Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

У травні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центральна станція зв`язку» про визнання незаконним наказів та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді від 15.05.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді оператора електрозв`язку 1 класу в Філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Українська залізниця» та до 22.01.2018 року виконувала обов`язки керівника зміни операторів електрозв`язку. Для позивача був встановлений такий режим робочого часу як змінна робота : денна зміна з 08.00 год. до 20.00 год., нічна зміна - з 20.00 год. до 08.00 год. При виході на роботу після тривалого лікування 01.03.2018 року позивача було ознайомлено з наказом №10/ОС від 22.01.2018 року начальника філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» «Про відсторонення від керівництва бригадою». Підставою для відсторонення від керівництва бригадою була відсутність позивача на робочому місці 19.01.2018 з 17.30 год. до 20.00 год. Позивач вважає, що вказаний наказ є незаконним та необґрунтованим, а також суперечить положенням трудового законодавства. Тому позивач просила суд визнати незаконними накази начальника філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.03.2018 року №01/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо застосування до оператора електрозв`язку 1 класу філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани та №10/ОС від 22.01.2018 року «Про відсторонення від керівництва бригадою» та поновити позивача в керівництві зміною операторів електрозв`язку філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», поновивши попередній режим робочого часу та виплату доплати за керівництво зміною операторів електрозв`язку, починаючи з 22.01.2018 року; стягнути з філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює на посаді начальника філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 19.01.2018 року свідок був присутній на робочому місці і як з`ясувалось, позивачка пішла з роботи не попередивши свідка та взагалі нікому про це не повідомила, а тому зібралась комісія і склала акт про відсутність позивача на робочому місці. Після виходу позивача з лікарняного, їй було оголошено догану за відсутність на робочому місці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 19.01.2018 року приблизно з 17.40 год. позивача на робочому місці не було і до 20.00 год. Позивач до свідка 19.01.2018 року не телефонувала. Також 19.01.2019 року після 20.00 год. свідок їхав разом із позивачем і бачив, що її поведінка була неадекватною. На наступний день 20.01.2019 року позивачу була викликана швидка допомога і надана в приміщенні філії, але позивач відмовилась від госпіталізації. Свідок [PERSON] пояснила суду, що 19.01.2018 року позивач була відсутня на робочому місці з 17.40 год. до 20.00 год., про що було складено акт. Про свою відсутність позивач свідку нічого не повідомляла. Пояснення від позивача змогли отримати тільки після її виходу з лікарняного в березні. Підставою для відсторонення позивача були використання прямого зв`язку не за призначенням та залишення робочого місця. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 19.01.2018 року позивач залишила зміну не повідомивши про це ні свідка, ні [PERSON] , ні [PERSON] . Позивач порушила правила телефонного зв`язку, використала прямий зв`язок та була відсутня на робочому місці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 19.01.2018 року йому повідомили про дисциплінарний випадок, відсутність позивача на робочому місці та здійснення нею прямого зв`язку в особистих цілях. Була створена робоча група і зафіксовано факт порушення дисциплінарного і виробничого характеру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 20.01.2018 року до позивача була викликана швидка допомога, позивач сказала, що не може спуститися, а тому свідок супроводжувала їх до позивача і назад. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Судом встановлено, що позивач працює на посаді оператора електрозв`язку 1 класу в Філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Українська залізниця». 19.01.2018 року позивач використала зв`язок «прямий 2» не за призначенням, зателефонувала в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON] записатися на прийом, на що їй було роз`яснено порядок запису на прийом, проте, позивач повторно використала зв`язок «прямий 2» та після цього покинула робоче місце не повідомивши про це безпосереднього начальника [PERSON] чи заступника начальника філії [PERSON] або начальника філії [PERSON] , які знаходились на робочих місцях Позивач, як керівник зміни операторів електрозв`язку несла відповідальність за організацію та керівництво роботою цієї зміни та зобов`язана була попередити, що виходить з приміщення філії «Центральна станція зв`язку» ПАТ «Українська залізниця». Таким чином позивачем було порушено «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників державного підприємства «Центральна станція зв`язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також «Правила експлуатації міжміського телефонного зв`язку на залізничному транспорті України», якими повинна керуватися у своїй діяльності відповідно до посадової інструкції, чим поставила під загрозу виконання технологічного процесу працівниками зміни операторів електрозв`язку телефонної станції. Крім того, надана позивачем довідка з лікарні від 26.01.2018 року не є належним доказом поважності причин відсутності на робочому місці, оскільки, відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 року, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. У зв`язку з вищевказаними подіями начальником філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» винесено накази №10/ОС від 22.01.2018 року «Про відсторонення від керівництва бригадою» та від 02.03.2018 року №01/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». На звернення позивача профспілковим комітетом філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 12.04.2018 року була надана відповідь про відсутність фактів порушення трудового законодавства в діях адміністрації філії по відношенню до позивача. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (ст. 142 КЗпП України). За умовами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Статтями 148-149 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19.07.2000р. визначено, що законодавством установлено, що днем виявлення проступку є день, коли про нього дізналася посадова особа, яка має право на застосування дисциплінарного стягнення. Відповідно, перебіг зазначеного терміну розпочинається, коли проступок виявлено посадовою особою, до обов`язків якої входить контроль за додержанням трудової дисципліни, а не тільки керівником установи чи підприємства. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту (дії), але і встановлення працівника, який порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вини працівника. Враховуючи, що позивачем було порушено «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників державного підприємства «Центральна станція зв`язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також «Правила експлуатації міжміського телефонного зв`язку на залізничному транспорті України», якими вона повинна керуватися у своїй діяльності відповідно до посадової інструкції, накази начальника філії «Центральна станція зв`язку» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.03.2018 року №01/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №10/ОС від 22.01.2018 року «Про відсторонення від керівництва бригадою» були підписані особою, уповноваженою на накладення стягнень передбачених трудовим законодавством, з урахуванням того факту, що до застосування дисциплінарного стягнення керівник зажадав від позивача письмових пояснень та в подальшому повідомив про накази під розписку, суд дійшов висновку, що вищевказані накази є законними та такими, що не порушують права працівника. Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" суд має визначити чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника (п.22 Постанови Пленуму від 06.11.1992р. № 9). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 УПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи юридичну оцінку доказам та поясненням сторін, беручи до уваги, що позивачем дійсно було порушено трудову дисципліну, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями свідків, суд дійшов висновку, що винесені накази є законними та такими, що не порушують права працівника, підстави визнавати їх незаконними відсутні, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог, в т.ч. і вимог про відшкодування моральної шкоди і судових витрат, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed