Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо сина - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову навела наступне. Вона, [PERSON] , (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєструвала шлюб з [PERSON] 15.10.2011 року. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 12.03.2014 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був частково задоволений позов [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання дружини - [PERSON] у розмірі 400 грн., починаючи стягнення з 11.03.2014 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . 01.04.2014 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був частково задоволений позов [PERSON] , та стягнуто з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь матері - [PERSON] , починаючи з 11.02.2014 року. 25.04.2014 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вони з сином з 2014 року мешкають за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на її утриманні. Його вихованням вона займається сама, та їй допомагають батьки. Батько сина [PERSON] після розлучення не зустрічається з сином, не цікавиться його життям, жодного разу не привітав дитину з днем народження. Зазначене підтверджується актом з місця проживання. Не дивлячись на те, що відповідно до рішень суду відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти, аліменти на утримання сина вона ніколи не отримувала. Так, за період з 11.02.2014 року по 31.03.2015 рік заборгованість по аліментним зобов`язанням [PERSON] складала 6 555,13 грн. У період часу, коли вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, і залишились без засобів до існування, без коштів для забезпечення немовля всім необхідним, відповідач не сплачував аліменти на її утримання. Так, відповідно до наданого розрахунку, сума заборгованості станом на 31.03.2015 рік складала 5 457 грн 14 коп. Пізніше вона не змогла стягнути заборгованість з відповідача, оскільки останній шантажував її не надати дозвіл для виїзду з дитиною за межі України, який їй необхідно було отримати вкрай швидко. Так і на теперішній час, коли постало питання виїзду з дитиною на відпочинок, відповідач став наполягати на тому аби вона звернулася до Саксаганського ВДВС з питання припинення арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Таким чином, щоб мати змогу швидко та безперешкодно виїхати з дитиною за межі країни, вона вимушена була відкликати з виконання виконавчий лист. Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям сина, не надає матеріальну допомогу на його утримання. Тривалий час не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням. Дитина фактично забула свого батька. Вона намагалась самостійно отримати висновок служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Зверталась до Довгинцівської районної ради, за місцем мешкання дитини, оскільки діє саме в її інтересах. Проте з відповіді Довгинцівської районної у місті ради від 16.09.2020 року вбачається, що письмовий висновок щодо розв`язання спору подається безпосередньо суду. Крім того, зазначено, що до участі у справі необхідно залучати виконком Саксаганської районної у місті ради. Також вважає за необхідне додати, що відповідач у справі постійно перебуває у боргах та кредитах. Підтвердженням тому може слугувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.09.2018 року у справі № 214/2679/18 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., Саксаганський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУ в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вона не бажає, щоб дитина в подальшому відповідала за борги свого батька, який навіть не цікавився життям свого сина, не кажучи про матеріальне забезпечення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п. 2 ч.1 cт. 164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду по справі №409/1865/17-ц від 08.05.2019). Відповідач у справі з 2014 року не виконував і не виконує свої обов`язки відносно дитини, його ставлення до сплати аліментів, його спроби шантажу ненаданням дозволу дитині виїзду за межі України, вважає, свідчать про те, що поведінку відповідача, його ставлення до дитини, ставлення до батьківських обов`язків, змінити неможливо. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. У пункті 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Такого висновку дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11). Таким чином, виходячи з наданих суду фактів, оцінюючі надані у справі докази в їх сукупності, вважає, що з боку позивача доведено той факт, що відповідач у справі [PERSON] тривалий час з сином не бачиться, його вихованням не займається, життям дитини не цікавиться, та не приділяє щонайменшої батьківської турботи по відношенню до свого малолітнього сина. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина [PERSON] , захистить дитину, забезпечить належну реалізацію його прав і свобод. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява, згідно якої останній просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшла заява, згідно якої остання просить розглянути справу за її відсутністю. Проти задоволення позову заперечує, підтримує обґрунтування своїх заперечень, що викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач скористувавшись своїм правом, надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив наступне. 15.10.2011 між ним та позивачем [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . 01.04.2014 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з нього було стягнуто на утримання сина аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь матері [PERSON] , починаючи з 11.02.2014 року. 25.04.2014 року шлюб між ним і позивачкою був розірваний на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка в своєму позові зазначає про те, що він нібито ніколи не виплачував аліменти на її користь на утримання сина. При цьому необґрунтовано посилається на розрахунки заборгованості по аліментам згідно виконавчих листів №2/211/9794/14 і №211/757/14 станом на 31.03.2015 року. Він вважає, що додані до позову розрахунки є неналежними і недостовірними доказами у цій справі, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування. Крім того, позивачка у 2020 році звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу у Дніпропетровській області з позовом до нього про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина за період з 27.11.2019р. по 31.08.2020 у сумі 29901,70 грн. (справа № 5740/21, суддя Папарига В. А.). Наразі, спір щодо розміру заборгованості по аліментам судом не вирішений, судове засідання призначено на 24 червня 2021. Також треба зазначити, що позивачу неодноразово повертався державним виконавцем виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини. З копії виконавчого листа №211/757/14-ц (оригінал знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 61430668 Саксаганського відділу ДВС міста Кривий ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) вбачається, що позивачу був повернутий виконавчий документ за її заявою, заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.11.2019р. відсутня. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.04.2020 була направлена державним виконавцем в ТОВ «ЛІРА КР», де він працює з 02.01.2019 року, на посаді техніка-будівельника, для виконання. З його заробітної плати щомісяця відраховуються аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 50% від доходу, до моменту погашення заборгованості і надалі буде утримуватися з заробітку по ј частки щомісяця. Позивачка в своєму позові зазначає підставу для позбавлення його батьківських прав - пункт 2 частини першої статті 164 СК України, нібито він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. При цьому вказує на те, що він нібито не займається вихованням сина, не цікавиться його життям, не приділяє йому належної уваги, і не турбується про нього. Вважає, що позбавлення його батьківських прав захистить дитину, забезпечить реалізацію її прав і свобод. Він з цим не може погодитися і категорично проти цього заперечує. Зараз в нього інша сім`я: жінка [PERSON] і малолітній син [PERSON] , [INFO] . Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Не дивлячись на це, він ніколи не забував про свого старшого сина [PERSON] . По сей день він намагається знайти з позивачкою порозуміння про порядок встановлення зустрічей з дитиною, але ж постійно отримує у свою адресу необґрунтовану критику та намагання маніпулювати почуттями, яке виражається в тому, що вона дасть згоду на зустрічі з сином лише коли їй заманеться, або в обмін на її вимоги. На цьому підґрунті між ними постійно виникають сварки і непорозуміння. Також зауважує суд, що він неодноразово брав [PERSON] на прогулянки, син ночував у них с дружиною дома, він приходив до нього в школу на початку навчального року. Він не буде відмовлятися від свого сина. Він його любить і хоче брати участь у його вихованні, піклуватися про нього, про його фізичний, духовний і моральний розвиток. Не зрозуміло, яким чином позбавлення [PERSON] батька фактично захистить дитину… (зі слів позивачки). Просить суд врахувати ті обставини, що він працює на постійній основі, виховує ще одну дитину, не зловживає спиртними напоями, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ( ч. 3 ст. 89 ЦПК України). Позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів, у відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, що в його діях присутня винна поведінка щодо ухилення від участі у вихованні сина та свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази застосування до нього будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення на нього адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, тощо, щодо невиконання батьківських обов`язків. Вважає, що надані ж позивачкою в обґрунтування позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав: довідка з Криворізької педагогічної гімназії Криворізької міської ради Дніпропетровської області, акт з місця проживання, побутова характеристика на позивачку, не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.12, 81 ЦПК України, щодо його умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків та не свідчать про його винну поведінку, так само як і твердження позивачки, що він не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, духовним та фізичним розвитком. Що стосується твердження позивачки щодо його нібито перебування у боргах та кредитах, вважає посилання на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2018 по справі № 214/2679/18 необґрунтованим, оскільки дане рішення було ухвалено на його користь, виконавчий напис про стягнення заборгованості було визнано таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи усі вищезазначені обставини, вважає що підстави для позбавлення його батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] , відсутні. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належим чином. Надала суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутністю, та надала суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні від 20.09.2021 року в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила наступне, що знає позивачку з відповідачем. З позивачкою знайома десь з 2006 року, коли вона придбала квартиру. Відповідача побачила на весіллі. В них є спільна дитина. Дитина живе разом з матір`ю, тобто позивачкою, та бабусею по [ADDRESS] , відповідач з ними не проживає. Де сторони жили після одруження, вона не знає. Вже 5 років позивачка живе в цій квартирі, де вона, свідок, буває у них в гостях. Їй відомо, що вони шлюб розірвали. Вона, свідок, жодного разу не бачила відповідача з дитиною. В судовому засіданні від 20.09.2021 року в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила наступне. Позивачку знає з 2005 року, з того часу як вона разом з батьками переїхали жити до квартири по [ADDRESS] . Вона бачила відповідача під час весілля та потім ще десь три рази. Після весілля сторони жили в районі Південного ГЗК. Потім позивачка стала жити з батьками, де живе відповідач не знає. Дитина живе разом з позивачкою. Жодного разу не бачила відповідача з дитиною. Чи бажає відповідач спілкуватися з дитиною, вона не знає. Щоб позивачка перешкоджала відповідачеві спілкуватися з дитиною, вона не бачила. Їй позивачка казала, що [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком, так як батько додав його в «чорний список». У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с. 10), свідоцтво про народження (а.с. 11), рішення про розірвання шлюбу (а.с.12), рішення про стягнення аліментів (а.с. 13), рішення про стягнення аліментів (а.с.14), ухвала (а.с.15), розрахунки (а.с. 16,17), постанова (а.с. 18), розрахунок (а.с.19), довідка (а.с.20), акт (а.с.21), побутова характеристика (а.с. 23), виробнича характеристика (а.с. 24), медична довідка (а.с.25), сертифікат (а.с.26), свідоцтво про шлюб (а.с.73), свідоцтво про народження (а.с. 74), довідка (а.с. 75), постанова (а.с. 77), довідка (а.с. 78), виконавчий лист (а.с. 79), побутова характеристика (а.с. 90), виробнича характеристика (а.с. 91), заява (а.с.112), висновок (а.с. 137-139). Суд,

Outcome: dismissed