Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . На даний час за вказаною адресою на реєстраційному обліку знаходяться відповідачі - неповнолітні [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація вказаних осіб проводилась на підставі реєстрації за вказаною адресою їх батька [PERSON] . У травні 2017 року [PERSON] , не бажаючи продовжувати сімейні відносини з сином позивача, [PERSON] , виїхала із вказаного житлового будинку і забрала із собою онуків позивача (відповідачів), які на сьогоднішній день проживають разом із матір`ю у будинку [ADDRESS] . Домовленістю між сином позивача та [PERSON] було визначено місце проживання дітей разом із матір`ю. Знаходження на реєстраційному обліку відповідачів чинить перешкоди у здійсненні позивачем свого права користування та розпорядженням своїм майном, чим відповідачі порушують майнові права та зокрема реєстрація у вказаному будинку порушує встановлений порядок реєстрації/перереєстрації місця проживання фізичних осіб. У зв`язку з цим, просив усунути перешкоди з боку відповідачів в користуванні позивачем будинком [ADDRESS] , шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку, через представника. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Зазначив, що реєстрація неповнолітніх дітей чинить позивачу перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю та змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку, через представника. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що факт реєстрації неповнолітніх дітей не порушує права позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні вважав заявлені позовні такими, що не підлягають задоволенню. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням наданого висновку. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу №620, зробленого 07.10.1976 року Комсомольським райвідділом РАЦС м.Херсон, між [PERSON] та [PERSON] 07.10.1976 року зареєстровано шлюб. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №499121 [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] і на підставі договору купівлі-продажу Комишанської селищної ради Комсомольского р-ну м.Херсона від 16.11.2005 року за №310 є власником земельної ділянки площею 0,0893 га, яка розташована: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.03.2007 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на зазначений житловий будинок він має загальну площу 101,5 м.кв. Згідно домової книжки на житловий будинок [ADDRESS] , в ньому зареєстровані [PERSON] (власник житлового будинку), [PERSON] (його дружина), [PERSON] (син власника житлового будинку) з 1998 року по теперішній час, [PERSON] , 2014 р.н., (як онука власника житлового будинку та донька [PERSON] ) з 21.11.2014 року по теперішній час, [PERSON] , 2016 р.н., з 26.01.2016 року по теперішній час. Тобто, неповнолітні діти (відповідачі за справою) зареєстровані за місцем проживання та реєстрації батька [PERSON] . З пояснень представників сторін у судовому засіданні вбачається, що діти після народження були зареєстровані за місцем проживання батька [PERSON] . Після розлучення [PERSON] [PERSON] (батьків неповнолітніх дітей), діти з 2017 року в житловому будинку [ADDRESS] , не проживають, зазначені діти проживають разом з матір`ю в орендованій квартирі у м.Херсоні. Встановити житлово-побутові умови проживання у [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (мати дітей) не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю їх в цьому житловому будинку. Зазначені обставини підтверджуються також висновком служби у справах дітей від 18.11.2019 року та не спростовані представниками сторін. Згідно акту про відсутність (не проживання) осіб за місцем їх реєстрації від 14.03.2018 року малолітні [PERSON] , [PERSON] та їх мати [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживають з 01.05.2017 року і по сьогоднішній час. Зазначені вище діти зареєстровані в даному будинку, але особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали їм та їх матері немає. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 22.03.2017 року №919, виданої [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять діти [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. Згідно висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради від 18.11.2019 року №02-14-184-25, виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні, як орган опіки та піклування вважає усунення перешкод з боку відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в користуванні позивачем, [PERSON] , будинком [ADDRESS] , шляхом зняття неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку в житловому будинку [ADDRESS] недоцільним з врахуванням вимог ст.12 ч.2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей». За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Члени сім`ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вини проживають, що свідчить суттєву відмінність їхнього правового статусу від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема право розпорядження цим майном. Разом із тим, цим особам належить право використовувати приміщення для проживання, яке є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (стаття 405 ЦК України). Проте член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обмеження (втрату) права користування житлом можуть обумовити тільки такі дії членів сім`ї власника житла, які пов`язані зі зловживанням ними своїми правами або з невиконанням покладених на них обов`язків і безпосередньо порушують при цьому права та законні інтереси інших осіб. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України). Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей» - неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи вимоги ст.391 Цивільного кодексу України та ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи цим житловим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства (ст.405 Цивільного кодексу України). У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що малолітня не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт його непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом та зняття з реєстраційного обліку. Через свій вік [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не може самостійно обирати місце проживання, тому факт їх непроживання у спірній квартирі зумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дітей права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку, у якому зареєстрований та проживає їх батько. Враховуючи, що [PERSON] , який проживає у спірному житловому приміщенні, є батьком неповнолітніх, права дітей будуть порушені у разі зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони мають право проживання та користування зазначеним житлом, а також бути зареєстрованими у ньому. Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи вище встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed