Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

29 липня 2021 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Новомосковськ Агро» про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи, в якому прохав ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог): - стягнути в рівних частках з ТОВ «Новомосковськ Агро» на користь [PERSON] та [PERSON] безпідставно збережені грошові кошти за фактичне використання земельної ділянки у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 3,4305 га з кадастровим номером 5320610100:00:013:0280 за період з 2005 року по 2021 року включно в загальній сумі 60687,96 грн; - стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер дід позивачів [PERSON] . 16.03.2021 року Глобинською державною нотаріальною конторою позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,4305 га, кадастровий номер 5320610100:00:013:0280. Вказана земельна ділянка знаходиться в користуванні ТОВ «Новомосковськ Агро». Позивач 19.03.2021 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки та сплати збережених коштів за фактичне використання земельної ділянки. Проте, відповідач не надав доказів розрахунку за фактичне використання земельної ділянки. За період з 2005 року по 2021 рік включно позивачі прохають стягнути з відповідача безпідставно збережені грошові кошти за фактичне використання спірної земельної ділянки в сумі 55170,86 грн та 5517,10 грн земельного податку, тобто в загальній сумі 60687,96 грн. 02.08.2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження. 15.09.2021 року представником відповідача направлено відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого прохає в задоволенні позову відмовити, застосувати до всіх правовідносин , що існували між сторонами до 29.07.2018 року строк позовної давності (а.с.57-60). 15.09.2021 року представником позивачів направлено відповідь на відзив (а.с.71-75). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити. Представник відповідача Лазоренко О.В. просив в задоволенні позову відмовити Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2021 року, [PERSON] та [PERSON] успадкували після померлого [INFO] [PERSON] , по 1\\2 частці кожна, земельну ділянку площею 3,4305 га , кадастровий номер 5320610100:00:013:0280, що розташована: Полтавська область, Глобинський район, Глобинська міська рада, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 200228, виданого Глобинською районною держаною адміністрацією Полтавської області 20.07.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010455300672 (а.с.18). Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачами [PERSON] та [PERSON] 16.03.2021 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20, 32-33). Ст. 1268 ЦК України регламентовано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). 19 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до ТОВ «Новомосковськ Агро» про надання документів, що підтверджують підстави користування підприємством успадкованою земельною ділянкою та підтверджуючих виплату орендної плати (а.с.24). 24.03.2021 року за № НА\\23 підприємством надано відповідь, відповідно до якої договір оренди між [PERSON] та ТОВ «Новомосковськ Агро» не укладався. Земельна ділянка з кадастровим номером 5320610100:00:013:0280 (номер земельної ділянки по проекту 280), загальною площею 3,4305 га, використовувалась Товариством на підставі Договору оренди невитребуваної земельної частки (паю), укладеного з Глобинською РДА, кошти за її оренду сплачувалися на рахунок Глобинської міської ради (а.с.25). Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, провадження №14-77цс18. Предметом позову в цій справі є стягнення з фактичного користувача земельною ділянкою безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України. Позивачі прохають стягнути з відповідача ТОВ «Новомосковськ Агро» безпідставно збережені грошові кошти за фактичне використання земельної ділянки у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 3,4305 га з кадастровим номером 5320610100:00:013:0280 за період з 2005 року по 2021 року включно. Проте, в позовній заяві не зазначено та представником позивачів в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт використання земельної ділянки, яка належала померлому [INFO] [PERSON] , ТОВ «Новомосковськ Агро» в період з 2005 року по 2012 рік включно. Вказаний факт також заперечувався представником відповідача Лазоренком О.В. в судовому засіданні. Беручи до уваги, що відповідач заперечував використання ТОВ «Новомосковськ Агро» земельної ділянки, належної позивачам, приймаючи до уваги, що представник позивачів доказів, які б підтвердили таке використання відповідачем земельної ділянки у період часу з 2005 року по 2012 рік включно не надав, тому відсутні підстави вважати, що у відповідача виникло зобов`язання повернути збережене майно (грошові кошти) позивачам. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з ТОВ «Новомосковськ Агро» безпідставно збережених грошових коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 3,4305 кадастровий номер 5320610100:00:013:0280 за 2005 - 2012 роки включно не підлягає задоволенню, в зв`язку з недоведеністю факту використання вказаної земельної ділянки відповідачем у спірний період. В судовому засіданні представник відповідача Лазоренко О.В. визнав факт використання земельної ділянки площею 3,4305 кадастровий номер 5320610100:00:013:0280, яка належала померлому [PERSON] в період з 29.12.2012 року по 2021 рік. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався, орендна плата не сплачувалась. Оскільки відповідач не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, він у спірний період використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав, тому повинен відшкодувати безпідставно збережені грошові кошти за використання земельної ділянки у вказаний період. Використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Позивачами проведено розрахунок заборгованості у відповідності з Указом Президента від 02.02.2002 року № 92\\2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», відповідно до якого плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) має становити не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). Відповідно до наданого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5320610100:00:013:0280 та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 114939,31 грн (а.с.32, 38). За період з 2013 року по 2021 рік включно сума безпідставно збережених відповідачем грошових коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 3,4305 кадастровий номер 5320610100:00:013:0280 становить 31033,61 грн (114939,31Х3%Х9). Посилання представника відповідача Лазоренка О.В. у відзиві та в судовому засіданні на той факт, що вказана земельна ділянка використовувалася підприємством на підставі Договору оренди невитребуваної земельної частки (паю), укладеного з Глобинською РДА, кошти за її оренду сплачувалися на рахунок Глобинської міської ради, в зв`язку з чим ТОВ «Новомосковськ Агро» не є належним відповідачем по справі, не підтверджено належними та допустимим доказами. Так? в судовому засіданні було досліджено копію Договору оренди землі від 29.12.2012 року, укладеного між Глобинською районною державною адміністрацією та ТОВ «Новомосковськ Агро». Проте, об`єктом оренди по вказаному договору є земельна ділянка площею 3,43 га ріллі ( не витребувані земельні частки (паї) громадян), кадастровий номер 5320610100:00:001:1567 (а.с.29-30). Тоді як спірна успадкована земельна ділянка площею 3,4305 га має кадастровий номер 5320610100:00:013:0280, не відносилась до не витребуваних земельних часток (паїв), оскільки належала померлому [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 200228, виданого Глобинською районної держаною адміністрацією Полтавської області 20.07.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010455300672. Крім того, згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером 5320610100:00:001:1567, вона належить на праві власності [PERSON] та має площу 0,2700 га (а.с.35). В судовому засіданні встановлено, що відповідачем в добровільному порядку виплачено позивачам плату в розмірі орендної плати за спірну земельну ділянку за період її фактичного використання, а саме : з 2013 по 2021 рік включно, що підтверджується дослідженими платіжними дорученнями №№ 1-8 від 03.09.2021 року та №№ 1 від 20.09.2021 року, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів (а.с.103-120, а.с.182-235). Представником позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтверджено отримання позивачами коштів, згідно платіжних доручень, у загальній сумі 24982,20 грн, тобто в зв`язку з добровільною сплатою відповідачем заборгованості, на даний час предмет спору в цій частині відсутній, тому відсутні підстави для задоволення позову. Посилання представника позивачів на те, що відповідачем неправомірно сплачено податки з вказаної суми є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 176.2 Податкового кодексу України, Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Позовна вимога про стягнення з відповідача земельного податку за використання земельної ділянки (паю) за період з 2005 року по 2021 рік в сумі 5517,10 грн не підлягає до задоволення, оскільки як встановлено в судовому засіданні, відповідач не є власником чи постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. В зв`язку відмовою в задоволенні позову по суті, заява про застування строків позовної давності не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу покладаються на позивачів.

Outcome: dismissed