Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

В вересні 2018 року до суду надійшла заява [PERSON], заінтересовані особи: Головне управління ДМСУ в м. Києві про встановлення факту постійного проживання. У вимогах заяви заявник просить: встановити юридичний факт проживання [PERSON] ([INFO], уродженця м. Камерун) до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України « Про правонаступництво України». Вимоги обгрунтовані тим, що в період з 31.10.1989 по 01.04.1996р. був зареєстрований в м. Києві в гуртожитку №9, що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті. В період з 06.05.1997 по 22.04.2008р. був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Заявник має дозвіл на проживання на території України та видана посвідка на постійне проживання. З 23 грудня 1993року він перебуває в шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу має трьох дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження. Станом на день подання заяви, заявник продовжує проживати в квартирі за адресою [ADDRESS] разом з родиною. Встановлення зазначеного факту, як вказано в заяві, необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби для оформлення громадянства України. В судовому засіданні заявник заяву підтримавта просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви на тій підставі, що заявник не надав жодного документу, який підтверджує вище зазначений факт, надав до суду письмові пояснення, посилаючись на те, що як вбачається із змісту заяви, заявник просить встановити факт постійного проживання з 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України « Про правонаступництво України» по даний час. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт просить встановити та з якою метою. Встановлення такого факту обумовлено тим, що це необхідно заявнику для набуття ним громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство». При цьому, заявник не зазначив причини неможливості одержання документів що посвідчують цей факт. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Представник заінтересованої особи зазначив, що як вбачається з додатків до заяви про встановлення факту постійного проживання на території України, поданих заявником, не підтверджено його факт проживання до 24.08.1991року на території України, оскільки документ який має доводити факт постійного проживання на території України, як правило виступає картка прописки форми 16 або по квартирна картка форми 17 або загальні господарські книги сільських\\ селищних рад. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України суд встановлює факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що з 23 грудня 1993року заявник перебуває в шлюбі з [PERSON]( а.с.13). Від даного шлюбу має трьох дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження( а.с. 15-17). Заявник має дозвіл на проживання на території України та видана посвідка на постійне проживання( а.с.18) Зокрема громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України та особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-1 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України. До матеріалів справи заявник надав копію посвідки на постійне місце проживання на території України( а.с. 18) з якої вбачається дата видачі 22 грудня 2017року, тобто період постійного проживання в Україні заявникаі починається з моменту отримання посвідки на постійне проживання. Відтак, станом до 24 серпня 1991 року [PERSON] тимчасово перебував на території України на час навчання (в Київському інституті інженерів цивільної авіації). [PERSON] надав суду доказів, що заявник станом до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed