Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] .. 07 листопада 2014 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вона заповіла їй все належне майно, яке належало померлій на момент її смерті, про що [PERSON] особисто повідомила її після вчинення заповіту. Після смерті матері їй стало відомо, що існує ще один заповіт від 12 листопада 2014 року, згідно якого [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] начебто заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті, та на те, що вона матиме право за законом, без будь-яких винятків, що був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., реєстровий № 191. Позивач [PERSON] вважала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не підписаний [PERSON] та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання його недійсним. При ознайомленні із заповітом нею було зауважено, що напис і підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Напис та підпис [PERSON] на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису та почерку спадкодавця, що підтверджується іншими документами, які додаються до позовної заяви, а саме копії листів [PERSON] , копії листа начальнику райвідділу Києво-Святошинського району Київської області. Позивач [PERSON] вважала, що складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі [PERSON] , оскільки підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Крім того, спадкодавець звертався до райвідділу міліції Києво-Святошинського району приблизно в той час, коли було здійснено оспорюваний заповіт в зв`язку із тим, що її дочкою [PERSON] було вчинено неправомірні дії, а саме 07 грудня 2014 року спадкодавець, перебуваючи за місцем проживання, виявила відсутність своїх документів: паспорту, ідентифікаційного номеру, свідоцтва про смерть чоловіка спадкодавця [PERSON] , актів приватизації на будинок та присадибну ділянку. Дана інформація підтверджується висновком перевірки за матеріалами заяви спадкодавця від 26 грудня 2014 року. Позивач [PERSON] вважала, що даний факт свідчить про те, що відповідач [PERSON] навмисне викрала документи для вчинення підробного заповіту від імені спадкодавця від 12 листопада 2014 року. Тож складання оскаржуваного заповіту не відповідало дійсній волі спадкоємця, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою недійсності правочину. Невиконання підпису та напису на заповіті саме [PERSON] є порушенням вимог ст. ст. 1234, 1247, 1248 ЦК України, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України та відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 ЦК України є підставою недійсності правочину. Також позивач [PERSON] зазначала, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. є реєстратором, який здійснював державну реєстрацію та внесення оспорюваного заповіту у Спадковому реєстрі, і в зв`язку з цим саме він має внести зміни щодо скасування даного заповіту в Спадковому реєстрі. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. 16, ч. 3 ст. 203, ст. ст. 215, 225 ЦК України, просила визнати заповіт [PERSON] , згідно якого на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нібито заповідано все її майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., реєстровий номер 191 від 12 листопада 2014 року, недійсним, та зобов`язати приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. провести державну реєстрацію скасування заповіту шляхом внесення до Спадкового реєстру відповідних відомостей. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] [PERSON] позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подавала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. У судове засідання відповідач Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, пояснення судових експертів, нотаріуса, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводилась матір`ю позивачу у справі [PERSON] і відповідачці [PERSON] .. За життя [PERSON] склала заповіт 12 листопада 2014 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті, без будь-яких винятків, вона заповіла в рівних частках кожному: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В заповіті вказано, що на прохання [PERSON] цей заповіт складено з її слів приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., за допомогою комп`ютерної техніки, прочитано нею, заповідачем [PERSON] , вголос, відповідає її дійсним намірам, підписано в двох примірниках, один з яких залишається в справах приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С., а інший викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів,-для неї заповідача. В заповіті зазначено заповідачем, що заповіт прочитаний нею вголос та власноручно підписаний. Цей заповіт 12 листопада 2014 року посвідчений Леденьовим І.С., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Заповіт записаний ним, нотаріусом, зі слів [PERSON] Заповіт до підписання прочитаний нею у його присутності о 19 годині 00 хвилин. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. У зв`язку з похилим віком [PERSON] заповіт складено і посвідчено удома за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач [PERSON] зазначала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не підписаний [PERSON] та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання його недійсним. При ознайомленні із заповітом нею було зауважено, що напис і підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Напис та підпис [PERSON] на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису та почерку спадкодавця, що підтверджується іншими документами, які додаються до позовної заяви, а саме копії листів [PERSON] , копії листа начальнику райвідділу Києво-Святошинського району Київської області. Позивач [PERSON] вважала, що складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі [PERSON] , оскільки підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка доводиться двоюрідною сестрою [PERSON] і [PERSON] .. Свідок надала свідчення суду, що за батьком доглядала [PERSON] і доглядала за своїми рідними. [PERSON] не доглядала нікого та не витрачала на це свої власні кошти. Документи [PERSON] пропали в 2014-2015 р.р. до складання заповіту на [PERSON] .. Свідок [PERSON] , яка доводиться двоюрідною сестрою [PERSON] і [PERSON] , надала свідчення суду, що [PERSON] не могла скласти заповіт на [PERSON] , бо вона до своєї матері погано відносилась і не доглядала її. [PERSON] попросила свідка, щоб та знайшла [PERSON] , щоб скласти на неї заповіт. Свідок знайшла [PERSON] і вона склала на неї заповіт. В 2010 році [PERSON] виставила [PERSON] з будинку в [ADDRESS] . [PERSON] скаржилась, що [PERSON] погрожувала матері і знущалась в 2014 році. [PERSON] повернулась додому у вересні-жовтні 2014 року. І [PERSON] склала заповіт на [PERSON] .. Відносини матері [PERSON] і дочки [PERSON] були жахливими. Вона за матір`ю не дивилась і не доглядала її. [PERSON] приїздила до матері дуже рідко, і щоб зіпсувати стосунки. Ночувати в матері [PERSON] не залишалась. Свідок знає, що пропали документи у [PERSON] , і що заповіт був лише складений один на [PERSON] .. В судовому засіданні був допитаний приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., який заперечував проти позову і в своїх запереченнях вказував, що 12 листопада 2014 року ним на прохання [PERSON] було складено заповіт із її слів, за допомогою комп`ютерної техніки, та прочитано нею вголос і підписано нею власноручно, про що було зазначено перед її підписом. У зв`язку із похилим віком [PERSON] даний заповіт був посвідчений удома за адресою заповідачки [PERSON] : [ADDRESS] , про що було зазначено в заповіті. Нотаріус зазначав, що перед вчиненням нотаріальної дії, а саме посвідченням заповіту ним, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було дотримано всіх вимог законодавства щодо вчинення такої дії, а саме, насамперед було встановлено особу громадянки України [PERSON] , що звернулась за посвідченням заповіту. Перевірено її дієздатність, в усній бесіді перевірено її вільне волевиявлення щодо вчинення цієї нотаріальної дії, а також роз`яснено наслідки вчинення такої нотаріальної дії. Як вказував нотаріус, він ніяким чином не міг перевірити про існування заповіту, який був оформлений на позивача раніше, оскільки це не входить до його повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, які визначені законодавством України, а саме ст. ст. 5, 34 Закону України «Про нотаріат». Заперечуючи проти позову, нотаріус вказував, що при складанні і посвідченні заповіту ним, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було дотримано всіх вимог законодавства щодо вчинення даної нотаріальної дії, а саме особу заповідачки [PERSON] встановлено, дієздатність її було перевірено, заповідачка повністю усвідомлювала значення своїх дій, і що волевиявлення заповідачки щодо складання заповіту в повній мірі відповідало її внутрішній волі, про що свідчить її власноручно поставлений підпис. В судовому засіданні 18 жовтня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] і направлено дану цивільну справу № 369/1913/17 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання вимог ухвали суду від 17 липня 2017 року про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконаний підпис на оригіналі заповіту від 12 листопада 2014 року [PERSON] чи іншою особою? Згідно наданого суду Висновку експертів № 15077/15078/17-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 369/1913/17, складеного 27 листопада 2017 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вбачається, що підписи від імені [PERSON] у графі «ПІДПИС:» в оригіналах двох примірників заповіту від 12.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] у графі «ПІДПИС:» в оригіналах двох примірників заповіту від 12.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., виконані [PERSON] . За клопотаннями представника позивача [PERSON] в судове засідання були викликані судові експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П. і Красюк І.П., які підтвердили правильність і обгрунтованість складеного ними висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно вимог ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом тієї особи, а в разі її смерті-за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і ці дані встановлюються такими засобами, а саме письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд, враховуючи вищевикладене, з"ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам в їх сукупності, показанням свідків, поясненням судових експертів і нотаріуса, дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не доведено і не надано суду достатньо належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог про визнання заповіту недійсним. З тих підстав, на які посилається позивач в позовній заяві в обгрунтування заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним від 12 листопада 2014 року, і тому відмовляє у задоволенні вказаних вимог. Враховуючи відсутність підстав для визнання заповіту [PERSON] від 12 листопада 2014 року недійсним, підстави для зобов`язання приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. провести державну реєстрацію скасування заповіту шляхом внесення до Спадкового реєстру відповідних відомостей також відсутні, оскільки вказані вимоги мають похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання заповіту недійсним, в задоволенні якої судом відмовлено. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича про визнання заповіту недійсним і зобов`язання проведення державної реєстрації скасування заповіту слід відмовити.

Outcome: dismissed