Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

5 жовтня 2017 року позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до Відповідача -1 [PERSON] , Відповідача -2 [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 01.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає ПАТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11226018000, згідно з умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 28400 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 143420,00 грн., за курсом НБУ на день укладення цього договору. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується повернути банку кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 01 жовтня 2014 року, відсоткова ставка встановлена у розмірі 11,7 % річних. 01 жовтня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11226018000 від 01.10.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №11226018000П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його кредитних зобов`язань в повному обсязі. 20.04.2012 року банк уклав з ТОВ «Кредекс Фінанс» договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. В свою чергу, 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12-КВ відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором складала 289454,85 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 199811,36 грн., заборгованість за відсотками - 89643,49 грн. В порушення умов договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного договору, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість, зокрема, згідно розрахунку заборгованості від 29.09.2017 року загальна сума заборгованості складає - 417061,95 грн., яка включає: заборгованість за основною сумою боргу - 199811,36 грн., заборгованість за відсотками станом на момент переуступки боргу - 89643,49 грн., нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку - 127607,10 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 199811 грн. 36 коп., а також стягнути з відповідачів в пропорційному порядку понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2997 грн. 17 коп. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року скасовано заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2018 року, призначено судове засідання на 06.11.2020 року. В зв`язку з неявкою Позивача судовий розгляд справи відкладено на 24.02.2021р. 24.02.2021 року судове засідання не відбулося, розгляд справи призначений на 13.05.2021року. У зв`язку з клопотанням Позивача судовий розгляд справи відкладено на 16.07.2021року на 11.15 год. Cудом встановлено, що Відповідач - 1 [PERSON] помер [INFO] . 02.03.2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання від представника Відповідача - 2 [PERSON] адвоката Ратушної Руслани Павлівни про витребування наявності або відсутності спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від ожлє 2021року дане клопотання задоволено. Листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 12.03.2021року №485 01-16 Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу повідомлено, що після померлого [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Отже, враховуючи, що осіб, які прийняли спадщину після смерті, немає. Ухвалою від 16.07.2021 року суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог пред`явлених до [PERSON] , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Представник позивача у судове засідання 16.07.2021 року не з`явився. 14.07.2021 року представник надав клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із значним навантаженням представника, який фізично не зможе забезпечити судове засідання. Представник Ратушна Р.П. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала, надала до суду відповідні пояснення, в яких вказала, що заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11226018000, укладеним АКІБ «УкрСиббанк» з [PERSON] 01.10.2007 р., вже була стягнута в судовому порядку солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.04.2011 р. у справі № 2-64/11. Також Представник Відповідача-2 зазначила, що на момент звернення позивача до суду сплив строк звернення з вимогою до поручителя відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та строк позовної давності, крім того, ТОВ «Вердикт Фінанс» як позивач не довело належними та допустимими доказами факт наявності та розмір заборгованості, а також перехід до нього права вимоги від ТОВ «КредексФінанс» та банку. На підставі всіх цих обставин Представник Відповідача-2 просила у задоволенні позовних вимог відмовити. За клопотанням сторони Відповідача-2 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, з урахуванням того, що представник позивача просив відкласти розгляд справи, не надаючи при цьому доказів поважності своєї неявки у судове засідання, суд ' приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. 01.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає ПАТ «УКРСИББАНК») та Відповідачем-1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №11226018000, згідно з умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 28400 доларів США (143420,00 грн., за курсом НБУ на день укладення договору). Строк повернення кредиту - 01 жовтня 2014 р., відсоткова ставка - 11,7% річних. 01 жовтня 2007 р. в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11226018000 від 01.10.2007 р., між АКІБ «УкрСиббанк» та Відповідачем-2 укладено договір поруки №11226018000 П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати за невиконання Відповідачем-1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №11226018000 від 01.10.2007 року, в повному обсязі. 20.04.2012 р. банк уклав з ТОВ «КредексФінанс» договір факторингу за №05/12, відповідно до якого відступив на користь ТОВ «КредексФінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. В свою чергу, 20 квітня 2012 р. між ТОВ «КредексФінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12-КВ відповідно до якого ТОВ «Кредексфінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. На момент відступлення права вимоги, заборгованість Відповідача -1 перед банком за кредитним договором складала 289454,85 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 199811,36 грн., заборгованість за відсотками - 89643,49 грн. В порушення умов договору, Відповідачем-1 не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов договору, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунку від 29.09.2017 р. загальна сума заборгованості складає - 417061,95 грн., яка включає: заборгованість за основною сумою боргу - 199811,36 грн., заборгованість за відсотками станом на момент переуступки боргу - 89643,49 грн., нараховані відсотки згідно договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку - 127607,10 грн. Судом встановлено, що Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2011р. у справі № 2-64/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк», з Відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11226018000, укладеним банком з [PERSON] 01.10.2007р., в розмірі 25745, 41 доларів США, що еквівалентно сумі 198239,66 грн. При цьому в позовній заяві від 05.10.2017р. Позивач зазначає, що заборгованість Відповідача-1 перед Банком складала 417061,95 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу на момент відступлення права вимоги - 199811,36 грн; заборгованість за відсотками на момент відступлення права вимоги - 89643,49 грн; нараховані відсотки за моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку - 127607,10 грн. У свою чергу, у п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту № 11226018000, що укладений банком з [PERSON] 01.10.2007 р., передбачено строк повернення кредиту - до 01.10.2014р. Отже, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2011р. у справі № 2-64/11 є рішенням про дострокове задоволення вимог кредитора. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду у Постанові від 27.02.2020р. по справі №361/3230/17, заборгованість позичальника обмежується розміром, встановленим рішенням суду про дострокове стягнення з позичальника заборгованості по кредитному договору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після дострокового стягнення кредитного боргу. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 р. в справі № 202/4494/16-ц. Крім того, відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, з огляду на вищезазначені висновки Верховного суду України, враховуючи наявність Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2011р. у справі № 2-64/11, суд робить висновок про те, що у Позивача відсутні підстави для нарахування Відповідачам заборгованості за кредитним договором, та для звернення до суду з позовом про її стягнення вдруге. Суд погоджується з твердженням Представника Відповідача-2 про те, що на момент звернення Позивача до суду сплив строк звернення з вимогою до поручителя згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин (01.10.2007р.), де зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки в Договорі поруки, укладеному з [PERSON] (а. с. 13-14), не встановлено її строк, то застосовується правило настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки та п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту (а. с. 6) був визначений термін виконання основного зобов?язання позичальником (повернення кредиту у повному обсязі) - 01 жовтня 2014 року. Враховуючи зазначене, новий кредитор (Позивач) мав звернутися до [PERSON] як поручителя у строк до 01 квітня 2015 року. Натомість Позивач до Відповідача-2 не звертався і звернувся до суду лише 05.10.2017року, тобто з пропуском строку звернення до поручителя. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020р. по справі № 910/23028/17 (12-286гс18) викладений правовий висновок, в якому зазначено, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Враховуючи неведене, суд приходить до наступного висновку. Строк для виконання основного зобов`язання (повернення коштів за Договором споживчого кредиту) сплив 01 жовтня 2014 року, та Позивачем протягом шести місяців після цього не було пред`явлено вимоги до Поручителя [PERSON] , строк дії поруки станом на день пред`явлення позову Позивачем - 05.10.2017р., був припиненим. Щодо пропуску Позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Строк виконання зобов?язання з повернення кредиту, у кредитному договорі між Банком та Відповідачем-1 був визначений до 01 жовтня 2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом по даній справі 05.10.2017 р. (а. с. 1-2), що свідчить про пропуск ним строку позовної давності. Судом встановлено, що Банк звернувся з позовом до Відповідачів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у 2011 році. Банк отримав Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про дострокове повернення кредиту від 05.04.2011р. у справі № 2-64/11. 20 квітня 2012 р. було укладено Договір відступлення права грошової вимоги між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «КредексФінанс», яким було зафіксовано суму боргу на дату укладення договору. В свою чергу 20 квітня 2012 р. між ТОВ «КредексФінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «КредексФінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до Відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором лише 05.10.2017 р. З наведеного суд робить висновок, що строк позовної давності пропущений стороною Позивача двічі. Щодо переходу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «КредексФінанс» та до Позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно, перехід права вимоги до іншого кредитора має підтверджуватися: договором із зазначенням про конкретну грошову вимогу, що передається новому кредитору, до визначеної особи - боржника, підставу виникнення такого права вимоги - посиланням на договір з особою, розмір заборгованості тощо; актом приймання-передачі, доказом про оплату фактором клієнту винагороди за відступлення тощо. У витягу з Договору факторингу № 05/12-КВ від 20.04.2012, укладеного між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «КредексФінанс» (а.с. 40-42) відсутня умова про оплату за договором (за відступлення права вимоги) та відсутнє зазначення про перехід права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним з [PERSON] від 01.10.2007. Крім того, Витяг із Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 (а. с. 36-39), укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» як клієнтом та ТОВ «КредексФінанс» як фактором, містить п. 2.1, відповідно до якого клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену договором. У цьому Договорі факторингу також відсутнє зазначення про перехід права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним з [PERSON] від 01.10.2007р. Враховуючи зазначене, позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним з [PERSON] ПАТ «УкрСиббанк» від 01.10.2007р. Щодо наданих позивачем доказів наявності та розміру заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним між банком та [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивачем до позову додана «Выписка по кредитному договору [PERSON] за период с 01.10.2007 по 06.06.2012» (мовою оригіналу, а. с. 22-31). При цьому п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 (далі - «Положення № 75») визначено, що виписки з особових рахунків мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Аналогічні вимоги до банківських виписок визначалися п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003, що діяло до 04.07.2018р. Крім того, відповідно до п. 5.2.-5.3. зазначеного Положення (і згідно з п. 58 діючого Положення № 75), виписки належать до регістрів бухгалтерського обліку і повинні містити, серед іншого, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Виписка, надана Позивачем, не відповідає вимогам Положення № 75 та Положення №254, оскільки в ній наявні лише стовпчики «дебет» і «кредит» без відображення змісту операцій, призначення грошових коштів; не є зрозумілою також дата формування «виписки», прізвище, ім?я, по-батькові особи, а також посада особи, яка сформувала її. Крім того, зазначена виписка не є належним та допустими доказом по справі, оскільки не відповідає вимогам Правил засвідчення копій документів визначених Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту № 55 від 07.04.2003р. (далі - «ДСТУ 4163-2003»), відповідно до яких відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Натомість копія виписки засвідчена самим позивачем (ТОВ «ВердиктФінанс»), який не мав до створення цього документа жодного відношення, а на копії стоїть відмітка «копія вірна» замість належної «згідно з оригіналом», не зазначена дата засвідчення та дані про особу, яка засвідчила (ПІБ і посада). Наданий Позивачем Розрахунок заборгованості (а. с. 32-33), також не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки він не є первинним документом, яким може підтверджуватися наявність боргу. Крім того, він не містить жодної інформації про погашення кредиту позичальником, незважаючи на те, що погашення відбувалося протягом 2007-2008 років, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи. З урахуванням зазначеного, з огляду на те, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності боргу та розміру заборгованості за Договором споживчого кредиту, укладеним між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», [INFO] [PERSON] помер, з заявами про прийняття спадщини ніхто, зокрема й [PERSON] , яка є поручителем за кредитним договором не звертався, спадкова справа не заводилась, суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог пред`явлених до [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а відносно позовних вимог до [PERSON] відмовляє на підставі того, що порука припинилася 01.04.2015року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed