Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

16.02.2017 року представник Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзму [PERSON] звернувся до суду із позовом до ХМР, який у ході судового розгляду уточнив та просив визнати за позивачем право власності на [ADDRESS] на підставі заповіту [PERSON], померлого [INFO] року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Зінченко Р.П. (реєстраційний запис №51487230), мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення загальних зборів членів релігійної громади Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзму від 05.01.2017 року [PERSON] продовжено роботу на посаді Голови правління Громади на 2017 рік. На підставі розділу 5.5 Статуту Харківської релігійної громади, голова правління громади представляє громаду в усіх установах та організаціях. 27 липня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Зінченко Р.П., посвідчено заповіт, яким член релігійної громади ортодоксального іудаїзму, [PERSON], на випадок його смерті зробив таке розпорядження все майно, де воно не знаходилось та з чого воно б не складалось, заповів Харківській релігійній громаді ортодоксального іудаїзму. В заповіті зазначено, щоб громада поховала спадкодавця у Десятому єврейському змішаному кварталі (на цілині) з установленням огорожки, гранітної плити та обеліска, доглядала за його могилою та за могилами його матері, [PERSON], та бабусі, [PERSON], що знаходяться на 3-му міському цвинтарі м.Харкова, здійснювала прибирання поховань після свят: Пейсах та [PERSON] Шана. В спадковому реєстрі зроблено запис за №51487230. [INFO] року [PERSON] помер. Громада, в особі голови, [PERSON], звернулася до Харківського міського голови, [PERSON] про надання дозволу на поховання. Дозвіл було надано у відповідності з бажанням померлого. Майно, що належало [PERSON] на час його смерті - це двокімнатна квартира [ADDRESS] Вартість квартири відповідно до звіту складає 20700 доларів США, що станом на березень 2017 року складає 556349 гривень. Харківська релігійна громада ортодоксального іудаїзму виконала в повному обсязі всі вимоги заповідача: поховала у Десятому єврейському змішаному кварталі, облаштувала поховання відповідно до вимог: встановила огорожку, гранітну плиту, обеліск; доглядає за похованнями як заповідача, так і за похованнями його матері та бабусі. До складання заповіту [PERSON] тяжко хворів і потребував постійної стороньої допомоги. Так як він був самотньою людиною і родичів не мав, на протязі тривалого часу і до моменту смерті члени громади постійно піклувалися за ним: купували ліки, продукти харчування, готували їжу, забезпечували медичним лікуванням. Самотнім він не був жодного дня. Окрім, покладених на релігійну громаду зобов'язань щодо виконання останньої волі померлого, громада за власний рахунок постійно проводила оплату за комунальні послуги та підтримувала квартиру в належному санітарно-технічному стані, як до смерті, так і після смерті спадкодавця - по теперішній час. Позивач вважає, що за аналогією закону (ч.1 ст.8 ЦК України), спадкоємець (Харківська релігійна громада ортодоксального іудаїзму є спадкоємцем за заповітом), постійно проживаючи сумісно зі спадкодавцем (члени громади постійно перебували зі спадкодавцем), на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, якщо на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від нього. Релігійна громада не заявляла про відмову від спадщини і тому вважається такою, що прийняла спадщину. З того моменту, як спадкодавець захворів і не міг самостійно обслуговувати себе, єдиний комплект ключів від квартири він передав - Громаді. Після поховання спадкодавця Громада користується квартирою всі ці роки, тобто по теперішній час. Той факт, що квартиру не можливо віднести до відумерлої спадщини, підтверджується її належним технічним станом та відсутністю заборговансті за комунальні послуги. Своєчасно отримати свідоцтво про спадщину за заповітом не змогли за рядом об'єктивних підстав. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON], Харківській релігійній громаді ортодоксального іудаїзму в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] року гр.[PERSON] на квартиру [ADDRESS] в зв'язку з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини, відсутністю факту прийняття спадщини, а також у звязку з відсутністю правовстановлювальних документів - відмовлено. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити у повному обсязі, викладене у позовній заяві підтримала. Представник відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що Харківською міською радою 22.04.2016 року до Київського районного суду було подано заяву про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною. За інформацією Восьмої держнотконтори, на запит суду по справі № 640/6563/16ц, після померлого [INFO] року [PERSON] ніхто до нотконтори із заявами про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Крім того, надав письмові заперечення. Суд, заслухавши представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року, залишив заповіт, згідно якого спірну квартиру заповідав Харківській релігійній громаді ортодоксального іудаїзму. / а.с. 24,30/ Згідно ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Як вбачається з пунктів 8.1., 8.2. статуту Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзму, зазначена громада є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, печатку, кутовий штамп, бланк із своїм найменуванням та має право від своєї особи укладати договори, представляти свої інтереси в суді. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. У матеріалах справи міститься обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, з якої вбачається, що: державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, розглянувши документи, подані представником позивача для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] року гр. [PERSON], [INFO], який на день смерті постійно мешкав за місцем реєстрації в [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS] вважає, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, в зв'язку з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини, відсутністю факту прийняття спадщини, а також в зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів. Крім того, із вказаної постанови нотаріуса вбачається, що згідно довідки КП "Жилкомсервіс" від 16.03.2017 року гр. [PERSON], на час смерті був зареєстрований за вищезазначеною адресою один. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47115643 від 17.03.2017 р., спадкова справа після померлого [INFO] р. [PERSON] не заводилася, заява про прийняття спадщини від Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзму в установлені законом строки до нотаріальної контори не надходила. Посилання позивача на аналогію закону (ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини) є необгрунтованими, оскільки цивільним кодексом чітко встановлені порядок та строки для прийняття спадщини. Відповідно до статуту Харківська релігійна громада ортодоксального іудаїзму є юридичною особою, а тому посилання позивача на постійне перебування її членів зі спадкодавцем не є підставою для того щоб вважати її такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особи що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Даних щодо звернення позивача до суду із заявою про встановлення сподкоємцю додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Харківської релігійної громади ортодоксального іудаїзмузадоволенню в повному обсязі, в зв'язку з пропущенням позивачем строку, встановленого для прийняття спадщини, відсутністю факту прийняття спадщини, а також в зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed