Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

01.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користуватися житловим будинком за №7, що знаходиться по вул. Л. Українки в с. Мокроволя Білогірського району Хмельницької області, який є її приватною власністю. В заяві вказала, що [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки. Відповідач зареєстрований та проживав у вищевказаному житловому будинку, однак в грудні 2014 року [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Одеської області та з того часу у будинку позивачки не проживає. [PERSON] добровільно відмовився від права користування житлом і переїхав на інше постійне місце проживання, де і на сьогодні проживає. Однак в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся, що змусило її звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Пояснення представника позивачки підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству із господарством [PERSON] Вказала, що [PERSON] в житловому будинку [PERSON] не проживає та з грудня місяця 2014 року не з»являється. Свідок [PERSON] дав суду аналогічні показання. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що житловий будинок №7 по вул. Лесі Українки в с.Мокроволя Білогірського району Хмельницької області належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Білогірського бюро технічної інвентаризації №10045256 від 09.03.2006 року. Відповідач право власності на вказаний будинок не оскаржує. Згідно довідки Мокроволянської сільської ради №559 від 30.06.2015 року [PERSON] зареєстрована та проживає по вул.Л. Українки,7 в с. Мокроволя Білогірського району Хмельницької області та до складу її сім»ї належить: [PERSON] чоловік, [PERSON] дочка, [PERSON] зять, [PERSON] онука, [PERSON] онук, [PERSON] онука. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області №669/387/15-ц від 18.05.2015 року, що набрало законної сили 02.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано. Актом про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації в житловому будинку по вул. Л. Українки,7 в с.Мокроволя Білогірського району Хмельницької області встановлено, що в ході перевірки встановлено, що [PERSON], [INFO] дійсно не проживає [INFO] з грудня 2014 року. Статтею 150 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 3,6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місцем реєстрації особи являється його місце перебування та фактичне місце проживання понад 6 місяців на рік. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що особа підлягає зняттю з реєстрації в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та на користь держави у розмірі 243,60. На підставі наведеного,

Outcome: approved