Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2016 року по справі № 209/5499/15-ц на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO], до 1/8 від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю повнолітньою дочкою [PERSON], яка продовжує навчання, самостійного доходу не має, стипендію не отримує та знаходиться на його утриманні. Раніше, в період з 28.09.1996 року по 08.01.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON]. З 26 жовтня 2015 року в зв'язку з непорозуміннями між [PERSON] та їх спільною дочкою [PERSON], остання проживає з ним. З 19 лютого 2016 року на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку на користь [PERSON]. Звертає увагу суду на той факт, що як у нього, так і у відповідача на утриманні знаходяться їх діти, але допомогу на утримання їх спільної дочки - [PERSON], відповідач не надає, що ставить їх дітей у нерівне становище. В зв'язку з чим, звертається до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. Також зазначив, що після отримання постанови Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 11.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.03.2016 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], він 06.05.2016 року перерахував відповідачу [PERSON] аліменти у сумі 1150,00 грн., які вона може отримати 10.05.2016 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі та надала пояснення про те, що старша дочка [PERSON], яка вже є повнолітньою, зараз за своїм волевиявленням проживає з батьком, а молодша дочка - [PERSON], проживає з нею. Крім того, 12 грудня 2013 року у неї від другого шлюбу народився син - [PERSON], який знаходиться на її утриманні. В даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує одноразову допомогу при народженні дитини, середньомісячний розмір якої складає 1576,67 грн. Також зазначила, що після розірвання шлюбу із позивачем вона отримувала від нього кошти на утримання їх дітей до жовтня 2015 року, які він сплачував добровільно. Виконавчий лист на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.02.2016 року про стягнення з позивача [PERSON] аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] вона пред'явила до виконання у квітні 2016 року, але на час розгляду справи аліментів за рішенням суду від позивача вона не отримувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення про те, що з 26 жовтня 2015 року вона проживає разом з батьком за власною ініціативою, знаходиться на його повному утриманні, самостійного доходу вона не має, матеріальної допомоги від матері вона не отримує, тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі. В наступне судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши позивача, його представника, відповідача та третю особу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.1996 року. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). В період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9,10). Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.02.2016 року з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], працюючого в Управлінні Державної служби охорони при ГУ УМВС України в Дніпропетровській області міліціонером по охороні об'єктів, стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.12.2015 року на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-16). Виконавчий лист по справі № 209/5499/15-ц з 11 квітня 2016 року знаходиться на примусовому виконанні у Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 50850792 від 11.04.2016 року (а.с.30). У судовому засіданні позивачем [PERSON] надано фіскальний чек «Укрпошта» від 06.05.2016 р. про грошовий переказ, адресований [PERSON], на загальну суму аліментів 1150, 00 грн., які згідно пояснень позивача відповідачка [PERSON] може отримати 10.05.2016 р., тобто в день проведення судового засідання. Крім того, судом встановлено, що повнолітня дочка [PERSON] є студенткою І курсу групи ТУЗ-15-1д Металургійного факультету Дніпродзержинського державного технічного університету, навчається на бюджетній основі, строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, з 01.02.2016 року стипендія не буде нараховуватися, що підтверджується довідкою № 352 від 13.01.2016 року, виданою Дніпродзержинським державним технічним університетом (а.с.11). У судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що їх спільна із відповідачем [PERSON] повнолітня дочка [PERSON], яка є третьою особою у справі, з жовтня 2015 року за власною ініціативою проживає за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS], що не заперечувалося відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] Згідно акту про не проживання від 16.01.2016 року, який складений техніком-спостерігачем ТОВ "Крона - Сервіс 3" [PERSON], [PERSON] з 26 жовтня 2015 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS], так як проживає зі своїм батьком [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.12). Вищезазначені обставини суд оцінює як такі, що існували на момент винесення рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.02.2016 року, за яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] р.н. на користь матері [PERSON] Суд критично оцінює, а також не бере до уваги акт обстеження факту проживання [PERSON] від 13.01.2016 року (а.с.13), який засвідчено депутатом Лобойківської сільської ради від виборчого округу № 9 Зінченко В.Ю., оскільки факт того, що [PERSON] з 26 жовтня 2015 року фактично проживає на повному утриманні батька в [ADDRESS] встановлено зі слів бабусі [PERSON] та батька [PERSON], який є позивачем по справі. Як зазначила відповідач [PERSON] в судовому засіданні, що з позовом до суду про стягнення з неї аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання та проживає разом зі своїм батьком, позивач не звертався, що також не заперечувалося позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштована продавцем-консультантом в ТОВ «АТБ-маркет», з 03.03.2014 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, загальна сума її доходу за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року становить нуль гривень 00 копійок (а.с.25). Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримує одноразову допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO], середньомісячний розмір якої складає 1576,67 грн., що підтверджується копією свідоцтва про народження, а також довідки Заводського УПСЗН (а.с.27, 28). Судом встановлено, що з часу винесення судом зазначеного вище рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, його сімейний стан не змінився, в суді не встановлено, що матеріальний стан [PERSON] змінився, відомості про погіршення здоров'я позивача суду не надані, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] р.н. В той же час, слід зазначити, що відсутність передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, не позбавляє позивача [PERSON] права звернутися до суду із вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] р.н., яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, згідно норм Сімейного законодавства України, обов'язковими умовами для зменшення розміру аліментів є зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів чи погіршення його здоров'я, проте такі обставини в судовому засіданні не встановлені та докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed