Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

28.04.2021 позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень; сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень та аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень до досягнення сином - [PERSON] [INFO] трьох років. Позов мотивує тим, що 16.02.2016 сторони уклали шлюб, який зареєстрований у виконкомі Бабченської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . З 15.04.2021 фактичні сімейні стосунки між сторонам припинені, спільне господарство не ведеться, діти залишились проживати з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на момент подання позову у Івано-Франківському міському суді слухається цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Позивач вказує, що вона не працює, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Її єдиним доходом є виплати держави по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Цих коштів недостатньо для повноцінного проживання. Позивач зазначає, що їй відомо, що відповідач офіційно працює за кордоном у Російській Федерації. Підприємство розташоване у м. Нижньовартовськ, назва підприємства ПБС. На даному підприємстві він отримує заробітну плату еквівалентну 25 000 грн. На скільки позивачу відомо, відповідач не сплачує інших аліментів, не має стягнень по виконавчих документах, немає непрацездатних батьків. У зв`язку зі складним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала і просили задоволити. Зазначила, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе, перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 07.11.2018 по 07.11.2021. Зі слів позивача, відповідач працює у Російській Федерації на підприємстві "ПБС", що розташоване в м. Нижньовартовськ, розмір його середньомісячної заробітної плати еквівалентний 25000 грн. Представник позивача підтримала позов, додала, що зазначені у позовній заяві суми стягнень аліментів є розумними та обґрунтованими, оскільки позивач не має можливості працевлаштуватись, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а сума, яку просить стягнути з відповідача менша за прожитковий мінімум на 2021 рік. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що його довіритель офіційно не працює, та не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Вважає, що аліменти розмір аліментів в сумі по 2000 грн. дітей та 1000 грн. на дружину, буде достатнім, і в свою чергу відповідатиме можливостям [PERSON] . Разом з тим, відповідач на даний час ніде не працює, іншого стороною позивача не доведено. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого Виконкомом Бабченської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області Серії [NUMBER] від 12 листопада 2018 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження виданого Виконкомом Бабченської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області Серії [NUMBER] від 20 травня 2016 року у сторін народилась донька [PERSON] ( а.с. 14). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;та для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 12 травня 2021 року позивачем долучено до матеріалів справи докази, а саме: скриншоти переписки з відповідачем та скриншоти грошових переказів в сумах, які складали 1000 дол США ( шість таких переказів ) 400 дол. США, 100 дол. США за період з 07 листопада 2020 по 08 квітня 2021 року. Відповідач не заперечував проти їх долучення. При цьому, позивач зазначила, що дані кошти їй на утримання дітей переказував відповідач. Відповідачем даний факт не заперечувався. Однак, суду не надано : доказів наведених позивачем фактів можливості сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, доказів про доходи відповідача та даних про його працевлаштування. За таких обставини на думку суду, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі по 4000 (чотири тисячі) грн. (на двох дітей 8000 (вісім тисяч) гривень). Щодо квитанцій, долучених позивачем з приводу придбання продуктів харчування та іграшок, то суд не бере їх до уваги, як належний та допустимий доказ в контексті розгляду даного позову. Щодо додаткових витрат, пов`язаних з відвідуванням лікаря, садочка, суд роз`яснює, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно Вирішення питання про стягнення додаткових витрат на дітей вирішується суддею в окремому порядку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття. Що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Як встановлено судом, позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, їй матеріально важко утримувати себе. Відповідач відповідних коштів на утримання дружини добровільно не надає. За наведених обставин, враховуючи потреби позивача та те, що їх спільні з відповідачем діти проживають разом з матір`ю, остання не в змозі працевлаштуватися, так як доглядає за дитиною, що не досягла трирічного віку, її доходів не достатньо для самостійного утримання, відповідач є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років, а також зважаючи на позицію представника відповідача щодо готовності сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., суд приходить переконання, що саме таку суму слід стягувати. Разом з тим, доказів, щодо можливості сплати відповідачем на її утримання аліментів в розмірі 2000 грн., позивачем не надано і судом не встановлено. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відтак на думку суду, розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідача на своє утримання є завищеним, оскільки може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище з урахуванням того, що вище суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 2500 грн. Усі інші доводи і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до вимог ст. 79, ст. 191 СК України аліменти на дружину та на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 908 гривень судового збору на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed