Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

11 березня 2014 року (за поштовим штемпелем) представник ПАТ КБ "АКЦЕНТБАНК" Сафір Ф.О. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного договору від 19 червня 2008 року, б/н (далі - Договір), відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного Договору Договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. Станом на 25 лютого 2014 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23520,13 грн., що складається із заборгованості: по кредиту - 3000,00 грн., по процентах за користування кредитом - 11678,93 грн., по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 1096,20 грн. - процентна складова, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором в розмірі 23520,13 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, відповідач позов не визнає повністю, наполягає на застосуванні позовної давності строком три роки та зазначає, що кредитну картку йому не видавали, як і не відкривали рахунок. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 червня 2008 року відповідач [PERSON] звернувся до ЗАТ «Акцент-Банк» із письмовою заявою про оформлення кредиту «Швидка готівка», за змістом якої погодився з тим, що ця його заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами становить між ним та Банком договір. У заяві відповідач також зазначив, що Банк надає кредитний ліміт з у розмірі 3000,00 грн. із базовою процентною ставкою за кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості, із щомісячною комісією - 3,5%. Погашення заборгованості може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки. Заява засвідчена підписами уповноваженої особи ЗАТ «Акцент-Банк» та відповідача. Кінцевий термін повернення кредиту не зазначено (а.с.6 - копія заяви). Нарахована позивачем заборгованість відповідача за вказаним Договором станом на 25.02.2014 року становить 23520,13 грн., що складається із заборгованості: по кредиту - 3000,00 грн., по процентах за користування кредитом - 11678,93 грн., по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов: 500 грн. - фіксована частина, 1096,20 грн. - процентна складова (а.с.3-5 - розрахунок). Відповідно до змісту п. 9.12 цих Умов, підписаних в односторонньому порядку головою правління ПАТ «Акцент-Банк», без зазначення дати їх складення, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Разом з тим, зазначені Умови відповідачем як стороною кредитного договору не підписані й не є складовою самого Договору, укладеного між ЗАТ «Акцент-Банк» та відповідачем (а.с.7-9 - копія Умов). Відсутність підпису відповідача на самих Умовах фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції, з будь-яким строком позовної давності та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. За таких обставин зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з Умовами, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов кредитного договору, на якій наполягає банк. На час розгляду справи у суді позивач не надав доказів щодо Пам'ятки клієнта, Тарифів, які є складовою Договору, щодо видачі кредиту чи перерахування кредитних коштів на картку, щодо відкриття позичальнику рахунку для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам та іншим платежам та не надав копії таких документів, що мали би додаватися до заяви позичальника. Відповідач з позовом звернувся 11 березня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, враховуючи положення п. 9.12 наданих Умов (а.с.18). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у суді ті обставини, на які вона посилається. Оскільки матеріали справи не містять Умов, відповідно до яких строк позовної давності за домовленістю сторін збільшено, до цих правовідносин, згідно з вимогами ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень п.п. 3,4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові. Відповідач наполягає на застосуванні трирічного строку позовної давності, що передбачена ст. 257 ЦК України (а.с.47). Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно з п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України, відповідно до якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), позивач звернувся до суду з позовом після спливу строків позовної давності, встановлених Договором, які закінчилися 19.06.2012 року. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, оскільки позивач не надав належних доказів на підтвердження укладення такого Договору між сторонами та виконання Умов. Позивач не надав доказів на підтвердження того, які Умови були затверджені на момент укладення Договору між ЗАТ «Акцент-Банк» та відповідачем та що відповідач був ознайомлений з ними. Натомість, надав Умови, затверджені ПАТ «Акцент-Банк». При цьому, не підтвердив належним чином право вимоги позивача за укладеним Договором. Крім того, в позові необхідно відмовити також у зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності, навіть, відповідно до наданих ним Умов. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed