Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

04 липня 2014 року позивач ПАТ фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 17 травня 2013 року він передав відповідачу [PERSON] ювелірні вироби із дорогоцінних металів на загальну суму 140702,61грн., що підтверджується накладною № 902465 від 17.05.2013 року. Вказаний товар було прийнято відповідачем, жодних зауважень не було. Отже між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу ювелірних виробів у кількості, асортименті та за ціною, визначеними в накладній № 902465 від 17.05.2013р. У відповідача виникло зобов'язання здійснити кінцеві розрахунки за поставлений товар 17.05.2013р. Однак [PERSON] свої зобов'язання за фактично укладеним договором купівлі-продажу щодо оплати поставленого товару своєчасно не виконав. Таким чином у відповідача перед ним існує заборгованість, викликана невиконанням свого зобов'язання щодо оплати товару. Дана заборгованість виникла із зобов'язань, строк виконання яких настав і становить 140702,61грн. Крім того відповідач повинен сплатити індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми. Строк виконання зобов'язання відповідача оплатити товар установлений 17.05.2013р. тому розрахунки суми заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми повинні розпочинатися з 18.05.2013р. Тому три відсотки річних від простроченої суми за період 18.05.2013р.-10.06.2014р. становить 4498,63грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 140702,61грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 4498,63грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1452,01грн. (а.с.3-4). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві. Після проведення судової почеркознавчої експертизи та відновлення провадження у справі позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. У справі є достатньо доказів для розгляду справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні, оскільки вони не обґрунтовані та безпідставні, відповідач не підписував накладну, яка є єдиним доказом позивача. Також у своїх письмових запереченнях відповідач [PERSON] зазначає, що вказаний позивачем товар не приймав, та підпис, що міститься на останній сторінці накладної № 902465 від 17.05.2013р. в графі «принял» не його (а.с.27-28). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позовних вимоги відмовити в повному обсязі, з наступних підстав, встановлених у судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є фіз0ична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В00 від 17.01.2003 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.10). 19 липня 2012 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір підряду на реалізацію ювелірних виробів на строк до 31 грудня 2012р. [PERSON] прийняв на себе зобов'язання щодо реалізації ювелірних виробів, прийом замовлень на виготовлення ювелірних виробів (а.с.41). Відповідно до накладної № 902465 від 17.05.2013 року позивач ФОП [PERSON] передав [PERSON] ювелірних виробів на суму 140702,61грн. (а.с.42-44). За висновком судової почеркознавчої експертизи № 2719-14, складеного 17.02.2015 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз підпис в графі "принял" накладної № 902465 від 17.05.2013р. виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с.79-87). В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку . Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. За змістом ч.1,2,3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи відповідач [PERSON] не підписував накладну № 902465 від 17.05.2013р. на отримання ювелірних виробів від позивача ФОП [PERSON] на суму 140702,61грн. Аналізуючи приведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні обставинами справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, оскільки зазначену накладну відповідач не підписував, а інша особа. Крім того, з позивача Фізична особа - підприємець [PERSON] слід стягнути на користь відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до квитанції № 39770.315.1 від 24.10.2014 року на суму 2841,60 (а.с.69), згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed