Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки [PERSON] за договором поруки №05/02/2008/840-П/122 від 06 лютого 2008 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» на забезпечення виконання кредитного договору №05/02/2008/840-К/122 від 06 лютого 2008 року - припиненою з 06 жовтня 2008 року з підстави пропуску строку пред`явлення вимоги. 19.05.2015 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати поруку [PERSON] за договором поруки №05/02/2008/840-П/122 від 06 лютого 2008 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» на забезпечення виконання кредитного договору №05/02/2008/840-К/122 від 06 лютого 2008 року припиненою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки №05/02/2008/840-П/122 на забезпечення виконання кредитного договору № 05/02/2008/840-К/122, укладеного між відповідачем і позичальником [PERSON] на суму 193878,20дол. США під 12,89% річних строком до 04.02.2028р. Згідно умов кредитного договору - повернення кредиту мало відбуватись шляхом щомісячного внесення позичальником мінімально необхідного платежу у розмірі 2295 дол. США. Строком внесення платежів відповідно до кредитного договору було встановлено 6 число кожного поточного місяця. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 07.03.2013р. - позичальник, починаючи з квітня 2008 року не здійснив жодного платежу на виконання основного зобов'язання. 04.04.2013р., тобто після спливу п'яти років систематичного невиконання позичальником умов кредитного договору, на адресу позивача як поручителя відповідачем була спрямована досудова вимога за вих. № 1426 про погашення заборгованості за кредитним договором, а 07.08.2013р. відповідач звернувся до суду в межах іншої справи, на даний час зупиненої провадженням. У зв'язку з викладеним, позивачка вважає, що договір поруки припинив свою дію через шість місяців після несплати чергового платежу позичальником та відсутності пред'явлення у вказаний строк вимог до позивача як до поручителя, які мали місце лише через п'ять років, це, на думку позивачки, не кореспондується ані з нормами ст. 559 ЦК України, ані з висновками ВСУ, що і стало приводом для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2014 року по справі №520/3200/14-ц позивачці - [PERSON] після розірвання шлюбу залишено прізвище - Гречана. Також судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наздійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», код ЄДРПОУ 20025456, МФО 380764, місцезнаходження: вул. Артема, буд.15, м. Київ, 04053. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «НАДРА» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «НАДРА» запроваджено строком на три місяці з 06.02.2015 по 05.05.2015 включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. У зв'язку з вищевикладеним, під час розгляду справи судом замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Одеського регіонального управління - на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкову Ірину Олександрівну, раніше залучену до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір №05/02/2008/840-К/122, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 193878,20 доларів США зі сплатою 12,89 % річних з кінцевим строком повернення до 04 лютого 2028 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 06 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки №05/02/2008/840-П/122. Оскільки [PERSON] та [PERSON] зобов'язання за вказаними договорами не виконували, на вимоги банку не реагували, станом на 07.03.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 358483,15 доларів США, що еквівалентно 2865355,83 грн. Відповідно до п. 3.3.1. та п. 3.3.3. зазначеного кредитного договору позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту у розмірі 2295,00 доларів США щомісячно до 6 числа поточного місяця. У п. 4.2.4 кредитного договору зазначено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку не виконання умов, передбачених у п. 4.34.6. цього договору. Пунктами 5.2, 5.3 договорів поруки визначено, що договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами. Дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами договору поруки. Тобто, строк виконання зобов'язання (дата, місяць, рік) у договорі поруки не зазначено. З матеріалів справи вбачається, що позичальник перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором з квітня 2008 року. Крім того, 04.04.2013 року ПАТ «КБ «Надра» на адресу позичальника та поручителя надіслані претензії про дострокове (на протязі 30 днів) погашення заборгованості в цілому, яка станом на 07 березня 2013 року становила 358483,15 доларів США, що еквівалентно 2865355,83 грн. Тобто, ПАТ «КБ «Надра» змінив строк виконання основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2013 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. 24.09.2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області було постановлене заочне рішення про задоволення вимог ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, яке 04 грудня 2014 року ухвалою суду було скасовано тиа справу призначено до розгляду в загальному порядку. 27 січня 2015 року суддею Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/3353/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено ухвалу, відповідно до якої провадження по справі зупинено до розгляду по суті цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору поруки припиненим з підстав пропуску строку пред`явлення вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Також суд враховує, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6 - 53 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Таким чином, враховуючи, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, кредитор змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором, надіславши 04 квітня 2013 року боржнику та поручителям претензію про дострокове (на протязі 30 днів) погашення заборгованості. Отже, строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 04 травня 2013 року, банк звернувся з позовом до суду 06 серпня 2013 року, а тому підстави для застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні, та відповідно позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed