Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просило суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 39 166 грн. 48 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Укрпромбанк» (у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 13.05.2008 року було укладено кредитний договір №859-100/ФКВ-08, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16 487 дол.США для придбання автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.05.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,12% річних, за умови виконання позичальником п.4.2.10 цього договору та 15,00% річних у разі невиконання цих вимог. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №859-100/Zфпор-08 від 13.05.2008 року. Відповідно до зазначеного договору поруки [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором від 13.05.2008 року. Позивач виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителем якого є [PERSON], умов кредитного договору від 13.05.2008 року, а саме через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (розписка, а.с.114), про причини неявки суд не повідомив, однак у судовому засіданні 08.05.2014 року позовних вимог не визнав, вказав що борг сплачує вчасно, але не всю суму. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Укрпромбанк» (у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 13.05.2008 року було укладено кредитний договір №859-100/ФКВ-08, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16 487 дол.США для придбання автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.05.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,12% річних, за умови виконання позичальником п.4.2.10 цього договору та 15,00% річних у разі невиконання цих вимог (а.с.5-12). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 16 487 дол.США, що підтверджується заявою на видачу готівки №0001/82 від 13.05.2008 року (а.с.23). Судом встановлено, що між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №859-100/ФКВ-08 від 13.05.2008 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] Таким чином, стягнення коштів має відбуватись на користь нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк» (а.с.29-33). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 14.01.2014 року кошти у сумі 39166 грн. 48 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 38193 грн. 20 коп., заборгованості по відсоткам у сумі 973 грн. 28 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданими позивачем довідками (а.с.24), які перевірена судом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] в рамках згаданого кредитного договору від 13.05.2008 року було укладено договір поруки №859-100/Zфпор-08 (а.с.15). Відповідно до п. 2, 3 цього ж договору, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. На вимоги позивача від 28.05.2013 року про погашення суми заборгованості за вказаним договором у досудовому порядку відповідачі не вчинили жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість (а.с.25-28). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved