Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

01 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25 липня 2015 року, від шлюбу мають доньку, 2015 року народження. У березні 2016 року з чоловіком припинили сімейні та подружні стосунки. Стверджуючи про неможливість збереження шлюбу, позивачка просила про задоволення позовних вимог. У судове засідання сторони не з"явилися, подавши, в порядку ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи за їх відсутності, які суд задовольнив. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя зареєструвало шлюб 25 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №77 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного життя сторони у справі мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданому на підставі актового запису №1 від 05 січня 2016 року, місце реєстрації Афанасіївська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області (а.с.5). Подружжя проживає окремо. Позивачка ствердила про припинення сімейних та подружніх стосунків у березні 2016 року. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи встановлено, що чоловік та дружина спільно не проживають близько року, шлюб існує формально. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата почуттів, що були основою шлюбного союзу. Сторони змінили місце свого проживання, виїхавши до інших областей. Заходів до примирення на збереження сім"ї ніхто з них не приймав. Враховуючи встановлені обставини та категоричність позиції як позивачки так і відповідача, який також наполягав на розлученні, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що мають істотне значення, за тим, що шлюб існує формально. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України, суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися дошлюбним прізвищем згідно її письмової заяви. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved