Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» у серпні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 573 528,19 грн. та стягнення судового збору у розмірі 3 654 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16.11.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» було перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк», яке зашилось правонаступником всіх прав та обов'язків першого та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 800002666, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 145 000 дол. США, строком з 16.11.2007 року по 16.11.2027 року, зі сплатою 14 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до положень кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], про що між нею та Банком був укладений Договір поруки № 800002666-П, відповідно до якого [PERSON] несе перед Банком солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які зазначені в кредитному договорі. В свою чергу [PERSON] повернення наданого йому кредиту у встановлені кредитним договором строки не дотримуються, у зв'язку з чим у нього станом на 13.07.2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої з урахуванням пені становить 13 573 528,19 грн.. З боку Банка відповідачам направлялася кореспонденція щодо порушень зобов'язань за кредитним договором та про необхідність погашення боргу, яка залишилися поза увагою відповідачів. Судові рішення з приводу вказаної заборгованості відсутні. В судове засідання 28.10.2014 року представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» - Фещенко О.В. (діє на підставі довіреності від 29.08.13) не з'явився, але в матеріалах справи є її клопотання про розгляд справи за її відсутності та згодою з заочним розглядом справи. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України), поважних причин щодо неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі Банк, позивач, кредитор, позичальник) та [PERSON] (надалі позичальник, боржник, третя особа) був укладений Кредитний договір № 800002666 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого Банк зобов'язується надати [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 145 000 дол. США, строком (відповідно до п. 2.3. кредитного договору) з 16.11.2007 року по 16.11.2027 року, зі сплатою (відповідно до п. 2.2. кредитного договору) 14 % річних (а.с.4 та оборот 4). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на договорі. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке в свою чергу залишилося правонаступником усіх прав та обов'язків першого, що підтверджується статутом ПАТ «Альфа-Банк» у новій редакції та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.19-20). Відповідно до п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за його користування здійснюється позичальником у порядку передбаченому Додатком № 1 до цього договору. Згідно п. 4 кредитного договору інші істотні умови цього договору викладені в Розділі № 2 «Загальні умови кредитування», який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно п. 5 кредитного договору графік здійснення платежів з повернення кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, видів, предмету та вартості супутніх послуг викладений у Додатку № 1 до договору, який є його невід'ємною частиною. У Додатку № 1 до кредитного договору було детально зазначено у які саме строки та які саме суми позичальник має сплачувати на користь Банка для погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування. Зі змістом вказаного додатку позичальник був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на цьому додатку. Згідно п. 7.1. Розділу № 2 «Загальні умови кредитування», який також підписаний позичальником та який є невід'ємною частиною кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені Додатком № 1 до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі. Згідно п. 8.3. вказаних умов платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно відповідно до даного договору. Згідно п. 3.6. умов в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 3.7. умов кредитор має право вимагати від позичальника відшкодування збитків, завданих кредитору через невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором. Згідно п. 10.6. умов даний договір та всі додатки до нього складають єдиний документ. З позову вбачається, що позивач виконав умови кредитного договору та надав позичальнику кредитні кошти у сумі 145 000 дол. США. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (надалі відповідач, поручитель) був укладений Договір поруки № 800002666-П від 16.11.2007 року, відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем та поручилася солідарно відповідати за невиконання позичальником умов кредитного договору (а.с.12 та 12 оборот). Зі змістом, умовами та правовими наслідками вказаного договору поруки відповідачка була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору. Згідно п. 2.1.(в) договору поруки поручитель поручається за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, а саме: обов'язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення(сплати) зазначених вище) повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору. Згідно п. 3.1. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Пунктом 3.2. передбачена також відповідальність поручителя , передбачена п.3.1., яка наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання будь-якого обов'язку, зазначених у п.2.1. Поручитель має право виконати обов'язки, зазначені у п.2.1. цього Договору, або їх частину достроково та за відсутності передбачених Основним договором або законодавством України підстав для дострокової вимоги їх виконання Банком у випадку, якщо Боржник зробив письмову заяву про свою неспроможність виконати їх належним чином.(п.3.3.). Згідно п. 6.1. договору поруки поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами кредитного договору та обов'язками боржника за ним. Згідно п. 6.4. договору поруки у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за кредитним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Ці пункти Договорів поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'зку, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. З позову вбачається, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, та не з'являється до позивача у зв'язку з вирішенням питання щодо погашення цієї заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у позичальника перед позивачем, станом на 13.07.2014 року виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить - 13 573 528 (тринадцять мільйонів п'ятсот сімдесят три тисячі п'ятсот двадцять вісім) гривень 19 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом - 1 665 887,65 грн., - заборгованість по відсотках - 1 256 053,73 грн., - пеня - 10 651 586,81 грн.. Розрахунок заборгованості зазначений в позові додано до матеріалів справи (а.с.2-3,15). Судом встановлено, що п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору передбачено у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором стягнення з позичальника на користь Банка пені. Отже, пеня підлягає стягненню з поручителя також, так як він несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Проте суд зазначає, що згідно діючого законодавства пеня стягується за рік. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином з матеріалів справи вбачається, що: - позов пред'явлений до суду 13.08.2014р. - позивачем укладений кредитний договір з третьою особою та договір поруки з відповідачем 16.11.2007р. - позивачем направлена відповідачу вимога про погашення заборгованості 16.07.2014р.(а.с.17). При цьому позивач в позові стверджує, що аналогічні рішення по данній справі відсутні. Проте судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.07.2014р. (справа № 522/24029/13-ц) цивільній позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на майно задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800002666 від 16.11.2007р. у розмірі 17 122 380 грн.- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №23, що складається із чотирьох кімнат (аг.пл.86,8 кв.м., житл. пл..60 кв.м.) та розташована за адресою :[ADDRESS], шляхом продажу ПАТ «Альфа-Банк» від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Також в матеріалах цієї справи наявні повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» на ім'я [PERSON], [PERSON] від 30.07.2013р. та від 13.08.2013р. про усунення порушень у зв'язку з заборгованістю за цим кредитним договором та про добровільне виселення. Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.07.2014р. за вказаним кредитним договором вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості здійснено в період з 16.10.2009р. по 16.11.2009р.(а.с.15). Тобто [PERSON] було допущено порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку із чим у банку виникло право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, пені у відповідача у порядку, установленому кредитним договором, і договором поруки. Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.4. ст.559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором у цивільній справі 17 вересня 2014 року № 6-53цс14 суд зробив висновок: Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З урахуванням зазначено суд приходить до висновку, що позивач пред'явив вимогу до відповідача як до поручителя про стягнення заборгованості після спливу майже 4,5 років з моменту порушення умов виконання договору (коли боржник допустив прострочення умов виконання обов'язку). Отже виходячи з положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України позивач пропустив строк для пред'явлення позову, тому зобов'язання за договором поруки припинилися. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Отже, враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат по сплаті судового збору. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed