Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що будинковолодіння по [ADDRESS], відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року за даною адресою проживали і були зареєстровані: батько - [PERSON], мама - [PERSON], він та племінник - [PERSON]. З 01.07.1990 року і по даний час він проживає в даному будинку. На прохання [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 2012році він провів ремонт будинковолодіння [ADDRESS]. Після ремонтних робіт відповідачі зобов'язались виділити його частку майна на колгоспний двір в натурі та відмовитись від своїх часток на колгоспний двір, чого так і не зробили. Оскільки він більше 10 років безперервно використовує житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], та здійснив у ньому покращення, то просить суд визнати за ним право власності на даний будинок згідно положень ст. 344 ЦК України. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі також подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю та відмовляються від своїх часток на колгоспний двір. Представник Виноградської сільської ради подав до суду заяву, згідно якої визнає в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS], відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 01 липня 1990 року за даною адресою проживали і були зареєстровані: батько- [PERSON], мама - [PERSON], син - [PERSON] та племінник - [PERSON]. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З 01.07.1990 року і по даний час позивач проживає в спірному будинку. На прохання [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 2012 році [PERSON] провів ремонт будинковолодіння [ADDRESS]. Після ремонтних робіт відповідачі зобов'язались виділити його частку майна на колгоспний двір в натурі та відмовитись від своїх часток на колгоспний двір, чого так і не зробили. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК України (ст.321 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Оскільки позивач більше 10 років безперервно використовує житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], а відповідачі не заперечують проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Наведене стверджується: копіями паспортів /а.с.5-7/, копією технічного паспорта /а.с.8-10/, довідками Виноградської сільської ради /а.с.11-13/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.14/. На підставі ст.,ст. 15, 16, 172, 321, 344, 391, 392 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та

Outcome: approved