overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вище зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 17.11.2015 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням позивачу строку протягом п'яти днів з дня отримання її копії для усунення недоліків, а саме: зазначення номер засобів зв'язку позивача та чи відомі йому засоби зв'язку відповідача; змісту позовних вимог; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; посилання на докази, що підтверджують кожну обставину чи наявність підстав для звільнення від доказування; порушення в прохальній частині клопотання до суду про захист права цивільного позивача у спосіб передбачений ЦК України, а також для сплати судового збору. На виконання ухвали суду позивач надіслав позовну заяву в новій редакції, зміст якої свідчить про те, що недоліки зазначені в ухвалі суду від 17.11.2015 року позивачем не усунуто. Крім того, позивачем не сплачено судовий збір, а разом із новою редакцією позовної заяви подано клопотання про звільнення його від сплати цих судових витрат, в якій заявник посилається на безпідставність вимог суду щодо оплати судового збору, а також просить при вирішенні питання врахувати його майновий стан. Порушене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", а наданий ним розрахунок майнового стану не є належним доказом, що свідчить про його скрутне майнове становище. Оскільки недоліки позовної заяви не усунуто, то відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказав, що шлюб з відповідачем зареєстрували 17 червня 2011 року, від шлюбу дітей не має. З травня 2012 року фактично припинили спільне проживання, кожен живе власним життям. Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Збереження шлюбу не можливе, що суперечить його інтересам та має істотне значення, оскільки бажає створити ному сім"ю. Позивач просить шлюб розірвати через фактичний розпад сімї. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав письмову заяву, позовні вимоги підтримав, на примирення не погоджується та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2011 року у виконавчому комітеті Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №7. Від шлюбу дітей не мають. З травня 2012 року фактично припинили спільне проживання, кожен живе власним життям. Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Збереження шлюбу не можливе, що суперечить його інтересам та має істотне значення, оскільки бажає створити ному сім"ю. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу 487.20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 16\~878грн. 44коп. за кредитним договором б/н від 19 грудня 2013 року. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.05.2015 між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «Факторингова компанія Глобал Фінанс» було укладено договір №130 про відступлення права вимоги, предметом якого була заборгованість за кредитним договором №0145810/9/23338 від 22.09.2013 до [PERSON] в сумі 1059982 грн. Посилаючись на те, що оспорюваний договір порушує її права, як правонаступника боржника [PERSON] просить задовольнити позов у заявлений спосіб. В судове засідання позивач не з»явилась, представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, від представника ТОВ "Фінанс траст груп" надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 18.05.2015 між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «Факторингова компанія Глобал Фінанс» було укладено договір №130 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги, що виникло з Кредитного договору №014/5810/9/23338 від 22.09.2008, який був укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] та в подальшому було придбане первісним кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги №1 від 26.05.2014. Право вимоги за основним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Разом з тим, оспорюваний договір купівлі-продажу прав вимоги не стосується інтересів позивача, який не є стороною даного договору. Крім того, позивачем не доведено, яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються її права, свободи чи інтереси укладеним договором, а відтак позивач не є особою, яка у відповідності до ст. 215 ЦК України має право оспорювати даний договір. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до Донецького обласного відділення (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України в особі Донецького обласного відділення (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено. З рішенням суду не погодилась [PERSON] та подала апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2019 року справу було повернуто для ухвалення додаткового рішення в частині позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді головного спеціаліста Донецького обласного відділення (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України. В судове засідання позивач та представники відповідача не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі, згідно ст. 270 ч.4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до вимог ст. 270 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено судове рішення. Як вбачається з п.2 позовної заяви, позивачка [PERSON] просила поновити її на роботі на посаді головного спеціаліста Донецького обласного відділення (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України. Вказані позовні вимоги були предметом розгляду, проте в резолютивній частині рішення суду відсутні висновки суду щодо цих вимог. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Судом встановлено, що [PERSON] була звільнена відповідачем на законних підставах, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовано з дотриманням вимог ст.ст.148,149 КЗпП України, тому позовні вимоги позивачки про поновлення її на роботі на посаді головного спеціаліста Донецького обласного відділення (філії) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить перерахувати ідеальні частки співвласників домоволодіння по вул.Чкалова,5 у м.Миколаєві, визнавши за нею право власності на змінену частку у житловому будинку, відповідно до висновку судової експертизи, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона є власником 42/100 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2002р., співвласником цього будинку є відповідач по справі [PERSON], якій належить 30/100часток будинку, в результаті знесення нею старого будинку та зведення нового змінились частки інших співвласників; оскільки вирішити спір за згодою сторін не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду. Протягом судового розгляду позивач вимоги підтримувала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідачі проти позову заперечували з тих підстав, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.11.2007р. було затверджено зміну ідеальних часток співвласників домоволодіння по вул.Чкалова,5 в м.Миколаєві, на підставі якого частка позивача становить 42/100 частини будинку, з того часу якогось будівництва з дотриманням установленого порядку та за згодою решти учасників позивачем не велося. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3ст.357 ЦК України учасник спільної часткової власності на жилий будинок має право на збільшення своєї частки, якщо ним своїм коштом за згодою всіх співвласників з додержанням встановленого порядку зроблені поліпшення спільного майна, які не можна відокремити. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння вул.Чкалова,5 у м.Миколаєві. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.11.2007р. була затверджена зміна ідеальних часток співвласників, з урахуванням якої частки співвласників на теперішній час складають: [PERSON] - 42/100, [PERSON] 14/100, [PERSON] 14/100, [PERSON] 30/100. Згідно довідкам КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 05.10.2015р. №№2167,2168, відповідачем [PERSON] було побудовано житловий будинок літ.О-2, на який за рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.11.2011р. вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, з присвоєнням нової адреси - вул.Чкалова,5-а. Зазначене будівництво в розрахунок часток спірного домоволодіння не увійшов, а було відокремлено, частки співвласників від цього не змінились. Отже, за недоведеністю правових підстав для зміни часток учасників у спільній власності на будинок у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі просить суд стягнути із [PERSON] 108902,06 грн. надміру виплаченої їй пенсії посилаючись на те, що 15.10.2010 р. на підставі її заяви було зроблено перерахунок пенсії на підставі довідки про її заробітну плату за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2009 р., яка в ході зустрічної перевірки виявилася недостовірною, а саме - відсутні дані про роботу відповідачки в даному підприємстві, що є зловживанням зі сторони відповідачки. Добровільно [PERSON] повернути кошти не бажає, тому УПФУ звернулося до суду. Представник позивача Круглова О.Д. позов підтримала і пояснила, що переплата сталася не внаслідок рахункової помилки, а Волочиський РВ УМВСУ не встановив зловживань з боку [PERSON] при видачі їй довідки про заробітну плату. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що працювала в ТОВ, є відповідні записи в трудовій книжці, їй невідомо, чому відсутні дані про її роботу за цей період, будь-яких ловживань при отриманні цієї довідки вона не робила, а УПФУ мало раніше перевірити достовірність цієї довідки. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії довідки № 202-12/12102 від 07.10.2014 р. ГУ ПФУ РФ [PERSON] в ТОВ "Тревел Клаб Коннект" не працювала і довідку про доходи їй не видавали, що притирічить копії трудової книжки [NUMBER] про її роботу на цьому підприємстві. УПФУ запропонувало [PERSON] повернути 108902,06 грн. надміру виплаченої пенсії згідно копії розрахунку від 24.11.2014 р.. Однак відповідачка не повернула ці кошти. На заяву УПФУ від 05.12.2014 р. про наявність в діях [PERSON] при отриманні і подачі довідки про заробітну плату кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 191, 358 КК України, Волочиський РВ УМВСУ надав 22.12.2014 р. висновок про відсутність в діях відповідачки кримінальних правопорушень при отриманні цієї довідки. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] було надміру виплачено 108902,06 грн. пенсії, однак позивачем не надано доказів переплати цих коштів відповідачці внаслідок рахункової помилки чи недобросовісності з її боку, отже набута нею сума не підлягає поверненню відповідно до ст. 1215 ЦК України, в зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі просить суд стягнути із [PERSON] 1248,27 грн. надміру виплаченої йому пенсії посилаючись на те, що він з 09.08.2002 р. отримує пенсію на підставі довідки, виданої ВАТ "Наркевицький цукровий завод" за період його роботи з 01.01.1991 р. по 31.12.1995 р., яка в ході зустрічної перевірки 24.12.2013 р. виявилася недостовірною, що є зловживанням зі сторони відповідача. Добровільно [PERSON] повернути кошти не бажає, тому УПФУ звернулося до суду. Представник позивача Мартинюк О.В. позов підтримала і пояснила, що переплата сталася не внаслідок рахункової помилки, Волочиський РВ УМВСУ не встановив зловживань з боку [PERSON] при видачі йому довідки про заробітну плату. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії акта № 1979 від 24.12.2013 р. зустрічної перевірки УПФУ достовірності наданих документів Наркевицьким цукровим заводом встановлено розходження в річних сумах заробітної плати за 1992 р.. УПФУ запропонувало [PERSON] повернути надміру виплачену пенсію згідно копії Довідки від 24.04.2014 р.. Однак відповідач добровільно їх не повернув. За заявою від 11.06.2014 р. УПФУ про наявність в діях [PERSON] зловживань при отриманні і подачі довідки про заробітну плату, Волочиський РВ УМВСУ надав 15.06.2014 р. висновок про відсутність в діях відповідача кримінальних правопорушень при отриманні цієї довідки. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно було надміру виплачено пенсію, однак позивачем не надано доказів переплати цих коштів відповідачу внаслідок рахункової помилки чи недобросовісності з його боку, отже набута ним сума пенсії не підлягає поверненню відповідно до ст. 1215 ЦК України, в зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У проваджені Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ «Правекс Банк», третя особа Приватний нотаріус КМНО Кравченко І.В., про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони відчуження майна. В судовому засіданні [PERSON] подала заяву про забезпечення її позову шляхом накладення заборони відчуження квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що існує загроза відчуження банком цієї квартири. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"). Види забезпечення позову застосовуються для того щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними з заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. За змістом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування необхідності застосування вказаного в заяві заходу забезпечення позову. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивачки не містить належного обґрунтування, припущення останньої про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення відчуження квартири [ADDRESS].

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільні справа за позовом Одеської міської ради до [PERSON], третя особа -Малиновська районна адміністрації Одеської міської ради про приведення об'єкту у первісний стан, позовом Виконавчого комітету Одеської міської ради до [PERSON] про приведення об'єкту до первісного стану. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2013 року було ухвалено: "У задоволенні позову Одеської міської ради до [PERSON], третя особа -Малиновська районна адміністрації Одеської міської ради про приведення об'єкту у первісний стан - відмовити в повному обсязі". Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 січня 2014 року зазначена цивільна справа повернута до Малиновського районного суду м. Одеси для ухвалення додаткового рішення з наданням строку до 20.02.2014 року, у зв'язку з тим, що суд першої інстанції не ухвалив рішення стосовно позовних вимог виконавчого комітету Одеської міської ради до [PERSON] про приведення об'єкту до первісного стану. Учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з їх неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою, ухвалив розглянути поставлене питання за відсутності сторін, які не з'явилися. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що така помилка була допущена судом через об'єднання справ. Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed