Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

у вересні 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Правекс банк» (надалі - Відповідач, ПАТ «Правекс банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про визнання Договору поруки № 686/008/08Р від 26.09.2008 р., укладеним між ним та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач, припиненим. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до умов вказаного Договору поруки він надав згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності за Кредитним договором боржника - третьої особи по справі, лише за умови обов'язкового повідомлення про це його відповідачем, чого останнім не було зроблено. В рамках розгляду справи в Деснянському районному суді м. Києва за позовом Публічного акціонерного товариства «Правекс банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачу стало відомо, що 24.04.2012 р. банком на його адресу та адресу боржника направлялися вимоги про стягнення наявної заборгованості. Однак, до суду банк звернувся лише в листопаді 2012 р., тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для звернення стягнення за кредитним договором. Таким чином, основний - Кредитний договір є припиненим, що в свою чергу в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення договору поруки. В грудні 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Правекс банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про визнання недійсним п. 4.1. Договору поруки № 686/008/08Р від 26.09.2008 р., укладеного між ним та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуваним пунктом встановлено строк дії договору більший на три роки, ніж строк дії договору кредиту, за яким він виступив поручителем, що суперечить чинному законодавству. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2013 р. вищевказані справи об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Щодо визнання договору поруки припиненим зазначив, що на момент укладання договору поруки позивач надав свою згоду на збільшення розміру його відповідальності, що може виникнути в майбутньому. При цьому, внесення змін та доповнень до Кредитного договору в майбутньому не потребує додаткового погодження з поручителем та не потребує обов'язкового укладення договорів про внесення відповідних змін та доповнень до договору поруки. Щодо вимог позову про визнання недійсним п. 4.1. договору поруки зазначив, що встановлений оскаржуваним пунктом договору строк включає в себе трирічний строк позовної давності, протягом якого банк вправі звернутися до поручителя із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, що чинному законодавству не суперечить. Представник третьої особи проти вимог позовів заперечував, та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть учать у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач та [PERSON] - третьою особою по справі, був укладений Кредитний договір 686-008/08Р (наділ - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 134980 дол. США для споживчих цілей, строком до 26.09.2028 р. зі сплатою 12,49% річних (а.с. 7-12). Згідно п. 1.3. Кредитного договору сторони договору погодили, що у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобов'язань щодо строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі, розмір процентної ставки збільшується на 1% річних, починаючи від розміру, встановленого в п. 1.2. даного Договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту Договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який Позичальник повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх або виконав не в поновному обсязі. 25.03.2010 р. до кредитного договору були внесені зміни та доповнення, згідно яких з метою проведення реструктуризації заборгованості Позичальника за кредитним договором сума щомісячного погашення кредиту змінено з 562 дол. США на 613 дол. США (а.с. 79-84, 88-92). В забезпечення виконання умов по вказаному Кредитному договору 26.09.2008 р. між позивачем та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач, був укладений Договір поруки № 686/008/08Р (надалі Договір поруки), згідно п. 1.1. якого Поручитель, позивач по справі, взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 26.09.2028 р. у розмірі 134980 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (а.с. 13-14). Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Отже, підставою припинення договору поруки може бути здійснення без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, у даному випадку це збільшення розміру щомісячного погашення кредиту, про що зазначає позивач. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Разом з тим, п. 1.3. Договору поруки встановлено, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним Договором зобов'язання Позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок якого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та кредитором змін та доповнень до Кредитного договору або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або до даного Договору Кредитором в односторонньому порядку. При цьому п. 2.1. Договору поруки передбачено, що Поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальника своїх зобов'язань за Кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед Кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у п. 1.1. даного Договору, зі змінами і доповненнями до нього. Таким чином, вбачається, що в договорі поруки передбачена можливість зміни умов основного зобов'язання та строків його виконання без додаткового повідомлення поручителя і при цьому поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання шляхом укладення додаткових договорів до кредитного договору, а отже, на можливе подальше збільшення обсягу його відповідальності. Пунктом 2.3. Договору поруки встановлено, що Кредитор має право без згоди Поручителя в односторонньому порядку змінити або доповнити умови даного Договору та направити на адресу Поручителя офіційного листа із викладенням змін або доповнень. Судовим розглядом встановлено, що будь-які зміни або доповнення до Договору поруки в односторонньому порядку Відповідачем не вносилися, а тому, доводи позивача про те, що про зміну умов Кредитного договору, що призвело до збільшення обсягу розміру його відповідальності, в порушення положень п. 2.3. Договору поруки його не було повідомлено, є безпідставними. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 4.1. договору поруки сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 26 вересня 2031р. Таким чином, доводи позивача, що Банк повинен був пред'явити вимоги до нього як поручителя протягом шести місяців з дня отримання вимоги банку про погашення заборгованості, не ґрунтуються на нормах матеріального права, так як ч. 4 ст. 559 ЦК визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки і тільки, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється за певних умов. Договором поруки встановлений чіткий строк його дії, тому підстав для застосування положень другого речення даної норми не має. Щодо позовних вимог про визнання недійсним п. 4.1. Договору поруки, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в моменту вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник посилаються на те, що встановлення строку дії договору поруки триваліше ніж строк дії основного зобов'язання за Кредитним договором суперечить змісту самого Договору поруки, а також Кредитному договору та чинному законодавству України. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Згідно п. 1. 2 Кредитного договору, кредит надається строком до 26.09.2018 р., що позивач тлумачить як термін припинення зобов'язання за Кредитним договором, що в свою чергу є підставою для припинення поруки. Разом з тим, строк надання кредиту слід розцінювати як строк користування кредитними коштами, а не строк припинення зобов'язань за кредитним договором, якщо вони не виконані належним чином і не в повному обсязі. Частиною 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно п. 4.1. строк дії Договору поруки сторонами погоджено до 26.09.2031 р. Таким чином, порука припиняється саме по закінченні дії Договору поруки. При цьому встановлення строку дії поруки на 3 роки більше ніж основне зобов'язання, в даному випадку означає, що відповідач протягом строку дії позовної давності в 3 роки вправі звернутися до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з Позичальника та Поручителя заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, встановлення строку дії договору поруки довше ніж строк користування кредитними коштами, визначений у Кредитному договорі, з дотриманням строків позовної давності, чинному законодавству не суперечить. За таких обставинах суд знаходить позовні вимоги необґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст.ст. 203, 215, 559 ЦК України,

Outcome: dismissed