Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В березні 2017 року Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку 20659,35 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2007 року та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 20695,35 грн., з яких: 2916,34 грн. - заборгованість за кредитом; 12918,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3399,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 961,68 грн. - штраф (процентна складова). Позивач свого представника у судове засідання не направив. Матеріали справи містять заяву представника позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року, про розгляд справи за його відсутності, й дає свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення проти позову, в яких просив в задоволенні позову відмовити, і письмову заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг № б/н, за яким останньому було видано кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом 250 грн. з базовою відсотковою ставкою у розмірі 22,80% на рік (7). Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та банком договір №б/н від 23 серпня 2007 року, про що свідчить його підпис у заяві (а.с.8). Однак, зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував. У зв'язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 20695,35 грн., з яких: 2916,34 грн. - заборгованість за кредитом; 12918,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3399,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 961,68 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Як вбачається з вказаного розрахунку заборгованості, відповідач здійснив останній платіж 11 лютого 2011 року, після цього будь-яких операцій за карткою відповідач не здійснював (а.с.6-7). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця; строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі є останнім днем місяця, указаного на картці (поле MONTH). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-103цс14), від 01 жовтня 2014 року (справа №6-134цс14), від 12 листопада 2014 року (справа №6-167цс14) і в силу ст.ст.214,360-7 ЦПК Україну вони мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст.267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж відповідачем було здійснено 11 лютого 2011, що підтверджується розрахунком заборгованості, а з позовом до суду банк звернувся 01 березня 2017 року, і те, що відповідних доказів пролонгації договору матеріали справи не містять, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст.267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed