Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, та просив визнати причини пропуску позивачем строку позовної давності поважними, стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі, еквівалентній 93 417 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, та передбачену умова договору неустойки в розмірі 273 750 грн. В рахунок задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] за договором позики від 16.04.2007 року в сумі, еквівалентній 93 417 доларам США за курсом на день ухвалення рішення у справі, та неустойки 273 750 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями №47 по вул.Василевської Ванди в м.Харкові, який знаходиться на зареєстрованій земельній ділянці площею 827 кв.м., на якій розташовані: житловий будинок лі. А-1, житловою площею 71,2 кв.м., загальною площею 116,7 кв.м., та надвірні будівлі при ньому: літня кухня, сіни літ. Бб, сарай літ. В, И; гараж літ. К, вбиральня літ.Л, льох літ.З, душ літ.М, огорожа 2, 4, 9; колодязь літ.Е, замощення 6- шляхом застосування визначеної ст.38 Закону України "Про іпотеку" процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю [PERSON]. права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу. Надати [PERSON] право особисто та через представника пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно і письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки (в тому числі про сімейний стан іпотекодавця, належить йому майно, про кількість продажів, визначення нормативної вартості тощо), будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об'єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна (в тому числі висновки експертів) та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органів, установ, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах (в тому числі з вимогами про відкриття нового розділу стосовно предмета іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно) та вчиняти всі інші необхідні дії пов'язані з продажем предмета іпотеки. В обґрунтування позову послався на те, що за договором позики №1779, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] 16.04.2007р., [PERSON] отримав 58 500 доларів США, і зобовязався їх повернути в порядку та строки відповідно до умов п.1 договору, а саме: по 2 250 доларів США не пізніше 16 числа кожного місяця в період з моменту укладення договору по 16.09.2007 року і 47 250 доларів США в термін до 16.10.2007 року. 16.04.2007р. між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір №1781, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: м.Харків, вул.Василевської Ванди, 47, та якими забезпечені всі боргові зобовязання [PERSON] за договором позики. Однак [PERSON] борг в повному обсязі не повернув, а саме: не повернув 45 000 доларів США. 13.01.2009 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було вчинено виконавчі написи за №16 та №17. 19 лютого 2009 року [PERSON], діючи на підставі виданої йому іпотекодавцем [PERSON] довіреності, яка набула чинності з моменту вчинення виконавчих написів на договір позики та на іпотечного договорі, уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за зареєстрованим №783, за яким [PERSON] купив у [PERSON] предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями №47 по вул.В.Ванди в м.Харкові і сплатив на нього 200 000 грн. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, та визнано недійсним видану [PERSON] - [PERSON] довіреність на право розпорядження іпотечним майном і укладений на її підставі договір купівлі-продажу предмета іпотеки. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.07.2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено, а позов [PERSON] задоволено частково і вирішено виселити з придбаного ним іпотечного майна колишніх власників і мешканців. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 28.07.2014 року, а справу повернуто на новий судовий розгляд до апеляційного суду. Врахувавши висновки суду касаційної інстанції, в ході нового судового розгляду апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення від 16.12.2014 року, яким рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року змінив, скасувавши його в частині визнання довіреності недійсною, і відмовив в задоволенні цієї зустрічної позовної вимоги. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Представник позивача в судове засідання позов не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позову у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про заперечення проти задоволення позову, в яких просив застосувати позовну давність. Також представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання про витребування доказів, разом з тим, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з положень ст.58 ЦПК України та вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих доказів з урахуванням положень ч.3 ст.61 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що за договором позики №1779, укладеному 16.04.2007р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], останній отримав 58 500 доларів США, і зобовязався їх повернути в порядку та строки відповідно до умов п.1 договору, а саме: по 2 250 доларів США не пізніше 16 числа кожного місяця в період з моменту укладення договору по 16.09.2007 року і 47 250 доларів США в термін до 16.10.2007 року. (а.с.8) 16.04.2007р. між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір №1781, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул.Василевської Ванди, 47, та якими забезпечені всі боргові зобовязання [PERSON] за договором позики (а.с.8). Сторонами, якими укладалися вищевказані договори, ці правочини не оспорювалися. Крім того, 16.04.2007р. [PERSON] підписав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], якою уповноважив [PERSON] бути його представником перед усіма третіми особами з питання експлуатації та розпорядження від його імені спірним житловим будинком (а.с.10). Строк дії довіреності сплинув 16.04.2008р. Оскільки [PERSON] борг в повному обсязі не повернув, а саме: не повернув 45 000 доларів США, 13.01.2009 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було вчинено виконавчі написи за №16 та №17. (а.с.11,12) Діючи на підставі вказаної довіреності від імені [PERSON], 19.02.2009р. [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку №47 з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Харків, вул..Василевської Ванди, за яким вказаний житловий будинок переданий у власність [PERSON], а [PERSON] отримав 200\~ 000 грн. Також згідно п.13 вказаного договору до покупця перейшло право користування земельною ділянкою, площею 827 кв.м. (а.с.13) Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, визнано недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 16.04.2007р., зареєстровану в реєстрі за № 1784, видану [PERSON] на імя [PERSON] Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул..Ванди Василевської, 47, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 19.02.2009р., зареєстрований в реєстрі № 1784. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.07.2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено, а позов [PERSON] задоволено частково і вирішено виселити з придбаного ним іпотечного майна колишніх власників і мешканців. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 28.07.2014 року, а справу повернуто на новий судовий розгляд до апеляційного суду. Врахувавши висновки суду касаційної інстанції, в ході нового судового розгляду апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення від 16.12.2014 року, яким рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року змінив. Рішення в частині визнання недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 16.04.2007р., зареєстровану в реєстрі за № 1784, видану [PERSON] на імя [PERSON] скасовано і в цій частині у задоволенні позову відмовлено. Рішення в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку змінено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №47 по вул..Ванди Василевської, у м.Харкові, укладений між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 19.02.2009р., зареєстрований в реєстрі № 1784. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до п.1 договору позики №1779, укладеному 16.04.2007р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], останній отримав 58 500 доларів США, і зобовязався їх повернути не пізніше 16.10.2007 року. (а.с.8) Відповідно до ст.526, ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до положень ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.261 ЦК України). Таким чином, строк позовної давності за договором позики почався з 16.10.2007 року. Як вбачається з долученого до позову договору позики, позивач був обізнаний про строк виконання зобовязання, у звязку з неналежним виконанням якого звертався до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису в 2009 році. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що позивач був обізнаним про порушення свого права. Разом з тим, з позовом до суду звернувся 16.07.2015 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) До винесення судом рішення представником відповідачів зроблено письмову заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підстави для визнаня поважними причин пропущення позовної давності судом не встановлені, оскільки розгляд спору про виселення не перешкоджав позивачу звернутися до суду з даним позовом з урахуванням закінчення строку довіреності, на підставі якої був укладений договір купівлі-продажу, 16.04.2008р. Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 257 ЦК України, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed