Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У будинку також були зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] \~ є зятем позивачки та фактично виїхав на нове місце проживання в 2015 року. [PERSON] є сином позивачки\~ та виїхав з будинку в 2014 році. На теперішній час відповідачі не проживають в будинку, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні будинку. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі\~ своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до свідоцтва про право на спадок за законом від 16 травня 1986 року, [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.\~ З письмових матеріалів справи вбачається, що в спірному будинку зареєстровані зокрема відповідачі по справі: [PERSON] , [INFO] , який фактично в будинку не проживає з 2015 року, та [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає в будинку з 2014 року. Суду було надано письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, та зазначають, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] сама, відповідачі в будинку не проживають, місце їх перебування невідоме. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в спірному будинку, вони втратили право користування цим житловим приміщенням. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року, позивачці було відстрочено сплату судового збору при пред`явленні нею позову до ухвалення рішення у справі, та її вимоги задоволені в повному обсязі, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved