Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] 17.04.2015 року звернулася до суду з позовом\~ до Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, посилаючись на те, що 02.03.1998 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, пров Вільний, 7. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє належне майно заповідач позивачці. [PERSON] стверджує, що фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала мешкати, прийняла будинок у володіння і користування, проте не оформила правовстановлюючі документи, не отримала свідоцтва про право на спадщину у шестимісячний строк у звязку із похилим віком та правовою недосвідченістю. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, пров Вільний, 7, після смерті [PERSON], померлого 02.03.1998 року, а також визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, пров Вільний, 7. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.42). Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дружиною [PERSON], що підтверджується посвідкою про шлюб, виданою 09.08.1946 року відділом актів громадянського стану (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.1957 року [PERSON] разом із [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок незавершеного будівництва по пров. Вільному, під № 7 у м.Білгород-Дністровський, про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу (а.с.6). 08.09.1984 року [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповідав [PERSON] (а.с.7). 01.03.1998 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 285641, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (а.с.8). Позивач у своєму позові зазначає, що житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, пров Вільний, 7 є спільною сумісною власністю подружжя, тож ? частина вказаного житлового будинку належить їй за законом, а спадщину у вигляді іншої ? частини зазначеного будинку після смерті чоловіка вона фактично прийняла, оскільки продовжувала мешкати, прийняла будинок у володіння і користування, проте не оформила правовстановлюючі документи, не отримала свідоцтва про право на спадщину у шестимісячний строк у звязку із похилим віком та правовою недосвідченістю. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 21 квітня 2015 року був надісланий запит до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори з приводу надання належним чином завіреної спадкової справи та відомостей, чи відкривалася спадкова справа на що 21 квітня 2015 року 2 Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою повідомлено, що згідно паперових даних Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого 01 березня 1998 року [PERSON] не заводилась.(а.с.25) Відповідно до ст. 67 Закону України Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~ статті 15 ЦК, частина перша\~ статті 3 ЦПК України\~ . Позивачкою не надано доказів щодо наявності або відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а відтак не надано доказів чим саме порушено її право в чому це полягає і чи можливо захистити права позивачки у обраний нею спосіб. Отже, враховуючи вище зазначене та як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів порушення, оспорювання або невизнання її цивільного права, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Outcome: dismissed