Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

В квітні 2020 року позивач керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі територіальної громади села Крюківщина звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за результатами аналізу додержання вимог земельного законодавства на території Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Києво-Святошинського місцевою прокуратурою Київської області виявлені порушення вимог земельного законодавства при вилученні земельної ділянки, зміни цільового призначення та подальшу передачу її у власність громадянам. Так, на підставі договору міни земельними ділянками № 2-1360 від 07.05.2004 [PERSON] видано державний акт на право власності серія КЕ №032709 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2198 га, за кадастровим номером 322248000:02:002:0045, що розташована у Київській області, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина. Даний акт зареєстровано 20.07.2004 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №50984/1999. У подальшому, рішенням 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17, на підставі заяви [PERSON] про добровільну безоплатну передачу земельної ділянки, земельну ділянку з кадастровим номером 322248000:02:002:0045 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2198 га передано до земель запасу комунальної власності Крюківщинської сільської ради. Надалі, на підставі технічної документації із землеустрою, земельна ділянка за кадастровим номером 322248000:02:002:0045 поділена на земельні ділянки із кадастровими номерами 3222484001:01:024:5072 (площею 1,2198 га) та 3222484001:01:024:5073 (площею 2,0000 га) цільове призначення яких в результаті поділу змінено з земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17/1 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,22 га у с. Крюківщина Києво- Святошинського району Київської області (далі - Проект 1). У свою чергу рішенням Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/6 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,2198 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Цим же рішенням [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,2198 га за кадастровим номером 3222484001:01:024:5072 для ведення особистого селянського господарства у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. . Крім того, рішенням 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17/2 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області (далі - Проект 2). У свою чергу, рішенням Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/7 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Цим же рішенням [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га за кадастровим номером 3222484001:01:024:5073 для ведення особистого селянського господарства у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. В подальшому, земельну ділянку з кадастровим номером 3222484001:01:024:5072 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2234, виданий 04.06.2016 відчужила на користь [PERSON] , який станом на день подання позову згідно витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно є власником даної земельної ділянки. Також земельну ділянку з кадастровим номером 3222484001:01:024:5073 [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки, серія та номер: 2235, виданий 04.06.2016 відчужив на користь [PERSON] , який станом на день подання позову згідно витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно є власником даної земельної ділянки. Водночас, опрацюванням зазначених документів установлено, що рішення Крюківщинської сільської ради 7 сесії 7 скликання від 07.04.2016 № 17/1, рішення Крюківщинської сільської ради 7 сесії 7 скликання від 07.04.2016 № 17/1, рішення Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/6 та рішення Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/7 прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, внаслідок чого повинні бути визнані недійсними. Право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222484000:02:002:0045 у Крюківщинської сільської ради, згідно із договором про передачу права власності на земельну ділянку від 08.04.2016, зареєстрованим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А. у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1774, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.04.2016 № 57006131, виникло 08.04.2016 року з 16 год. 24 хв. Отже, станом на 26.05.2016 розпорядження земельною ділянкою, за рахунок якої за Проектом 1 та Проектом 2 земельні ділянки відведені у власність [PERSON] та [PERSON] , не належало до повноважень Крюківщинської сільської ради, у зв`язку з чим, рішення Крюківщинської сільської ради від 07.04.2016 № 17/1 та від 07.04.2016 № 17/2 не відповідають приписам п. «а» ст. 12, п. «а» ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 122, Земельного кодексу України та пп. «б» п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-УІ. Водночас, всупереч наведеним нормам права, Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення від 26.05.2016 № 4/6 та від 26.05.2016 № 4/7, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222484001:01:024:5072, площею 1,2198 га та [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222484001:01:024:5073, площею 2,000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №2017000000001885 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України було призначено комплексну земельно-технічну експертизу, експертизу з питань землеустрою та оціночно-земельну експертизу. Предметом дослідження експертів, у тому числі, була відповідність розробленої документації із землеустрою на земельні ділянки 32.22484001:01:024:5072 та 3222484001:01:024:5073 вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам. За наслідками проведення експертизи було установлено, що станом на 07.04.2016 розпорядження земельною ділянкою, за рахунок якої за Проектом 1 та Проектом 2 земельні ділянки відведені у власність [PERSON] та [PERSON] , не належало до повноважень Крюківщинської сільської ради, у зв`язку з чим, рішення Крюківщинської сільської ради від 07.04.2016 № 17/1 та від 07.04.2016 № 17/2 не відповідають приписам п. «а» ст. 12, п. «а» ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 122, Земельного кодексу України та пп. «б» п. З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-УІ. Вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 3222484000:02:002:0045, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 3222484001:01:024:5073 та 3222484001:01:024:5072 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Тобто, при поділі земельної ділянки кадастровий номер 3222484000:02:002:0045, з урахуванням вищезазначеного, відбулася зміна ії цільового призначення (виду використання). Згідно із листом Департаменту контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру від 17.10.2017 № 7-28-0.191-1484/63-17 та актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 24.11.2017 № 302-ДК/274/АП/09/01/-17, складеним державними інспекторами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області, поділ земельної ділянки кадастровий номер 3222484000:02:002:0045 відбувся за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці України [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території с. Крюківщина Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, щодо земельної ділянки кадастровий номер 3222484001:01:024:5072, затвердженим рішенням Крюківщинської сільської ради від 26.05.2016 № 4/6, та проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці України [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території с. Крюківщина Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, щодо земельної ділянки кадастровий номер 3222484001:01:024:5073, затвердженим рішенням Крюківщинської сільської ради від 26.05.2016 № 4/7. Слід звернути увагу, що на час прийняття рішень про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства діяв мораторій на відчуження земельних ділянок. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15.05.2019 у справі № 227/1506/18 заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, стосується не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 322248000:02:002:0045 перебувала під мораторієм, а відтак її відчуження та зміна цільового призначення суперечить нормам законодавства. При цьому ж, у подальшому, рішенням Крюківщинської сільської ради від 05.07.2018 № 10/4, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в межах с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Отже, вказаним рішенням змінено цільове призначення земельних ділянок 3222484001:01:024:5072 та 3222484001:01:024:5073 із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Оскільки зміна цільового призначення спірної земельної ділянки з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства не відповідає вимогам земельного законодавства, то подальша зміна цільового призначення на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку також є незаконним. Тому позивач просив визнати недійсним рішення Крюківщинської сільської ради від 26.05.2016 № 4/6, на підставі якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3222484001:01:024:5072 площею 1,2198 га у с. Крюківщина Києво- Святошинського району Київської області та передано цю земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства. Визнати недійсними рішення Крюківщинської сільської ради від 26.05.2016 № 4/7, на підставі якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3222484001:01:024:5073 площею 2,0000 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області та передано цю земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства. Визнати недійсним рішення Крюківщинської сільської ради від 05.07.2018 № 10/4, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку [PERSON] в межах с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Витребувати на користь територіальної громади с. Крюківщина Києво- Святошинського району Київської області із незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки, розташовані у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер 3222484001:01:024:5072 (площею 1,2198 га) та 3222484001:01:024:5073 (площею 2,0000 га). Судові витрати покласти на відповідачів. 16.06.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив представника відповідача [PERSON] згідно якого останній просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі. Також 16.06.2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив представника Крюківщинської сільської ради, згідно якого представник позивача просив застосувати строки позовної давності та відмовити у вимогах позову. 17.06.2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи [PERSON] згідно яких останній просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 21.07.2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі: територіальної громади села Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним, скасування рішення та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння співвідповідачів, [PERSON] та [PERSON] . 21.07.2020 року до суду надійшла заява про застосування термінів позовної давності від представника відповідача [PERSON] . В судовому засіданні прокурор вимоги позову підтримав та просив його задоволити. Представники відповідачів Крюківщинської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору міни земельними ділянками № 2-1360 від 07.05.2004 [PERSON] видано державний акт на право власності серія КЕ №032709 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2198 га, за кадастровим номером 322248000:02:002:0045, що розташована у Київській області, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина. Рішенням 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17, на підставі заяви [PERSON] про добровільну безоплатну передачу земельної ділянки, земельну ділянку з кадастровим номером 322248000:02:002:0045 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2198 га передано до земель запасу комунальної власності Крюківщинської сільської ради. На підставі технічної документації із землеустрою, земельна ділянка за кадастровим номером 322248000:02:002:0045 поділена на земельні ділянки із кадастровими номерами 3222484001:01:024:5072 (площею 1,2198 га) та 3222484001:01:024:5073 (площею 2,0000 га) цільове призначення яких в результаті поділу змінено з земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до рішення 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17/1 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,22 га у с. Крюківщина Києво- Святошинського району Київської області. Рішенням Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/6 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,2198 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Цим же рішенням [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,2198 га за кадастровим номером 3222484001:01:024:5072 для ведення особистого селянського господарства у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. . Рішенням 7 сесії 7 скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району від 07.04.2016 № 17/2 [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Рішенням Крюківщинської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 26.05.2016 № 4/7 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Цим же рішенням [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га за кадастровим номером 3222484001:01:024:5073 для ведення особистого селянського господарства у с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2016 року [PERSON] відчужила земельну з кадастровим номером 3222484001:01:024:5072 на користь [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.06.2016 року [PERSON] відчужив земельну з кадастровим номером 3222484001:01:024:5073 на користь [PERSON] . Рішенням Крюківщинської сільської ради від 05.07.2018 № 10/4, [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в межах с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. 23.04.2020 року до суду звернувся керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області з даним позовом. Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 12 Земельного України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч. 1 ст. 122 Земельного України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами та наділені повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про захист своїх порушених прав. 20 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 924/1237/17 (ЄДРСРУ № 76609979) досліджував виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в рамках ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).«...Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави...». Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Дана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі за № 6-68цс15. При цьому відповідно до частин першої та п`ятої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у справах № 6-152 від 29 жовтня 2014 року, № 6-17 цс 17 від 22 лютого 2017 року. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 № 907/238/15). Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-75цс15). Крім цього, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Слід зазначити, що момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення сільської ради прийняті 26.05.2016 року, а позовна заява прокурором подана до суду лише 24.04.2019 року, тобто рішення оскаржені з пропуском процесуального строку на звернення до суду понад три роки. Враховуючи що прокурором був пропущений строк позовної давності для оскарження спірних рішень сільської ради від 26.05.2016 року, дані вимоги щодо визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та похідні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і запереченьсуд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.6,14,19 Конституції України, ст.ст. 3, 16, 256, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 116, 122 Земельного кодексу України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed