Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

19 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ опіки та піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В позові [PERSON] зазначила, що з 20 серпня 2010 вона перебуває у шлюбі з відповідачем, має з ним спільну дитину [PERSON], [INFO]. В травні 2016 року їхня сім'я з відповідачем розпалася і вони припинили сумісне мешкання. Відповідач з того часу участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини. Він відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення без жодних вагомих аргументів. Такими діями відповідач шкодить інтересам дитини, не сприяє всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості. Це вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. В липні 2016 року позивач відкрила шенгенську візу, і з 16 липня по 16 серпня 2016 року знаходилася у Греції. В теперішній час вона приїхала до м. Дружківки, щоб забрати до Греції доньку для її оздоровлення, але відповідач чинить перешкоди цьому. Позивач просить суд надати неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька, дозволити [PERSON] або її офіційному представникові без згоди [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя (Греції). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі з її представником. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що [PERSON] має Шенгенську візу для виїзду до країн Шенгенської зони, дія якої закінчується 03 січня 2017 року. До того часу вона має бажання виїхати до Греції з донькою на відпочинок, але відповідач чинить цьому перешкоди, не надаючи дозвіл на виїзд дитини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з [PERSON] вони припинили спільне проживання у грудні 2015 року. До червня 2016 року позивач надавала йому можливість бачитися з дитиною. В липні 2016 року вона виїхала до Греції, а після повернення звідтіля заявила, що хоче забрати доньку з собою на постійне проживання до Греції. Відповідач відмовив їй у наданні дозволу на виїзд, а вона в свою чергу заборонила зустрічатися з донькою та спілкуватися з нею телефоном. Він не відкидає можливості надання дозволу на виїзд дитини за кордон в тому разі, коли у [PERSON] буде там постійна робота та житло. Наразі, в неї немає ані того, ані іншого. Йому не відомо, куди [PERSON] планує повезти доньку на оздоровлення, вона не надала ані путівки, ані іншого документу на підтвердження цього. Щодо закінчення строку дії візи, то відповідач вважає, що позивач може продовжити строк її дії, або отримати іншу, щоб не повертатися до України. Вважає, що таким чином порушаться його права як батька дитини. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей Дружківської міської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] звернувся до служби у справах дітей Дружківської міської ради з заявою про визначення часу та місця побачень з донькою, оскільки мати дитини цьому заважає. [PERSON] влітку виїжджала до Греції, але на той час вона не ставила питання про оздоровлення дитини у літній період. Наразі не відомо, де вона збирається оздоровлювати дитину, які для цього створені умови. [PERSON] згодна з твердженнями відповідача проте, що дію візи позивач має можливість продовжити або оформити іншу. Вважає, що у разі задоволення позову будуть порушені права батька дитини на спілкування з нею. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2010 року. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжя, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Відповідно до п.4 правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 № 57: «Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: … у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: … - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; » Зазначені норми закону, регулюють порядок тимчасового виїзду дитини за кордон. Статті 141 Сімейного кодексу України визначає рівність прав і обов'язків батьків, щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Заслухавши представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив, що позивач [PERSON] має намір виїхати з донькою [PERSON] за межі України для оздоровлення. Разом з тим, позивач не надала жодного доказу того, куди вона має намір виїхати з дитиною, на яких умовах вони будуть перебувати в тій чи іншій країні; не надала путівки або інших туристичних документів, які б свідчили про намір відвідати ту чи іншу країну з метою відпочинку чи оздоровлення; відомостей про наявність житла чи іншого приміщення в країні прямування, де б перебувала дитина; наявність джерел доходу для забезпечення дитини у країні прямування необхідними речами тощо. Також позивач саме у вимозі про надання дозволу на виїзд дитини не зазначила конкретну країну прямування, а також відповідний часовий проміжок перебування в ній (початок та кінець). Надання такого дозволу є грубим порушенням прав відповідача [PERSON] на спілкування з дитиною та на участь у його вихованні, який в свою чергу не позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON]. Щодо позовної вимоги [PERSON] про надання їй чи її офіційному представникові дозволу оформлювати документи для тимчасового виїзду дитини за кордон, суд зазначає таке. Відповідно до п. 23 постанови КМ України від 07.05.2014 № 152 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення": «У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.» В цьому переліку документів відсутній такий документ, як рішення суду про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитині без згоди іншого батька, і його наявність не надає права оформлювати паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Тому, суд вважає, що така позовна вимога є неналежним способом захисту порушеного права. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed