Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом про визнання права власності на транспортний засіб в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з транспортного засобу марки УАЗ 3303, державний номер [NUMBER], рік випуску заводом 1991, номер двигуна [NUMBER], номер шасі [NUMBER], номер кузова (рами) [NUMBER], реєстраційний номер серії [NUMBER], виданий Нечаївським МРЕВ ДАІ УМВС України в Миколаївській області 28.12.1995 року. Спадщину після смерті прийняв [PERSON], який звернувся до державного нотаріуса Бобринецького державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказаний вище транспортний засіб, однак нотаріус було відмовлено через відсутність на ім'я спадкодавця правовстановлюючого документа на автомобіль. 19 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Таким чином спадкодавець отримав у власність автомобіль, але не замінив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я (не здійснив перереєстрацію). Проте вважає, що зазначене не позбавляє його права на вказаний транспортний засіб. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання позивача та його представника. Від відповідача - Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області представник в судове засідання не з'явився. Відповідач про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] та [PERSON] складено договір купівлі-продажу транспортного засобу №24 від 19 липня 2001 року, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.8), а автомобіль марки УАЗ 3303, державний номер [NUMBER] знятий з обліку (а.с.99). Спірні правовідносини виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 рокув із змінами (далі - ЦК УРСР в редакції 1963 року) та продовжували існувати з набранням чинності 1 січня 2004 року Цивільного кодексу України, оскільки спірний автомобіль за [PERSON] не зареєстрований. Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року N 697-XII (далі - Закон України «Про власність») відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами. Згідно ст. 153 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст. 224 ЦК УРСР в редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Підстави виникнення права приватної власності визначені статтею 12 Закону України «Про власність», частиною 2 якої визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Частиною 4 статті 13 вказаного Закону встановлено, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян. До законодавчих актів України належать також постанови Кабінету Міністрів України. Так, відповідно до п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не приймаються до реєстрації транспортні засоби, зібрані (складені) з вузлів та агрегатів серійних транспортних засобів без дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух". Правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Однак спірний автомобіль було знято з обліку за ДКП (а.с.99) та за [PERSON] не зареєстровано. 1 січня 2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України. Згідно п.4 «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною першої ст. 181 ЦК України передбачено, що режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. У відповідності із ч.1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Отже, підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. До актів цивільного законодавства відносяться, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України (ч. 4 ст.4 ЦК України). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Оскільки відчужуваний транспортний засіб, автомобіль марки марки УАЗ 3303, державний номер [NUMBER], рік випуску заводом 1991, номер двигуна [NUMBER], номер шасі [NUMBER], номер кузова (рами) [NUMBER], реєстраційний номер серії [NUMBER], був знятий з обліку органами ДАІ та після оформлення договір купівлі-продажу транспортного засобу №24 від 19 липня 2001 року не поставлений на облік і не зареєстрований за [PERSON], суд вважає, що договір дарування від 19 липня 2011 року не є укладеним, а право власності на спірний автомобіль у [PERSON] не виникло, оскільки вказаний автомобіль за ним не було зареєстровано. [INFO] помер [PERSON] та відкрилась спадщина на його майно, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 41-81). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не набув права власності на спірний автомобіль, суд приходить до висновку, що воно до складу спадщини [PERSON] не увійшло, тобто позивач звернувся до суду за захистом неіснуючого права, що є підставою для відмови в задоволенні позову. [PERSON] не вжив заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному Привалами державної реєстрації та обліку автомобілів, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності на спірний автомобіль за спадкоємцем [PERSON] На підставі вище викладеного, ст.ст. 153, 224 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, 8, 12, 13 Закону України «Про власність», ст. 4, 181, 328, 640, 1216, 1218 Цивільний кодекс України, п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, та

Outcome: dismissed