Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 15.12.2015 року звернулась [PERSON], в інтересах [PERSON], з вимогами про внесення в трудову книжку правильне формулювання підстав звільнення позивача з посади машиніста екскаватора ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», згідно ч.3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, стягнення заборгованості по виплаті заробітної платні, вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку, за вимушеної прогули, за проходження медичної комісії. Згідно уточненої позовної заяви від 11.03.2016 року ( т1. а/с 193), представник позивача просить суд зобовязати ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», в день видачі трудової книжки позивачу, внести в трудову книжку правильне формулювання звільнення з посади машиніста екскаватора гаража ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» згідно ч.3 ст. 38 КЗоТ України, стягнути вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного заробітку у сумі 10527 гривень, стягнути компенсацію за вимушені прогули з 15.10.2015 року до дня видачі трудової книжки, стягнути витрати за проходження медичної комісії у розмірі 178,88 грн. та за отримання витягу з єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб в розмірі 75,90 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та наполягала на тому, що як при прийомі на роботу [PERSON] на посаду машиніста екскаватора гаража ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», так в період праці і при звільненні, з боку посадових осіб відповідача порушена ціла низка вимог законодавства про працю, а саме: при прийомі на роботі [PERSON] був направлений на проходження медичної комісії, всупереч законодавства про працю, за власні кошти; власник не уклав з позивачем трудового договору при прийомі на роботі; було встановлено випробувальний термін більш ніж один місяць; умови оплати праці були менш нижчі ніж ти які були повідомлені при працевлаштуванні; позивач не був укомплектований спеціальним одягом; надана для праці техніка була у такому неприємному стані, що загрожувала небезпекою для життя при експлуатації; позивач вимушений був постійно займатись роботою, не обумовленою трудовим договором ремонтувати несправну техніку; було порушено право рівності прав і можливостей позивача як інваліда 3 групи; тому наказ №433-ОК від 27.10.2015 о розірванні трудової угоди за ініціативою власника, у звязку із прогулом без поважної причини, є незаконним, підставами звільнення насправді є заява позивача від 15.10.2015 року про звільнення за власним бажанням у звязку із порушенням з боку власника законодавства про працю. Вважаючи незаконність звільнення, необхідність зміни формулювання підстав звільнення та неотримання позивачем трудової книжки, представник позивача просила також стягнути заборгованість по заробітної платні у вигляді вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного заробітку у сумі 10527 гривень та компенсацію за вимушені прогули з 15.10.2015 року до дня видачі трудової книжки. Також представник позивача вважає, що з вини відповідача позивач при проходженні медичної комісії був вимушений сплатити суму 178,88 грн. яка підлягає стягненню як і витрати на отримання інформації для підготовки позовної заяви витягу з реєстру юридичних і фізичних осіб, в розмірі 75,90 грн. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] ( який також є представником третій особи) не погоджувались з позовними вимогами та надавали пояснення про відсутність порушень законодавства при прийомі позивача на роботу, в період його праці та вважали, що наказ про звільнення №433-ОК від 27.10.2015 по п.4 ст. 40 КЗпП України є законним, тому підстави для задоволення позову відсутні. Під час попереднього судового засідання 11.03.2016 року представником позивача був уточнений відповідач замість відповідача виконавчого директора ТОВ ІМРП, заявлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт» ( т.1 а\\с 193) , та в якості третьої особи залучено виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт» [PERSON]( т.1 а/с 211). У попередньому судовому засіданні, за клопотанням представника позивача, судом було витребувано: - з Головного управління Держпраці в Одеській області, для огляду в судовому засіданні правовстановлюючі документи, що стали підставою для видачі державних свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: екскаватора моделі ЮМЗ-6 1989 року випуску, виробник Україна, ідент. №656991, д/н [NUMBER], свідоцтво серії ВН№001282 видане 02.02.2016 року та фронтального навантажувача моделі 10-18В, 2001 року випуску, виробник Білорусь, ідент №4121, д/н Т00328ВН, свідоцтво Серії ВН№000328 видане 15.10.2011 року, що належать ТОВ «Іллічівський морський рибний порт»; - з \~ "ТОВ Іллічівський морський рибний порт»,\~ для огляду в судовому\~ засіданні оригінали документів, що стали підставою для\~ винесення\~ наказу\~ від 27.10.2015 року №433-ОК, а саме: витяг\~ з\~ електронної системи контролю доступа, акт про уход з роботи 15.10.15 року, акт про\~ відсутність на роботі, доповідну\~ записку від 16.10.15 року, службову записку начальника гаража, службову записку головного інженера, доповідну записку від 20.10.15 року, акт від 23.10.15 року, а також оригінали правовстановлюючих документів\~ ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», в тому числі\~ статут ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», оригінал трудового договору, укладений між\~ ТОВ «Іллічівський морський рибний порт»\~ та\~ [PERSON],\~ оригінали наказів:\~ про\~ укладення трудового договору\~ між ТОВ «Іллічівський морський рибний порт»\~ та [PERSON], про призначення [PERSON] на посаду машиніста екскаватора,\~\~ про проходження\~ іспитового терміну [PERSON] на посаді\~ машиніста екскаватора згідно трудового договору, оригінал трудової книжки,\~ оригінал повного розрахунку\~ заробітної плати за\~ час роботи [PERSON] на посаді машиніста екскаватора гаража ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», оригінали технічної документації на екскаватор моделі\~ ЮМЗ-6 1989 року випуску, виробник Україна, ідент. №656991, д/н [NUMBER], фронтального навантажувача моделі 10-18В, 2001 року випуску, виробник\~ Білорусь, ідент №4121, д/н Т00328ВН, оригінали\~ розрахунку нарахування\~ та виплати заробітної плати з 20.08.2015року по 15.10.15 року [PERSON], відповідних платіжних квитанцій виплат заробітної плати та податків ( т.1 а/с 218,219). За ухвалами суду витребувані докази з боку Головного управління Держпраці в Одеській області та "ТОВ Іллічівський морський рибний порт» були надані в копіях, та оригінали письмових доказів оглянуті у судовому засіданні. Також з боку представника позивача судове засідання були надані оригінали документів, на які позивач посилається, як на докази в обґрунтування своїх вимог, які також були оглянуті судом за участю учасників процесу судом, а завірені копії залучені до матеріалів справи. За клопотанням представника відповідача, у попередньому судовому засіданні судом були викликані та допитані під час судового розгляду у якості свідків : [PERSON] начальник гаражу ІМРП, [PERSON] головний інженер ІМРП, [PERSON] начальник відділу кадрів ІМРП, [PERSON] у 2015 році працював старшим інспектором відділу кадрів ІМРП, [PERSON] заступник виконавчого директора по режиму та кадрам ІМРП, [PERSON] кардіолог поліклініки №20, під час проходження позивачем попереднього медичного огляду була виконуючим обовязку голови медичної комісії. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], має права водія відповідної категорії, у 2009 року закінчив курси водія по спеціальності машиніст екскаватора і 04.08.2015 року звернувся для працевлаштування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт» на посаду машиніста екскаватора. У звязку із необхідністю, для працевлаштування на даної спеціальності, довідки про стан здоровя позивач, отримавши направлення на обовязковий попередній медичний огляд працівника ( т.1 а/с 116) пройшов у міській лікарні №20 м. Одеси медичний огляд і отримав задовільний висновок №372 від 19.08.2015 року ( т. 1 а/с 117-119) та сплатив за проходження медичного огляду 173,88 грн. ( т.1 а/с 20). Згідно наказу №357-ок від 19.09.2015 року [PERSON], на підставі його заяви, прийнятий з 20.09.2015 року на роботу у гараж Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт» на посаду машиніста екскаватора з окладом 3529 грн., із строком випробування на один місяць ( т.1 а/с 70). З наказом позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпису на наказі. 19.08.2015 року [PERSON] з посадовою інструкцією (трудовими обов'язками), з правилами внутрішнього трудового розпорядку та умовами колективного договору ознайомлено, про що свідчить підпис [PERSON] в особистій картці форми П-2. Також 19.08.2015 року з [PERSON] був проведений ввідний інструктаж з технік безпеки, інструктаж з техніки безпеки на робочому місці, інструктаж з пожежної безпеки, що підтверджено особистим підписом [PERSON] в Контрольній картці інструктажу з охорони праці ( т.1 а/с 93). Нарахування заробітної плати за період роботи [PERSON] з серпня 2015 року по жовтень 2015 року проведено в розрахункових відомостях на підставі посадового окладу затвердженого штатного розкладу, табелів обліку використання робочого часу і наказів про преміювання . Виплата заробітної плати проводилася два рази на місяць. Так, заробітна плата за серпень 2015 року [PERSON] була нарахована у розмірі 1757,21 грн. за 56 робочих годин (із розрахунку 3529 грн. - оклад, 40%- премії, 28 грн. - оплата харчування) та виплачена 07.09.2015 року, що підтверджено відомістю на виплату грошей №1. Заробітна плата за вересень 2015 року [PERSON] була нарахована у розмірі 6067,30 грн. за 176 відпрацьованих годин (із розрахунку 3529 грн. - оклад, 30%- премії, 40%- премії, 88 грн. - оплата харчування) 17.09.2015 року виплачена (аванс) за 1 половину місяця (витяг з платіжного доручення зарахування на банківську картку), і за 2 половину місяця 09.10.2015 року, що підтверджено видатковим касовим ордером від 09.10.2015 року №302. Разом з тим, під час перевірки Державною інспекцією України з питань праці довідка від 11.11.2015 року (т1/ а/с 101) - нарахування та перерахунку заробітної плати працівникам Товариства, бухгалтером розрахункової групи [PERSON] встановлена лічильна помилка при нарахуванні премії [PERSON], а саме згідно наказу від 02.10.2015 року №775 [PERSON] за вересень 2015 року встановлено премію у розмірі 40% від окладу, натомість [PERSON] нарахувала безпідставної премію у розмірі 70% від окладу, що призвело до зайве нарахованої заробітної плати [PERSON], чим порушено вимоги ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплати праці» щодо забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Заробітна плата за жовтень 2015 року [PERSON] була нарахована у розмірі 1620,88 грн. за 75 відпрацьованих годин (із розрахунку 3529 грн. - оклад, 36 грн. - оплата харчування) виплачено (аванс) у розмірі 1274,88 грн., та виплачена 21.10.2015 року (витяг з платіжного доручення зарахування на банківську картку). [PERSON], також, була нарахована 27.10.2015 року компенсація за 5 днів невикористаної відпустки у розмірі 838,10 грн., до виплати належало [PERSON] 703,13 грн. що підтверджено видатковим касовим ордером від- 27.10.2015 року №324 та витяги з каси за 27- 28.10.2015 року. 27-28 10.2015 року [PERSON] за компенсацією невикористаної відпустки до бухгалтерії не з'явився тому компенсацію у розмірі 703,13 грн. перераховано на банківську картку, що підтверджено витягом з платіжного доручення зарахування на банківську картку грошових коштів від 29.10.2015 року №5799. Згідно особової картки обліку спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв, яка затверджена наказом Міністерства статистики України від 22 травня 1996 р. N145 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів» [PERSON] машиністу екскаватора передбачено спецодяг, спецвзуття та запобіжні пристрої. [PERSON] спецодяг, спецвзуття та запобіжні пристрої не отримав, підпис про отримання відсутня в особистій картці обліку спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв. Згідно особової картки обліку спецодягу, спецвзуття ( т.1 а/с 71) за [PERSON] повинно було бути надано спецодяг та спецвзуття, наявність відповідного спецодягу на складі було перевірено під час вибіркової перевірки Державної інспекцією України з питань праці від 11.11.2015 року ( т.1 а/с 101 ) однак згідно службової записки від 11.11.2015 року позивач для отримання спецодягу та спецвзуття не зявлявся ( т.1 а/с 72). Із заявою від 15.10.2015 року до директора Товариства звернулась [PERSON], яка з посиланням на довіреність від 21.09.2015 року, просила звільнити з 15.10.2015 року [PERSON] з роботи згідно ч.З ст.38 КЗпГІ України за власними бажанням. Заява підписана [PERSON] та [PERSON] ( т1 а/с 23). Листом виконавчого директора від 16.10.2015 року №28/04-1151 [PERSON]В попереджено про самовільне залишення територію підприємства в 12 годину 08 хвилин, та відсутність на роботі і 16.10.2015 року, без повідомлення причин самовільного залишення роботи до закінчення робочого часу та не виходу на роботу свого керівника або керівника підприємства. Також у листі повідомлено про відсутність правових підстав звільнення на підставі заяви про звільнення на підставі ч.З ст.38 КЗпП України від 15.10.2015 року. Запропоновано протягом двох робочих днів з дати отримання цього листа надати до відділу кадрів підприємств письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі та докази на підтвердження поважності причин. Також попереджено: «при не наданні у визначені строки пояснень та доказів поважності причин відсутності на роботі, час Вашої відсутності може бути визнаний прогулом із розірванням трудового договору за п.4 ст.40 КЗпП України». Зазначений лист направлений [PERSON] на адресу с. Нерубайське, провулок Калініна, 8-а ( адреса зазначена у заяві про прийняття на роботу 19.08.2015 року ( т.1 а/с 94), та у особової картки працівника як місце фактичного проживання ( т.1 а/с 69)). Згідно поштового повідомлення лист отримано 24.10.2015 року [PERSON], про що свідчить особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення листа ( т.1 а/с 79 на звороті). З 12 годин 08 хвилин 15.10.2015 року по 27.10.2015 року [PERSON] на роботі був відсутній, що підтверджено витягом з електронної системи контролю пропуску на територію та з території Товариства за 15.10.2015 року та актами про відсутність на роботі 15,16,19,20,21,22,23,26,27 жовтня 2015 року за підписами начальника гаражу [PERSON], механіка гаражу [PERSON] та водієм [PERSON], та щодо його відсутності з даного часу на робочому місці не заперечувала і представник позивача, вважаючи його відсутність законною. Наказом від 27.10.2015 року №433 [PERSON], машиніста екскаватора, за прогул без поважної причини звільнено відповідно п.4 ст.40 КЗпП України з 27.10.2015 року ( т.1 . а/с 25 ) Листом виконавчого директора від 27.10.2015 року [PERSON] ( за адресою м. Одеса вул. ак. Корольова,94 кв. 81, яка зазначена у заяві про звільнення) письмово повідомлено про розірвання трудовий договір в зв'язку з нез'явленням на роботу у період з 15.10.2015 року по 27.10.2015 року без поважних причин .4 ст.40 КЗпП України. Також [PERSON]В надіслано копію наказу про звільнення від 27.10.2015 року №433 та запропоновано надати заяву про пересилання трудової книжки поштою з доставкою та зазначити конкретну адресу (т. 1 а/с 83 на звороті). Одночасно судом враховується і довідка Державної інспекції України з питань праці від 11.11.2015 року ( т.1 а/с 101), винесеною за результатами вибіркової перевірки працевлаштування та звільнення [PERSON] Правовідносини, повязані із працевлаштуванням, працею та звільненням врегульовані Кодексом Законів про працю України ( далі КЗпП). Так частинами першою та другою статті 21 КЗпП визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Частинами другою та третьою статті 24 КЗпП встановлено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю ( ч.1,2 ст. 26 КЗпП). Коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах ( ч.1 ст. 28 КЗпП ). Згідно ч.1 ст. 29 КЗпП до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором ( ч.1 ст. 31 КЗпП). Підставами припинення трудового договору, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП, зокрема є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,\~39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,\~41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Частинами 1-3 ст. 38 КЗпП визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Крім того, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38\~і\~39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток ( ч.1 ст. 41 КЗпП). Відповідно до ч.1 ст. 139 КЗпП працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту ( ч.1 ст. 141 КЗпП). Згідно ч.1-5 ст. 153 КЗпП на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці; Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган; Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці; Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників ; Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров'я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці ( ч.1,2 ст. 169 КЗпП). Ствердження представник позивача, як у позові так і у судовому засіданні, про наявність порушень трудового законодавства обґрунтовується декількома складовими: По-перше, на думку представника позивача, порушення трудового законодавства при прийомі на роботу було у вигляді примушення за власний рахунок пройти попередній медичний огляд, відсутність укладеного трудового договору, введення в оману стосовно розміру заробітної плати та відсутність належного розяснення умов праці. Суд, при розгляді даних стверджень, враховує відсутність будь яких даних про примушення проходження позивача попереднього медичного огляду саме у міської лікарні №20 а також відсутність звернення позивача після проходження медичного огляду, із сплатою його вартості, до бухгалтерії порту щодо компенсування понесених витрат; наявність наказу про прийом на роботу, підписаного позивачем, оформлення якого, у відповідності до вимог ст. 24 КзПП, вважається укладенням трудового договору; наявність у даному наказі відомостей про розмір окладу, а також підпис позивача в особистій картці форми П-2 та у Контрольній картці інструктажу з охорони праці, що свідчить про наявність повідомлення робітника до початку роботу з умовами праці. Дані обставини свідчать про відсутність порушень трудових прав [PERSON] при прийомі його на роботу, на посаду машиніста екскаватора, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт». По-друге, представник позивача стверджує про порушення трудових прав позивача під час виконання трудових обовязків, які , на думку представника позивача, складались з примушення виконувати роботу не передбачену його посадою фактично виконував обовязки механіка по ремонту, за власний рахунок, непрацюючої техніки; працювати на техніці, яка була в аварійному стані, що несло загрозу життю та здоровю позивача; не влаштовувалось стан здоровя позивача, який є інвалідом з дитинства; не було прийняте рішення про закінчення строку випробування, у звязку із чим строк випробування тривав більш максимально встановленого законом місяця; було відмовлено у наданні довідці з місця роботи; не було надане спеціальний одяг, у звязку із чим позивач працював в своїй повсякденної одежі, що у сукупності і було підставою для звернення із заявою про звільнення за власним бажанням, у звязку із порушенням трудових прав роботодавцем. При розгляді даних стверджень, суд, приймає до уваги відсутність з боку сторони позивача будь яких доказів примушення використовувати техніку, яка знаходиться в аварійному стані: фактично позов та заяви у судовому засіданні обґрунтовуються поясненнями представника позивача, але клопотань про її допит в якості свідка по обставинами, які їй відомі особисто не надходило, також представник позивача і категорично заперечувала проти особистої явки у судове засіданні самого позивача та його допит в якості свідка. Крім того, ствердження позивача про знаходження техніки, на якої працював позивач в аварійному стану та виконання позивачем обовязків, які не передбачені його посадою, спростовуються доказами, наданими з боку представників відповідача: допитаними у судовому засіданні свідком [PERSON] ( т.2 а/с128), начальником гаражу ІМРП, який пояснив що позивач, під час роботи, виконував лише обовязки, які передбачені його посадовою інструкцією машиніста екскаватора, в тому числі займався технічним обслуговуванням екскаватора ЮМЗ-6, який був у робочому стані, будь яких заяв про порушення прав позивача під час праці не заявляв, завжди приходив на роботу у спеціальному одягу, свідок повідомляв позивача про необхідність отримання спеціального одягу на складі, тому вважав, що це і був одяг отриманий зі складу, погроз з його боку позивачу не було, як і будь яких обіцянок стосовно більшої заробітної плати, та з його боку примушення виконувати ремонт за власні кошти позивача не було; робочою інструкцією машиніста ковшового екскаватора ( т.1, а/с 18), згідно якої до обовязків машиніста відносяться, зокрема, заправка екскаватора паливно-мастильними матеріалами, очищення ковша і відвалу від налиплого ґрунту , опробування обладнання та ходових механізмів, профілактичний догляд, технічне обслуговування та участь у ремонті техніки; пристосувань очищенні і митті, дезінфекції устаткування, яке обслуговує, прибирання робочого місця, , інструменту а також виконанні інших робіт, в межах гаража, пов'язаних з проведеними в підрозділі ремонтами, технічним обслуговуванням техніки, а також прибирання прилеглої території; висновок експертизи №51-04-31 від 23.11.2015 року, проведеної ДП « Чорноморський експертно-технічний центр Держпраці», згідно якого екскаватор ЮМЗ-6, заводський шасі №656991, двигун б/н, V-4940 см3, 1989 р.в., вироблений Українським Південним машинобудівельним заводом, відповідає вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки ( т.2 а/с 68). Також відсутні докази відмови у видачі спеціального одягу або довідки з місця роботи. Судом, також, приймається до уваги відсутність у заяві про звільнення посилань на конкретні порушення трудового законодавства а також відмову будь яких письмових звернень позивача про наявність порушень трудового законодавства до звернення із позовом. Враховуючи вищенаведені докази, а також приймаючи до уваги, відомості про наявність на складі ІМРП спеціального одягу, яке не було отримано позивачем лише у звязку із тим, що він не зявився за його одержанням, передбаченого законодавством автоматичного спливу, визначеного у наказі про прийняття на роботу терміну випробування, якщо робітник продовжує виконання роботи поза межами цього строку, відсутність доказів наявності будь-яких порушень особистих прав позивача, суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено відсутність під час роботи позивача на посаді машиніста екскаватора порушень трудового законодавства відносно [PERSON] Відсутність порушення трудового законодавства під час прийняття позивача на роботу та під час виконання останнім трудових обовязків, є підставою для суду, для висновку про відсутність на час подання 15.10.2015 року [PERSON] заяви з проханням звільнити його з роботу у звязку із тим, що власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору з дня подання заяви, підстав для задоволення такої заяви. Суд, приймаючи до уваги, що право на звільнення саме з цих підстав не є абсолютним, а тому, при подачі такої заяви у роботодавця ( власника є право при встановленні відсутності підстав звільнення згідно ч.3 ст. 38 КЗпП відмовити у задоволенні заяви про звільнення з таких підстав. В даному випадку, у заяві про звільнення позивачем взагалі не було зазначене , які саме вимоги законодавства про працю не виконувались власником або уповноваженим органом, була проведена перевірка умов праці яка не виявила жодних порушень законодавства про працю, позивачу було у відповідності до вимог законодавство запропоновано надати пояснення стосовно підстав звільнення, від надання яких він відмовився, робітник самостійно покинув робоче місце та не виходив на роботу без поважних причин з 12 годин 08 хвилин 15.10.2015 року по 27.10.2015 року, хоча був належним чином повідомлений про наслідки прогулу за адресою, яку він сам указав у заяві про прийом на роботу. Таким чином, при розгляді справи суд, з урахуванням аналізу встановлених обставин, законодавства України про працю, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Одночасно, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд відмовляє і у стягнення судових витрат, до яких, згідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України, відносяться, зокрема, витрати на отримання доказів ( витягу з єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed