Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

07.09.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила: зобов`язати відповідачку усунути перешкоди спілкуванню позивачки з її онуком [PERSON] , [INFO] , участі у його вихованні та визначити способи її участі у вихованні онука - систематичні побачення та можливість вільного спілкування не в присутності матері: 2 рази на тиждень на території школи ліцея № 161 за адресою м. Київ , вул. Каблукова, 14 ; 1 раз на місяць (третя неділя ) з 14:00 у п`ятницю до 18:00 неділі за адресою: [ADDRESS] , при хорошій погоді на дачі - [ADDRESS] ; після закінчення навчального року влітку 1 місяць червень в [ADDRESS] , для оздоровлення. Позов обґрунтований тим, що син позивачки - [PERSON] , 1981 р.н. та відповідач, [PERSON] , 1981 р.н., проживали однією сім`єю з 2007 року разом з позивачкою в двохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , в цих фактично шлюбних відносинах у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження онука позивача - [PERSON] , вони всі разом проживали за вищезазначеною адресою, онук з дня народження перебував на обліку в дитячій поліклініці за місцем проживання, з першого класу навчався в школі № 242 за адресою м. Київ, пр-т Правди, 22 . Позивач посилалася на те, що таким чином, її онук виріс в неї на руках, майже весь час вона проводила з ним: вона піклувалася про нього, допомагала ростити та виховувати. В подальшому у них з онуком завжди були дуже гарні стосунки. Батьки працювали, а позивач водила його до дитсадка, до школи, на тренування. Вказала, що в лютому 2017 року відповідач вирішила проживати окремо від них, забрала з собою сина [PERSON] , і переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] . Крім того, забрала документи зі школи № 242 і перевела сина на навчання в школу ліцей № 161 за адресою м . Київ , вул. Каблукова, 14 . Пояснила, що протягом спільного проживання у неї з відповідачкою були гарні стосунки, але після переїзду [PERSON] стала уникати спілкуватися з нею, у них почалися непорозуміння щодо її спілкування з онуком, досить часто відмовляла їй у спілкуванні з онуком, написала у школу заяву про заборону позивачці відвідувати онука. Останній раз позивач забирала онука до себе 18 квітня 2017 року. У зв`язку з вищенаведеним, позивач вимушена була звернутися до органу опіки і піклування, де їй було рекомендовано звернутися до суду. Позивач посилалася на те, що всі її намагання мирном шляхом врегулювати даний спір не призвели до результату, оскільки відповідачка взагалі не хоче з нею говорити та штучно створює такі обставини, через які вона не може зустрічатися з онуком. На теперішній час склалась ситуація, що позивач вже більше 4-х місяців з онуком не мала можливості спілкуватися, до того ж відповідачка повідомила її, що надасть їй таку можливість лише за рішенням суду. Причини такої поведінки відповідачки позивачу не відомі. У зв`язку з наведеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просила його задовольнити. Ухвалою судді від 29.09.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.11.2018 у судовому засіданні представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача просила задовольнити позов частково, та визначити спосіб участі у вихованні онука - систематичні побачення та можливість вільного спілкування в присутності матері один раз на місяць (третя субота) з 10:00 до 14:00 на дитячому майданчику, що знаходиться на прибудинковій території за адресою [ADDRESS] , або в іншому публічному місці за погодженням з матір`ю, призначеному для відпочинку дітей. Пояснено, що за адресою проживання дитини, батько останньої, [PERSON] , здійснював споживання та продаж психотропних та наркотичний речовин, що було встановлено в рамках кримінального провадження, та в результаті [PERSON] вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.03.2014 у справі №758/1793/14-к було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком - 3 роки. Однак, батько дитини не припинив протиправну діяльність, продовжував вчинювати кримінальні правопорушення та зберігав небезпечні для життя і здоров`я членів сім`ї та інших осіб предмети та речовини, зокрема, зберігав в квартирі зброю та боєприпаси. За вчинення вказаних злочинів, з урахуванням відповідальності за попередні злочини, батько дитини був засуджений відповідно до вироку Подільського районного суду від 13.09.2017 по справі № 758/4999/16-к до позбавлення волі строком на 6 років. Сторона відповідача посилається на те, що позивач просить суд визначити як спосіб виховання онука систематичні побачення та можливість вільного спілкування не в присутності матері за адресою [ADDRESS] , та на дачі в [ADDRESS], тобто за адресою, де неодноразово вилучались наркотичні та психотропні речовини, боєприпаси, та до вказаних приміщень має вільний доступ особа, що була засуджена за обіг таких речовин. За наявною інформацією батько дитини може переховуватись від слідства і суду, і в тому числі продовжувати свою протиправну діяльність, використовуючи квартиру [ADDRESS] , та дачний будинок. Відповідач вважає, що перебування малолітньої дитини, без присутності матері, за наведеними адресами є небезпечним для життя і здоров`я. Крім того, це сприятиме знайомству дитини із соціально-неблагополучними умовами проживання, і може бути ризиком для залучення дитини до протиправної та злочинної діяльності. Відповідачем зазначено, що позивач просить дозволити зустрічі на території школи № 161, за адресою м. Київ, вул. Каблукова, буд.1 , проте, на переконання сторони відповідача, такі зустрічі будуть перешкоджати нормальному навчальному процесу, створюватимуть незручності для інших дітей та вчителів. Крім того, як повідомила директор школи № 161, відповідно до Статуту середньої загальноосвітньої школи № 161 м. Києва, до учасників навчального процесу відносяться учні, працівники закладу освіти, батьки або особи які їх заміняють. Позивач, не є особою, що заміняє батьків. Відповідно до листа Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київради (КМДА) від 04.9.2014 р. № 063-9095 «Щодо забезпечення безпеки вихованців, учнів та студентів» категорично забороняється перебування у школі сторонніх осіб під час навчально-виховного процесу. В той же час, відповідач погоджується, що для всестороннього розвитку дитині необхідне спілкування з іншими родичами, в тому числі з бабою, для забезпечення прав дитини та баби відповідач згодна на їх побачення. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов визнали частково, підтримали висновок, наданий Органом опіки та піклування. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала частково, в межах визначених висновком органу опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві від 01.07.2019 №108-8932 «Щодо визначення способів участі баби у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] ». Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач є бабою [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що між сторонами склалися спірні правовідношення щодо участі баби у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Суд вважає, що відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивач, яка є бабою дитини, несе загрозу та її подальше спілкування з дитиною суперечило б інтересам останньої. В суді беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічі та вихованню дитини, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивача від спілкування з онуком. Згідно ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-8932 від 01.07.2019 вбачається, що останній вважає за доцільне визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкування з малолітнім [PERSON] , 2010 р.н., а саме: перших 10 (десять) зустрічей кожної третьої суботи щомісяця з 10:00 до 14:00 у присутності матері дитини, [PERSON] , в подальшому - кожної третьої суботи з 10:00 до 17:00 без присутності матері. З пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що позивач прагне спілкуватися з онуком та приймати участь у його вихованні. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановлення регламенту зустрічі з онуком, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з онуком [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку зустрічей наступним чином: перших 10 (десять) зустрічей кожної третьої суботи щомісяця з 10:00 до 14:00 у присутності матері дитини, [PERSON] , в подальшому - кожної третьої суботи з 10:00 до 17:00 без присутності матері. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище регламенту, суд враховує також наступні обставини. Так, дитина не може тривалий час знаходитися з позивачем, з огляду на відсутність у дитини стійкої прихильності до баби та значного часу розлуки і спілкування з бабою. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого емоційного зв`язку з онуком, позивач не позбавлена права на зміну вказаного вище регламенту , шляхом збільшення чи зміну відповідних зустрічей. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов є обгрунтованим частково. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial