Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Асоціація фермерських господарств «Ольвія» звернулася в суд з позовом до [PERSON] , ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОР» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 222641 від 10.06.2003 року відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, загальною площею 6,9257 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради, Апостолівського району Дніпропетровської області. 12.11.2013 року [PERSON] уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з Асоціацією фермерських господарств «Ольвія», строком до 16.05.2019 року. Позивач зазначає, що 08.08.2016 року [PERSON] уклала спадковий договір з ФГ «Пінк Агро», згідно з яким набувач зобов`язався виконати розпорядження відчужувача, встановлені договором, і в разі смерті відчужувача набуває право власності на нерухоме майно - вищевказану земельну ділянку. Вказаним спадковим договором було передбачено, що після закінчення строку дії договору оренди зазначеної земельної ділянки з АФГ «Ольвія» відчужувач зобов`язується укласти договір оренди відчужуваної земельної ділянки з ТОВ «СП «Колор». З моменту укладення спадкового договору відчужувач може користуватися земельною ділянкою без права розпорядження нею, але з правом передачі в оренду ТОВ «СП «Колор». Вказує, що 08 серпня 2016 року приватним нотаріусом здійснено державну реєстрацію обтяжень вищевказаної земельної ділянки на підставі вищевказаного спадкового договору. Зазначає, що умови вищевказаного спадкового договору містили заборону права пролонгації попередньо укладеного договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та АФГ «Ольвія» від 12.11.2013 року. Позивач посилається на те, що 15 червня 2017 року [PERSON] уклала додаткову угоду з АФГ «Ольвія», якою було внесено зміни в істотні умови до попереднього договору оренди щодо продовження строку дії договору та збільшення розміру орендної плати. Проте, вказана додаткова угода не була зареєстрована державним реєстратором у зв`язку з тим, що на підставі спадкового договору приватним нотаріусом 08.08.2016 року було накладено обтяження щодо земельної ділянки [PERSON] . Позивач зазначає, що 17.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ «Пінк Агро» про визнання спадкового договору недійсним, зняття заборони на відчуження земельної ділянки. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про встановлення нікчемності спадкового договору від 08 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Пінк Агро». Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФГ «Пінк Агро» про визнання спадкового договору недійсним відмовлено. Позовні вимоги в частині зняття заборони на відчуження земельної ділянки задоволено. Знято заборону на відчуження земельної ділянки кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, загальною площею 6,9257 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, накладену 08 серпня 2016 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за № 2689. Застосовані наслідки недійсності правочину, а саме спадкового договору від 08 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Пінк Агро», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2689. Постанова набрала чинності 19 лютого 2020 року. Вказує, що 29.09.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу було внесено зміни до відомостей про обтяження щодо заборони права пролонгації попередньо укладеного вищевказаного договору оренди від 12.11.2013 року між АФГ «Ольвія» та [PERSON] , обтяження припинено 29.09.2020 року, відомості до реєстру внесено 30.09.2020 року. Вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений [PERSON] з АФГ «Ольвія» від 12.11.2013 року, строк дії якого продовжено додатковою угодою від 15 червня 2017 року на 15 років є дійсним та підлягає державній реєстрації. Зазначає, що у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень державним реєстратором було відмовлено, оскільки 02.08.2019 року було зареєстровано договір оренди вищевказаної земельної ділянки за ТОВ «СП «Колор», реєстрацію вказаного права було здійснено обласним комунальним підприємством «Софіївське бюро технічної інвентаризації». Позивач вважає, що відповідач ТОВ «СП «Колор» порушив переважне право АФГ «Ольвія» на поновлення договору оренди на новий строк, право на реєстрацію чинної додаткової угоди від 15.06.2017 року. Вказує, що волевиявлення [PERSON] підтверджує чинність договору оренди землі між нею та АФГ «Ольвія», оскільки зміни до договору оренди здійснені у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди від 15 червня 2017 року у відповідності до п.36 договору оренди землі від 12.11.2013 року. Строк дії договору у орендодавця з АФГ «Ольвія» закінчується у 2029 році, а договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «СП «Колор», на думку позивача, є незаконним, оскільки він укладений під час дії чинного договору оренди, укладеного між [PERSON] та АФГ «Ольвія» від 12.11.2013 року. Зазначає, що на даний час АФГ «Ольвія» фактично користується земельною ділянкою, що належить [PERSON] . Будь-яких претензій від ТОВ «СП «Колор» щодо користування землею не надходило. Вважає, що договір оренди, укладений між [PERSON] та ТОВ «СП «Колор» має формальний характер та повинен бути визнаний недійсним. Позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки площею 6,9257 га, кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, що розташована на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП «Колор», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2019 року за № 32697955, недійсним. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано з обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» копію договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017, який зареєстровано 02.08.2019 року за № 32697955. На виконання ухвали суду від 04.02.2021 року до суду надійшла відповідь 29.04.2021 року з КП "Софіївське бюро технічної інвентаризації" згідно якої вбачається, що на даний час комунальне підприємство не має змоги надати електронні сканкопії документів, що були надані для здійснення державної реєстрації. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року витребувано з Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради повний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту нерухомості земельної ділянки за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017. Ухвалою суду від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Кудлюк О.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій позов визнала, зазначила, що до суду з`явитися не може у зв`язку з похилим віком. Представник відповідача ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОР» на неодноразові виклики шляхом направлення судової повістки на адресу за місцезнаходженням юридичної особи та смс-повідомлень до суду не з`явився. Про причини не прибуття до суду не повідомив, відзив до суду не подав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, площею 6,9257 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія Р2 № 222641 від 10.06.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації №304/1-р-04 від 05.08.2002 року. Земельна ділянка, яка розташована на території Володимирівської сільської ради передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6). 12.11.2013 року між АФГ «Ольвія» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем укладено договір оренди землі №б/н, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради, колишнє КСП «Володимирівське», загальною площею 6,9257 га, за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років. Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.7-8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21746159 від 16.05.2014 року встановлено, що 16.05.2014 року було здійснено державну реєстрацію вищевказаного договору за номером запису про інше речове право 5680358 від 16.05.2014 року, зазначено строк дії договору до 16.05.2019 року, з правом пролонгації (а.с.10). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 12.11.2013 року, орендодавець [PERSON] передала, а орендар АФГ «Ольвія» прийняла в оренду земельну ділянку площею 6,9257 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, строком на 5 років, відповідно Державного акту серія Р2 № 222641 від 10.06.2003 року (а.с.9). Відповідно до копії спадкового договору встановлено, що 08.08.2016 року між [PERSON] та ФГ «Пінк Агро» укладено спадковий договір, згідно якого набувач (ФГ «Пінк Агро») зобов`язався виконати розпорядження відчужувача ( [PERSON] ) встановлені цим договором і у разі його смерті набуває право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 6,9257 га, кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Володимирської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області (п.1.1, п.4.2). Згідно п.1.3 спадкового договору відчужувач засвідчив, що вказана земельна ділянка на момент укладення договору передана в оренду АФГ «Ольвія» та сторони вказаного договору домовилися, що після закінчення строку дії вказаного договору відчужувач зобов`язується укласти договір оренди відчужуваної земельної ділянки з ТОВ «СП «Колор». Відповідно до п.4.7 передбачено, що у зв`язку з посвідченням цього договору приватним нотаріусом накладається заборона на відчуження земельної ділянки. З моменту укладення цього договору відчужувач може користуватися земельною ділянкою без права розпорядження нею, але з правом передачі в оренду (а.с.154-156). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 226128263 від 30.09.2020 року встановлено, що 08.08.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В. зареєстроване обтяження за номером запису 15801759, вид обтяження - заборона на нерухоме майно, особа майно якої обтяжується - [PERSON] , опис предмета обтяження - земельна ділянка, яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради, загальною площею 6,9257 га, за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017. Додаткові відомості про обтяження: згідно умов п.3.1 спадкового договору право пролонгації попередньо укладеного 12.11.2013 року договору оренди терміном дії до 16.05.2019 року, відміняється та припиняється. Обтяження припинено 29.09.2020 року (а.с.11). Відповідно до додаткової угоди від 15 червня 2017 року, укладеної між АФГ «Ольвія» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем, встановлено, що вказаною угодою внесено зміни до умов договору оренди землі, зокрема, щодо продовження строку дії договору, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право (право оренди) 5680358 від 16.05.2014 року, а саме п.8 вказаного договору викладено в такій редакції: «Договір оренди укладено на 15 років, тобто до 2029 року». Відомості про державну реєстрацію вказаної угоди відсутні (а.с.12). Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.11.2020 року встановлено, що право оренди земельної ділянки загальною площею 6,9257 га, за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017, як вид речового права, зареєстровано в державному реєстрі за АФГ «Ольвія» 16.05.2014 року, номер запису 15798842; право оренди земельної ділянки загальною площею 6,9257 га, за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017, як вид речового права, зареєстровано в державному реєстрі за ТОВ «СП «Колор» 02.08.2019 року, номер запису 32697955 (а.с.13). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №259001843 від 31.05.2021 року встановлено,що на підставі договору оренди землі від 03.06.2019 року, укладеного між ТОВ «СП «Колор» та [PERSON] , 02.08.2019 року , відносно земельної ділянки за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017до реєстру внесено запис про інше речове право за № 32697955. Строк дії договору оренди становить 49 років з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.117-118). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року в задоволенні позову [PERSON] до ФГ «Пінк Агро», третя особа - Рудкевич Є.В. , про визнання спадкового договору недійсним відмовлено у повному обсязі (а.с.151-153). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Встановлено нікчемність спадкового договору від 08 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «ПІНК АГРО», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №2688 (а.а.87-92). Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Фермерського господарства «Пінк Агро», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., про визнання спадкового договору недійсним відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до Фермерського господарства «Пінк Агро», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., про зняття заборони на відчуження земельної ділянки задоволено. Зняти заборону на відчуження земельної ділянки площею 6,9257 гектарів, розташованої на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1220382200:01:030:0017, накладену 08 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстровану в реєстрі за № 2689. Застосовано наслідки недійсності правочину, а саме спадкового договору від 08 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Пінк Агро», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2688. Зобов`язано [PERSON] повернути Фермерському господарству «Пінк Агро» 20 (двадцять) тон пшениці. З постанови суду касаційної інстанції вбачається, що суд прийшов до наступного висновку: спадковий договір, який укладений сторонами під час дії заборони на відчуження земельних часток (паїв), в частині передачі прав на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними в силу закону (нікчемними), а захист інтересів власника земельної ділянки шляхом визнання недійсним такого спадкового договору не є належним. Крім того, згідно вказаної постанови зроблено висновок, що оскільки [PERSON] на підставі оскаржуваного спадкового договору від 08 серпня 2016 року, який є нікчемним, отримала у власність від ФГ «Пінк Агро» 20 тон пшениці, то наявні підстави, передбачені ч.5 ст.216 ЦК України, для витребування указаного збіжжя у позивача на користь відповідача (а.с.93-106). Правовідносини між сторонами в даній справі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч.1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпція правомірності правочину, якою передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. (ч.4 ст. 124 ЗК України). Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст.19 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Судом встановлено, що 12.11.2013 року між АФГ «Ольвія» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем укладено договір №б/н оренди землі, за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017, строком на 5 років, з переважним правом орендаря поновлення його на новий строк. 16.05.2014 року було здійснено державну реєстрацію вищевказаного договору за номером запису про інше речове право 5680358 від 16.05.2014 року, зазначено строк дії договору до 16.05.2019 року, з правом пролонгації. Зінформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259001843 від 31.05.2021 року встановлено,що 03.06.2019 року між ТОВ «СП «Колор» та [PERSON] укладено договір оренди землі відносно земельної ділянки за кадастровим номером 1220382200:01:030:0017; строк дії договору оренди становить 49 років з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною (п. «в» ч.3 ст. 152 ЗК України). Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, підстави для визнання правочину недійсним прямо передбачені вищенаведеними нормами права та в разі їх не доведення діє принцип презумпції правомірності правочину. Так, позивачем не зазначено, з яких підстав з огляду на положення ст.215 ЦК України, договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «СП «Колор», як оспорюваний, слід визнати недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 15 червня 2017 року [PERSON] уклала додаткову угоду з АФГ «Ольвія», якою було внесено зміни в істотні умови до попереднього договору оренди щодо продовження строку дії договору та збільшення розміру орендної плати. Проте, вказана додаткова угода не була зареєстрована державним реєстратором у зв`язку з тим, що на підставі спадкового договору приватним нотаріусом 08.08.2016 року було накладено обтяження щодо земельної ділянки [PERSON] . Проте, позивачем не надано суду достовірних доказів, що додаткова угода між [PERSON] та АФГ «Ольвія» була укладена саме 15 червня 2017 року до укладення оспорюваного договору між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП «Колор» від 03.06.2019 року та вказану угоду з метою реєстрації права оренди земельної ділянки було подано для державної реєстрації у встановленому законом порядку. Також позивачем не подано доказів, що в державній реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки сторонам угоди було відмовлено до 02.08.2019 року (дати реєстрації оспорюваного договору). Також в обґрунтування позову позивач посилається на те, що умови вищевказаного спадкового договору містили заборону права пролонгації попередньо укладеного договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та АФГ «Ольвія» від 12.11.2013 року. Проте, як вбачається з пункту 1.3 спадкового договору відчужувач засвідчив, що вказана земельна ділянка на момент укладення договору передана в оренду АФГ «Ольвія» та сторони вказаного договору домовилися, що після закінчення строку дії вказаного договору відчужувач зобов`язується укласти договір оренди відчужуваної земельної ділянки з ТОВ «СП «Колор», що, на думку суду, не свідчить про заборону права пролонгації попереднього договору, а вказує на волевиявлення сторін при врегулюванні правовідносин стосовно земельної ділянки. Крім того, суд вважає, що факт укладення договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП «Колор» від 03.06.2019 року та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2019 року спростовує доводи представника позивача про те, що волевиявлення [PERSON] підтверджує чинність договору оренди землі між нею та АФГ «Ольвія» з огляду на укладену між ними додаткову угоду. Отже, оскільки договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП «Колор», укладений 03.06.2019 року, а саме після спливу строку дії договору оренди землі від 12.11.2013 року - 16.05.2019 року, а достатніх та достовірних доказів щодо його пролонгації суду не надано, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваного договору оренди недійсним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, доводи позивача щодо наявності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними встановленими обставинами у даній справі та нормами права. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed