Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

07.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 199 236 грн. 65 коп. та судовий збір на користь держави. В обґрунтування позову зазначає, що 19 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON], який помер 26.01.2015року, було укладено кредитний договір № 22/к-07 на суму 127\~260 грн. строком до 18 грудня 2009 року зі сплатою 18,8 % річних (далі - Договір). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ТОВ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 22/пор-07 від 19.07.2007 року (далі Договір поруки). 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпроманку на користь Дельтабанку. Відповідно до умов вказаного договору Банк свої зобовязання перед відповідачами виконав в повному обсязі. Останні, в свою чергу, порушили свої договірні зобовязання та ухиляються від їх виконання, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 199\~236,65 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив повністю відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити, не погоджується з твердженням представника позивача щодо порушення строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 19 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір № 22/К-07, за яким останній отримав кредит у розмірі 127 260,00 гривень, строком до 18 грудня 2009 року, зі сплатою процентів у розмірі 18,8% річних, а у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту, Позичальник зобов'язався сплатити у строки, передбачені п.4.4. Кредитного договору, проценти з розрахунку 40% річних, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення (п. 4.6. Договору кредиту). В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) був укладений Договір поруки №22/Пор-07 від 19.07.2007 року. 30 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» та Національним [PERSON] України з метою захисту інтересів Держави та повернення коштів виданих НБУ під рефінансування було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON]. Таким чином, відповідно до умов Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON] у зобов'язанні Позичальника за Кредитним договором відбулася заміна кредитора, а Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вказаним договором. 26 січня 2015 року [PERSON]В помер. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі належним чином не виконали свого зобовязання передбаченого кредитним договором внаслідок чого станом на 18.08.2015 року виникла заборгованість на суму 199 236 грн. 65 коп., крім того кредиторами згідно розрахунку заборгованості не було сплачено жодного платежу за період з 01.07.2010 по 18.08.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права банк дізнався 01.07.2010 року, коли не був внесений черговий платіж. Із цього моменту не було здійснено жодного платежу у погашення заборгованості за кредитом, а тому позовна давність з цього часу не переривалася. Із позовом про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 07.09.2015 року, тобто за спливом позовної давності. Відповідно до\~ ст. 252 ЦК України\~ строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~ три роки, а відтак у даному випадку строк позовної давності сплив ще у серпні 2013 року, однак, позовну заяву подано лише у вересні 2015 року (а.с. 1). Як зазначено в п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин №5 від 30.03.2012\~року, оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відтак, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку, оскільки позивачем не доведено поважності причин пропуску позовної давності, що сплинув у даних правовідносинах у серпні 2013 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є пропущеним, про що заявив представник відповідача, підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знайшов, а тому у\~ стягненні заборгованості за кредитним договором у розмірі 199\~236,65 слід відмовити. З позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 2988 грн. 55 коп. в дохід держави.

Outcome: dismissed