Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду, вказавши, що 06.05.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідачка дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт ([PERSON].) дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте відповідачкою було порушено умови вказаного договору щодо своєчасного повернення грошових коштів та відсотків для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в загальному розмірі 20157,30 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти позову в повному обсязі, зазначивши, що нею було отримано кредитну картку, якою вона не користувалася та яку в подальшому було викрадено невідомою особою. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 527 цього ж кодексу передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір від №б/н від 06.05.2010 року на суму 8000,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-32). Позивач надавши кредитні кошти, виконав свої зобов'язання за даним договором. В свою чергу, відповідач не проводила своєчасну оплату згідно даного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в сумі 20157,30 грн., з яких заборгованість за кредитом складає - 7575,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9946,71 грн., заборгованість за комісією - 1199,23 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 936,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту станом на 31.01.2016 року (а.с.5). Таким чином, встановлені судом обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог, а тому з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 20157,30 грн. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача - сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності кредитних зобов'язань перед позивачем та при цьому виходить з наступного. 06.05.2010 року [PERSON] звернулася із заявою до позивача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить договір про надання банківських послуг. Вказана обставина не заперечується відповідачем [PERSON] В силу вимог ч.3 ст. 10, ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В супереч цьому, відповідач не надала належних та допустимих доказів, які б вказували на неправомірне заволодіння кредитною карткою іншою особою та можливість такої розпоряджатися кредитними коштами. На підставі викладеного та

Outcome: approved