Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором №MKG0AK00410086 від 23.06.2006 року, що розрахована станом на 06.03.2014 року, оскільки стверджує, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за платежами. Особи, що беруть участь у справі, не з'явилися на судовий розгляд справи, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце проведення судових засідань. Від позивача до суду надійшла письмова заява, у якій представник позивача просить розглядати справу без участі позивача. Відповідач подала до суду письмове заперечення, у якому просила позовні вимоги залишити без задоволення. Позиція позивача полягає у тому, що у липні 2010 року відповідач передала у заклад банку заставлене майно - автомобіль. 22.07.2010 року вона надала довіреність на право реалізації автомобіля банком. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.01.2011 року встановлено, що автомобіль було реалізовано за 35 тисяч гривень. Розрахунки заборгованості, здійснені позивачем за різні періоди, вважає суперечливими. Розглянувши доводи позовної заяви та заперечення, дослідивши подані письмові докази, беручи до уваги обставини, що встановлені Рішенням суду від 13.01.2011 року у цивільній справі №2-87/11, суд дійшов наступного висновку. Позивач заявив вимогу про стягнення із відповідачки заборгованості за кредитним договором №MKG0AK00410086 від 23.06.2006 року, що розрахована станом на 06.03.2014 року, оскільки стверджує, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за платежами. Згідно зі змістом позовної заяви заборгованість станом на 06.03.2014 року розрахована у сумі 14233,29 грн., та складається із 5813,46 грн. заборгованості за кредитом, 4907,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3512,20 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.01.2011 року у цивільній справі №2-87/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKG0AK00410086 від 23.06.2006 року - у задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили. Суд, розглядаючи вказаний спір, встановив, що 23.06.2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк в особі Директора Хустського відділення філії "Закарпатське РУ" Крулько Івана Івановича та [PERSON] було укладено кредитний договір MKG0AK00410086 (далі-Кредитний договір) про надання позичальнику [PERSON] кредиту в розмірі 40446,45 грн на придбання транспортного засобу строком до 23.06.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,23% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки та інші платежі за договором у порядку, в розмірах та у строки, передбачені умовами договору. На момент судового розгляду спору кредитна угода не є припиненою. Умовами договору (п.4.1.) встановлена відповідальність позичальника за порушення зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3. Договору, а саме за порушення порядку та строків сплати відсотків, винагороди та комісії. Відповідальність встановлена у вигляді пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони угоди уклали Договір застави, згідно якого позичальник надала у заставу автомобіль ВАЗ 21093, 2006 року випуску, р.н.[NUMBER], що належить позичальнику на праві власності. Позичальник [PERSON] допустила прострочення виконання грошових зобов'язань перед кредитором за Кредитним договором. Встановлено, що в липні 2010 року на виконання умов Договору застави в звязку із допущенням прострочення грошового зобов'язання боржником [PERSON] було передано у заклад Банку предмет застави - транспортний засіб, а також дана довіреність на право реалізації предмету застави з метою погашення виниклої заборгованості та дострокового повернення залишку кредит). У грудні 2010 року транспортний засіб - предмет застави було реалізовано заставодержателем - позивачем за ціною 35 тисяч гривень. Кошти, виручені від реалізації предмету застави, було спрямовано на погашення заборгованості за Кредитним договором, яка була визначена банком у розмірі 35202,84 грн. станом на 08.07.2010 року. Доводи відповідачки полягають у тому, що заборгованість станом на 08.07.2010 року була розрахована банком у сумі 35202,84 грн, в тому числі штрафи, нарахування яких визнано судом безпідставним. Крім того відповідачка стверджує, що заборгованість станом на 03.09.2010 року була визначена банком в сумі 27844,61 грн. Автомобіль же було реалізовано за 35 тисяч гривень, що є встановленою обставиною. Відтак відповідачка вважає, що суми, отриманої від реалізації автомобіля, було більш ніж достатньо для погашення заборгованості у повному обсязі. Суд перевірив доводи відповідачки та встановив, що дійсно заборгованість станом на 08.07.2010 року була розрахована банком у сумі 35202,84 грн, в тому числі штрафи, нарахування яких визнано судом безпідставним. Заборгованість станом на 03.09.2010 року була визначена банком в сумі 27844,61 грн., в тому числі і безпідставно нараховані штрафи. Автомобіль було реалізовано у грудні 2010 року за 35 тисяч гривень (обставини, встановлені рішенням суду від 13.01.2011 року у цивільній справі №2-87/11). Дані обставини вказують на те, що суми виручених від реалізації коштів мало би бути достатньо для погашення заборгованості у повному обсязі. За правилами, встановленими ст.ст.60-61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно із ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд знаходить доводи відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] підставними, а наведені позивачем обставини, на які той посилається як на підставу позовних вимог такими, що підлягають доказуванню належними доказами. Натомість подані позивачем докази не містять інформації про рух коштів по розрахункам за кредитним договором, не містять інформації про погашення заборгованості за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету застави, що не дозволяє суду повно та всебічно перевірити правильність визначення залишку заборгованості по тілу кредиту, в тому числі перевірити правильність визначення залишку заборгованості після її погашення за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету застави, і чи дотримано при цьому встановлену умовами кредитного договору черговість погашення заборгованості. Інших доказів на підтвердження обставин позову, що б містили необхідну для доказування інформацію, позивачем ні до судового розгляду, ні під час такого не подано. Відповідно до норм ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі поданих особами, що беруть участь у справі, доказів, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд вирішує, що у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність обставин, що підлягають доказуванню.

Outcome: dismissed