Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання державного акту на право колективної власності на землю таким, що втратив чинність та встановлення факту належності земельних ділянок до земель державної форми власності сільськогосподарського призначення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що 17.03.2017 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області, у зв'язку з тим, що під час розгляду її клопотання щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області встановлено, що бажана земельна ділянка пропонується до відведення за рахунок земель колишньої колективної власності та реєстрація державного акту на право колективної власності на землю не скасована.Позивчака ввжає, що перебування земельної ділянки у колективній власності порушує її права. У зв'язку з тим, що відсутній механізм передачі земель колективної форми власності до державної та з метою реалізації свого права на землю, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення питання щодо припинення права колективної власності Колективного птахівничого сільськогосподарського підприємства «Сербський». У судовому засіданні, представник позивача за ордером адвокат Прокопішина Катерина Василівна позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Представник Відповідача Головного управлінням Держгеокадастру в Одеській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. У наданих до матеріалів цивільної справи письмових запереченнях на позовну заяву представник Відповідача зазначає, що за інформацією Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 31.05.2017 реєстраційний номер 22-15-0.220-1225/110-17, на території Сербківської сільської ради колективному птахівничому сільськогосподарському підприємству «Сербський» видано державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 30.12.1996, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 на загальну площу 3427,66 га. В 2000 році розроблена Схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КПСП «Сербський» Комінтернівського району Одеської області. Згідно Книги записів реєстрації сертифікатів 554 осіб отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). У зв'язку з тим, що при ліквідації КПСП «Сербський» відповідна державна реєстрація державного акту на право колективної власності на землю не скасована та відсутній правовий механізм передачі земель колективної форми власності до державної при ліквідації (реорганізації) колективного птахівничого сільськогосподарського підприємства, вирішення питання щодо припинення права колективної власності КПСП «Сербський» можливо лише у судовому порядку. Проте, доцільно було б визнати державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 30.12.1996, таким, що втратив чинність в частині земель, які продовжують залишатися в колективній власності колишнього КПСП «Сербський» Лиманського району Одеської області. Представник Відповідача - Лиманської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутність. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані до матеріалів цивільної справи документи встановив, що на підставі рішення сесіїї Сербської сільської ради народних депутатів від 18 серпня 1996 року № 52 Колективному птахівничому сільськогосподарському підприємству «Сербський» 30 грудня 1996 року видано державний акт на право колективної власності серії ОД - 13-25, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за№1. Під час реформування аграрного сектору економіки, відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 колективне птахівниче сільськогосподарське підприємство «Сербський» змінило організаційно-правову форму на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Сербський». В процесі зміни організаційно - правової форми підприємство відповідно до вимог діючого на той час законодавства, не вжило дій щодо скасування відповідної державної реєстрації державного акту на право колективної власності на землю. Діючим законодавством України не визначений механізм щодо передачі земель колективної форми власності до державної після ліквідації колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 25.05.2010 СТОВ «Сербський» припинило свою діяльність. Статтею 5 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року передбачено, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. За приписами пункту 3 частини 1 статті 27 Земельного кодексу України (1990 року) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі, зокрема, припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства. Пунктом 17 Перехідних положень діючого Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Тобто, з моменту отримання власником земельної частки (паю) сертифікату на право на земельну частку (пай), державний акт на право колективної власності втрачає свою актуальність. При цьому, припинення права колективної власності не впливає на можливість власників сертифікатів отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку та виділення в натурі на місцевості своїх часток (паїв) та не порушує їх прав. Окрім того, у процесі реформування аграрного сектору економіки, відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 КПСП «Сербський» змінило організаційно-правову форму на СТОВ «Сербський», а в наступному СТОВ припинило свою діяльність При цьому, суб'єктами права колективної власності на землю визначались, зокрема, колективні сільськогосподарські підприємства, а розпорядження земельними ділянками, що перебували у колективній власності громадян, здійснювалось за рішенням загальних зборів колективу співвласників. З аналізу цієї норми, а також положень Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 1529/99 вбачається, що відносини права колективної власності на земельні ділянки припиняться з часу ліквідації відповідних суб'єктів права колективної власності на землю та не допускають правонаступництва. Таким чином, до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Сербський» не перейшли права та обов'язки птахівничого сільськогосподарського підприємства «Сербський» в частині користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. Крім того в наступному підприємство припинило свою діяльність. Відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Положеннями пункту 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України встановлено, що припинення юридичної особи чи смерть власника є підставою для припинення права власності. За таких обставин, право колективної власності КПСП «Сербське» на земельні ділянки припинилось. Статтею 1 Земельного кодексу України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Частинами 1 та 2 ст. 84 Земельного кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно п.п. "г" п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок комунальної власності. Вказана норма Закону свідчить також про те, що державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] є формальним та не породжує правових наслідків. За приписами ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Згідно зі статтею 16 зазначеного Закону місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за: використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів. Таким чином, перебування земельної ділянки у колективній власності та відсутність правового механізму повернення земельної ділянки до державної форми власності, порушує права та охоронювані законом інтереси Позивачки. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі,

Outcome: approved