Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

05 травня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду,мотивуючи його тим, що будинковолодіння [ADDRESS], належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору; [PERSON], [INFO] - син; [PERSON], 1955 - невістка; [PERSON], [INFO] - онука; [PERSON], [INFO] - онук; [PERSON], [INFO] - онука; [PERSON], [INFO] - онука. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві їх проживало семеро, то кожному належить по 1/7 частині житлового будинку з господарськими спорудами. [INFO] року його мати, [PERSON], померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року зроблено запис за № 2. Померла залишила заповіт, який 06 листопада 2000 року посвідчений секретарем Дебеславцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 30, яким все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла йому. Крім нього інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався. Однак в ньому було допущено помилку, а саме в заповіті зазначено [PERSON] замість [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина по заповіту на 1/7 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Коломийського району, Івано-Франківської області, та на земельну ділянку площею 0,5703 га для обслуговування жилого будинку і ведення підсобного господарства, що знаходиться в с. Дебеславці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Він фактично вступив в управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963р.. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] він звернувся до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Надане ним свідоцтво про право власності не прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору, [PERSON], а крім неї були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору, оскільки до дня її смерті їх частки не виділені, а згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється з разі смерті. Оскільки померлій [PERSON] було видано оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який був нею втрачений, він подав оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІФ № 07-12-2/000163 від 15 серпня 1994 року виданий на ім'я [PERSON]. Оскільки він фактично прийняв спадщину, а помилка у заповіті допущена механічно, то просить суд встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного 06 листопада 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дебеславцівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 30; визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Коломийського району, Івано-Франківської області, та право власності на земельну ділянку площею 0,5703 га для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, яка знаходиться в с. Дебеславці, Коломийського району і належала померлій [PERSON]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі теж подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS], належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON], про що їй було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок відповідно до рішення Коломийської районної Ради народних депутатів від 08 червня 1988 року № 121. Зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 246. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору; [PERSON], [INFO] - син; [PERSON], 1955 - невістка; [PERSON], [INFO] - онука; [PERSON], [INFO] - онук; [PERSON], [INFO] - онука; [PERSON], [INFO] - онука, що підтверджується довідкою Дебеславцівської сільської ради від 02 квітня 2014 року №216. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві їх проживало семеро, то кожному належить по 1/7 частині житлового будинку з господарськими спорудами. [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року зроблено запис за № 2. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/7 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Коломийського району, Івано-Франківської області. Крім того померлій належала земельна ділянка площею 0,5703 га для обслуговування жилого будинку і ведення підсобного господарства, яка знаходиться в с. Дебеславці, Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю від 15 серпня 1994 року та довідкою управління держземагенства у Коломийському районі від 09 квітня 2014 року № 07-7/030. Померла залишила заповіт, який 06 листопада 2000 року посвідчений секретарем Дебеславцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 30, яким все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла позивачу. Крім нього інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. Згідно довідки Дебеславцівської сільської ради від 02 квітня 2014 року № 216 заповіт від імені померлої [PERSON], що посвідчувався виконкомом Дебеславцівської сільської ради 06 листопада 2000 року, не змінювався і не скасовувався. Однак в даному заповіті було механічно допущено помилку, а саме в заповіті зазначено [PERSON] замість [PERSON] Приналежність заповіту саме [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою Дебеславцівської сільської ради від 02 квітня 2014 року № 216. [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963р. після смерті матері. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Надане ним свідоцтво про право власності не прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору, [PERSON], а крім неї були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору, оскільки до дня її смерті їх частки не виділені, а згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється з разі смерті. Оскільки померлій [PERSON] було видано оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який був нею втрачений, [PERSON] подав оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІФ № 07-12-2/000163 від 15 серпня 1994 року виданий на ім'я [PERSON]. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт приналежності правовстановлюючих документів особі в зв'язку з розбіжністю в записах. Відповідачі на власність в бувшому колгоспному дворі [ADDRESS] не претендують і не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, помилка у заповіті допущена механічно, а відповідачі не заперечують проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного 06 листопада 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дебеславцівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 30; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Коломийського району, Івано-Франківської області, та право власності на земельну ділянку площею 0,5703 га для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, яка знаходиться в с. Дебеславці, Коломийського району і належала померлій [PERSON]. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.6/, копією свідоцтва про народження /а.с.7/, копією заповіту /а.с.8/, копією свідоцтва про права власності на будинковолодіння /а.с.9/, копією технічного паспорта /а.с.10-13/, копією Державного акту на право приватної власності на землю /а.с.14/, копією Дебеславцівської сільської ради від 02.04.2014 року № 216 /а.с.16/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.17/, копією висновку про вартість об'єкту /а.с.18/, копіями висновків про експертно-грошову оцінку земельної ділянки /а.с.19-20/, витягом з газети "ЗР-Інформ" /а.с.21-22/, листом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 09.04.2014 р. № 284/02-14 /а.с.24/. На підставі ст. 548 ЦК України в ред. 1963 р., ст.,ст. 16, 328, 346, 392, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved