Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У листопаді 2017р. [PERSON] звернувся до суду з уточненим та доповненим в подальшому позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», посилаючись на те, що 18 квітня 2017 року о 15 год. 55 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», д/н [NUMBER], по вул. Мельницька у м. Одесі, порушив п. 10.4 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та який належить [PERSON]В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. У зв'язку з тим, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» за полісом №АК2500077 від 04 грудня 2016 року, позивач повідомив ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та подав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, проте станом на теперішній час відповідь не отримав. Стверджував, що [PERSON] добровільно сплатив йому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 29912,74грн.; послуги з оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2200,00грн.; франшизу в розмірі 1000,00грн.; послуги евакуатора у розмірі 980 грн. та моральну шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» за полісом №АК2500077 від 04 грудня 2016 року, позивач посилаючись на вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив суд винести рішення, яким стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 99000,00 грн. та судовий збір. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду заяву, якою просив ухвалити рішення, яким задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник ПрАТ «Європейський Страховий Союз» у судове засідання не зявився, без повідомлення причин, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року о 15 год. 55 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», д/н [NUMBER], по вул. Мельницька у м. Одесі, порушив п. 10.4 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та який належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 липня 2017 року, відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. Згідно звіту №2004/17 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер [NUMBER], складає 144906,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» за полісом №АК2500077 від 04 грудня 2016 року. Встановлено, що 19 квітня 2017. позивач повідомив ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що підтверджується листом та повідомленням, проте ПрАТ «Європейський Страховий Союз» вказану заяву проігнорувало. Також, представник позивача звертався до відповідача із адвокатськими запитами щодо стану розгляду заяв останнього, які також були залишені поза увагою відповідача. Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Таким чином, відповідно до звіту №2004/17 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер [NUMBER], складає 144906,00 грн. Відповідно до звіту №2004/17 - зал, вартість автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер [NUMBER], (ринкова вартість у пошкодженому стані), складає 15993,26грн. Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992р. N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Ч. 1 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)\~\~та\~\~виплатити\~\~його. Судом встановлено, що станом на теперішній час ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 99000,00грн. З пояснень позивача судом встановлено, що [PERSON] добровільно сплатив йому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 29912,74грн.; послуги з оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 2200,00грн.; франшизу в розмірі 1000,00грн., послуги евакуатора у розмірі 980 грн. та моральну шкоду. Пунктами 36.4., 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового\~\~відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Відповідно до полісу №АК2500077 від 04 грудня 2016 року, ліміт суми за шкоду заподіяну майну потерпілої, становить 100000,00грн., розмір франшизи становить 1000,00 грн. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Таким чином, сума страхового відшкодування за мінусом суми франшизи, становить 99000,00 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. З змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року вбачається, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Судовий збір по справі складає 1971,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду у повному обсязі, та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved