Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

20.01.2020 року до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2019 року, надійшла цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору № б/н від 12.05.2012 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умовами та Правилами договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. Заборгованість відповідача станом на 29.05.2019 року становить 12569,06 грн. і складається з наступних сум: 0 грн. - тіло кредиту; 268,29 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0 грн. - заборгованості за нарахованими відсоткам; 8289,45 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 2936,60 грн. норахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 574,72 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1921 грн. судового збору. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 02.03.2020, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.03.2020 розгляд справи було відкладено на 20.03.2020. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2020 року розгляд справи відкладено на 07.05.2020. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 12.05.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно змісту анкети відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір кредитування, - а.с.11. Позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання, передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору від 12.05.2012 станом на 29.05.2019 року, що становить 12569,06 грн. Вказана заборгованість згідно розрахунку складається з наступних сум: 0 грн. - тіло кредиту; 268,29 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0 грн. - заборгованості за нарахованими відсоткам; 8289,45 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 2936,60 грн. норахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 574,72 грн. - штраф (процентна складова),- а.с.6-10. Оцінка суду. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 2.1.1. наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ці Умови використання кредитних карт АТ КБ ПриватБанку, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування Карт. Банк випускає клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Карти та відкриття рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту Картки. Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк видає клієнту Картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві. Пунктом 2.1.1.2.3. встановлено, що після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. 2.1.1.2.5. Банк має право відмовити клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску Карти «…». З аналізу вищезазначених положень вбачається, що підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки, і Банк може прийняти рішення як про видачу картки так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки з встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і був відкритий Рахунок. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як випливає зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості. Так, Анкета-заява від 12.05.2012 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить обов`язкових даних про умови кредитування, про те, який строк кредитування та розмір відсотків за кредитом, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, немає відмітки, яку картку бажає отримати [PERSON] , також відсутній кредитний ліміт. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача та яка картка йому була видана. В матеріалах справи відсутні будь-які докази ( розписки, квитанції тощо) про видачу чи перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача . Так само, на підтвердження користування кредитом, банком не надано до суду і копію самої банківської картки позичальника з виписками про рух коштів по відповідних рахунках позичальника, якщо такі були відкриті. Суд критично оцінює наданий банком розрахунок заборгованості, який містить лише математичні розрахунки банку та який сам по собі без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не свідчить про наявність угоди та її порушення стороною. У той же час, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що у відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками, а стягнення простроченого тіла кредиту ні законодаством ні договором не передбачено. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, у позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання, останній не подавав. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 № 39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2012, як це передбачено статтями 75 - 79, 81 ЦПК України. Оскільки вимоги про стягнення пені та штрафів є похідними, а також всупереч приписам ст.626 ЦК України ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» не містять підпису [PERSON] , тому такі вимоги до задоволення також не підлягають. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі ст.ст. 526, 549, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed