Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 117000,00 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 11.02.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Однак позичальник порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість у сумі 117000 грн., яка складається з: 4990,38 грн. заборгованість за кредитом; 112009,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився однак надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву в якій просив, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11.02.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитну картку (а.с.10). Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту, яка містить ознаки такого договору, відповідач був ознайомлений з усіма суттєвими умовами договору, про що свідчить його підпис. Крім того, згідно Правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого відповідачем були порушені умови договору про надання кредиту, у зв`язку з чим станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість у сумі 117000 грн., яка складається з: 4990,38 грн. заборгованість за кредитом; 112009,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.6-8). Вся інформація, яку банк має повідомити позичальнику, міститься у змісті кредитного договору і є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту. Таким чином, волевиявлення відповідача було направлено на отримання грошей. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору і зобов`язався їх виконувати, засвідчивши це своїм підписом. Тим самим, відповідач вчинив правочин у письмовий формі, з умовами якого був ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою пов`язаний його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови). Безпідставним є посилання у позовній заяві на те, що «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку» було встановлено порядок повернення коштів черговими платежами та те, що кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки, оскільки судами не було встановлено, що вони були підписані [PERSON] , відповідно вони не є частиною кредитного договору б/н від 11.02.2012 року, укладеного між банком та [PERSON] . Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, анкета-заява позичальника від 14 липня 2010 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту. Аналогічна правова позиція, щодо застосування строків позовної давності, викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2021 року у справі 494/366/19. За таких обставин, з моментом перебігу позовної давності за вказаним кредитним договором - з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості у графі «Сума погашення за наданим кредитом останній платіж було здійснено у сумі 200 грн. 10.01.2014 року. (а.с.7) Позовна заява подана до суду 08.02.2018 року, тобто через 4 роки після сплати останнього платежу. У наданій до суду анкеті-заяві та інших письмових доказах не зазначено, що між сторонами кредитного договору було погоджено кінцевий строк погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, а тому строки позовної давності повинні відраховуватись з останнього платежу, тобто з 10.01.2014 року, з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо погашення боргу і останній платіж сплатив лише 10.01.2014 р., проте АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 08.02.2018 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed