Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 03.09.2010 року відносно нього незаконно порушили кримінальну справу за ст. 364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, у зв'язку з чим він перебував під вартою з 08.09.2010 р. по 19.08.2011 р. Кримінальна справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій, і 18.12.2014 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальна справа відносно нього була закрита за його клопотанням, і він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Вважає, що незаконними діями прокуратури йому завдано моральної та матеріальної шкоди у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і триманням під вартою, яку оцінює відповідно в 500 000 грн. та 200 000 грн., і просить стягнути на свою користь з Державного бюджету України. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що тримався під вартою незаконно, а тому був позбавлений волі, що негативно вплинуло на його життя, завдало тривалих моральних страждань. Крім того, протягом тривалого часу з 2011 по 2014 р. не міг знайти кваліфіковану роботу, оскільки йому відмовляли в працевлаштуванні через наявність незакритої кримінальної справи відносно нього. За вказаний період ним понесені витрати на правову допомогу. Постраждала його ділова репутація, розпалася сім'я. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Представник Державного казначейства України просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 03.09.2010 року порушена кримінальна справа відносно заступника начальника відділу митного оформлення Сумської митниці [PERSON] (після зміни прізвища - [PERSON]) за фактом зловживання службовим становищем та службового підроблення за ознаками злочинів. Передбачених ст. 364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України. (а.с.10-11). Згідно з довідкою Сумської Сумського СІЗО від 12.12.2011 року [PERSON] утримувався в Сумському СІЗО з 08.09.2010 р. по 19.08.2011 р. (а.с.81). Як вбачається з матеріалів справи, кримінальна справа відносно [PERSON] неодноразово перебувала на розгляді судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій. (а.с.22-44). Відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальна справа відносно [PERSON] за ст. 366 ч. 1, 358 ч.3, 364 ч. 1 КК України була закрита за його клопотанням, і він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності (а.с.46-52). Правовідносини, що виникли, регулюються нормами ЦК України, Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" . Статтями 1166, 1167 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно з ст. 2 зазначеного Закону Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Таким чином, підстави для відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, визначені нормами спеціального закону. В судовому засіданні позивачем суду не надано жодного доказу, і судом не встановлено жодної правової підстави для стягнення матеріальної і моральної шкоди на користь позивача, тому суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed