Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Комунального підприємства «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради, посилаючись на те, що 17.01.2017 року її було прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера Комунального підприємства «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради. 10.04.2018 року, наказом №28-к, позивача було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України (у зв`язку з переїздом на нове місце проживання). Про звільнення було зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Однак в день звільнення та на момент подачі позову до суду з позивачем не було проведено розрахунок. Відповідно до довідки Червонослобідської сільської ради від 10.04.2018 року, заборгованість відповідача перед [PERSON] , складає 23996,90 грн. Позивач вказує, що 27.06.2018 року їй виплатили частину заборгованості по заробітній платі, в розмірі 17\~515,53 грн. Звернення від 10.04.2018 року до відповідача про проведення повного розрахунку залишилося без відповіді. У зв`язку з викладеним, [PERSON] , просить суд стягнути з відповідача нараховану, але частково не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 6\~481,57 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку за 216 робочих днів в розмірі 101\~815,92 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі, що становить 3\~770,96 грн., понесені витрати на правову допомогу в с умі 5\~000,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. покласти на відповідача. Стислий виклад відзиву відповідача: Відповідачем наданий відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволені повному обсязі, так як доводи позовної заяви на його думку є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач погоджується, що повний фактичний розрахунок був проведений з позивачем 27.06.2018 року. Стислий виклад відповіді на відзив: Позивач у відповіді на відзив не погодився з аргументами, наведеними відповідачем у відзиві на позов, зокрема, вказував, що ні в день звільнення і по 28.03.2019 року розрахунок в повному розмірі не був проведений. Навіть навпаки, своєю бездіяльністю щодо надання довідок та невиплатою заробітної плати позивачу відповідач умисно затягує судовий розгляд та сприяє продовженню нарахування позивачем середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 25.02.2019 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 18.04.2019 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Пояснення сторін: В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив, і просив суд задоволити позовні вимоги. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Встановлені судом обставини: Встановлено, що 17.01.2017 року [PERSON] , прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера Комунального підприємства «Виробниче підприємство «Агроекологія» (наказ №5-К). Згідно з наказом №2 від 02.01.2018 року «Про затвердження та введення в дію штатного розпису на 2018 рік», посадовий оклад головного бухгалтера на підприємстві складав 6250 грн. 10.04.2018 року, наказом №28-к, позивача було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України (у зв`язку з переїздом на нове місце проживання). Про звільнення було зроблено відповідний запис у трудовій книжці. (а.с.5, 14). Згідно розрахункової відомості КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» за квітень 2018 року, що затверджений директором Красюком В.М., [PERSON] нарахавано 24828,86 грн., виплачено 7850 грн. Кінцеве сальдо складає 2040,33 грн. (а.с.63). Відповідно до картки рахунку № [NUMBER] за період з 10.04.2018 року по 27.06.2018 року, [PERSON] , КП «ВП» Агроекологія» була виплачен заробітна плата, на загальну суму 28\~915,33 грн. (а.с.36) Вказані виплати також підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, а саме: видатковими касовими ордерами: №309 від 13.04.2018 року, №354 від 20.04.2018 року, №379 від 25.04.2018 року, №394 від 27.04.2018 року, №435 від 11.05.2018 року, №463 від 17.05.2018 року, №469 від18.05.2018 року, №475 від 21.05.2018 року, №488 від 24.05.2018 року та банківськими виписками по рахунку № [NUMBER] від 13.04.2018 року, від 17.04.2018 року, від 26.04.2018 року, від 04.05.2018 року, від 18.05.2018 року, від 24.05.2018 року, від 26.06.2018 року. Судом встановлено, що кількість робочих днів, протягом яких з [PERSON] не був проведений фактичний розрахунок по заробітній платі становить 52 дні. Станом на квітень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем у сплаті заробітної плати складала 20040,33 грн. в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1474,02 грн., що підтверджується розрахунковою відомістю за квітень 2018 року, яка затверджені директором КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» [PERSON] (а.с. 63) 11.04.2018 року між позивачем та відповідачем була укладена цивільно-правова угода № 16, згідно якої [PERSON] брала на себе зобов`язання надати позивачеві послуги з нарахування з/п за березень 2018 року, здати відповідні звіти. Вартість робіт була узгоджена сторонами в сумі 5000,0 грн. Акт приймання-передачі виконаних робіт за цивільно-правовою угодою № 16 був підписаний сторонами 28.04.2018 року. Докази відхилені судом: Позивач при визначенні розміру заборгованості посилається на довідку Червонослобідської сільської ради № 36 від 10.04.2018 року, згідно якої заборгованість відповідача перед [PERSON] , складає 23\~996,90 грн. (а.с.13), разом з тим суд не приймає її до уваги та вважає недостовірною, оскільки вона суперечить первинному бухгалтерському документу - розрахунковій відомістй за квітень 2018 року, яка затверджені директором КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» [PERSON] , згідно якої кінцеве сальдо по заробітній платі Шишацької становить 20040,33 грн. (а.с. 63) Також, позивач при визначенні розміру своєї середньоденної заробітної плати, посилається на довідку про доходи № 35 від 10.04.2018 року згідно якої нарахована заробітна плата позивачеві за лютий березень 2018 року становить по 9663,11 грн за місяць, а середньоденний заробіток становить 471,37 грн. Проте, згідно із штатним розписом затверджени наказом №2 від 02.01.2018 року «Про затвердження та введення в дію штатного розпису на 2018 рік», посадовий оклад головного бухгалтера на підприємстві складав 6250 грн. (а.с. 92 - 96), жодних доказів про встановлення головному бухгалтеру будь яких доплат (премій, надбавок) позивач суду не надав. Враховуючи розмір посадового окладу [PERSON] встановлений в штатному розписі затвердженому наказом № 2 та порівнюючи його з даними довідки про доходи № 36, суд не може брати вище вказану довідку до уваги як достовірну, оскільки зазначена в ній сума надто перевищує встановлений посадовий оклад вказані докази не узгоджуються між собою, відсутність первинних бухгалтерських документів не дає змоги суду встановити істину, за таких обставин суд довідку про доходи № 35 від 10.04.2018 року вважає недостовірним доказом. Представником відповідача по справі надані ксерокопій розрахункових відомостей за лютий 2018 року (а.с.58) та за березень 2018 року (а.с.61) по підприємству КП «Виробниче підприємство «Агроекологія», які містять інформацію щодо нарахування та сплати заробітної плати позивачу, посилаючись на них представник відповідача зазначає, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 374,97 грн., оскількі вказані відомості не затверджені директором КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» - [PERSON] , суд вважає їх недостовірними. Норми права, що підлягають застосуванню: Частина 1статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1статті 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Частиною 1 ст.94 КЗпП України\~передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до\~ст. 97 КЗпП України\~оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Статтею 115 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно\~статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2\~ст. 117 КЗпП України\~передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Сторонами по справі не заперечувалось наявність між ними трудових відносин у період з 17.01.2017 року по 10.04.2018 року. Як встановлено в судовому засіданні станом на квітень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем щодо сплати заробітної плати складала 20040,33 грн.в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірі 1474,02 грн., станом на 28.06.2019 року [PERSON] отримала від КП «ВП «Агроекологія» кошти у розмірі 28915,33 грн., що свідчить про погашення відповідачем заборгованості як по заробітній платі, так як і по компенсації за невикористану відпустку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є недоведеними. Посилання представника позивача, щодо того, що кошти отримані позивачем після 10.04.2018 року є виплатами по цивільно-правовій угоді суд також до уваги не приймає, оскільки акт прийому-передачі виконаних робіт був підписаний сторонами лише 28.04.2018 року і згідно первинних бугалтерських документів (видаткових касових ордерів, виписок по банківських рахунках) позивачем була отримана саме заробітна плата, а не виплати по цивільно-правовій угоді. Вимога [PERSON] щодо стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку є необгрунтованою, з огляду на наступне. Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі 6-87цс11 середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Враховуючи, що звільнення [PERSON] відбулося 10.04.2018 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за лютий та березень 2018 року. Однак через те, що надані суду позивачем докази на підтвердження виплат проведених КП «ВП «Агроекологія» [PERSON] у лютому-березні 2018 року були визнані судом недостовірними, позивачем на якому лежить тягар доказування, не підтверджено іншими доказами розмір середнього заробітку за лютий-березень 2018 року, докази надані представником відповідача на підтвердження середнього заробітку за лютий-березень 2018 року [PERSON] також визнані судом недостовірними, отже суд не може провести розрахунок середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі, а тому дана вимога не підлягає до задоволення. Суд зазначає, що сторони є рівні у здійсненні своїх процесуальних прав і представник позивача не звертав увагу суду на неможливість надання певних доказів, як і не клопотав про витребування доказів, у зв`язку з чим судом були вичерпані всі засоби для встановлення обставин справи. Судові витрати: Суд при вирішенні питання щодо розподілу судового збору керуються положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір» і судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, судовий збір необхідно віднести на рахунок держави. Ст.137\~ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки у задоволенні позовних вимог судом було відмовлено, вимога в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення. На підставі ст.\~47,\~115-117 КЗпП України, ст.ст.\~4,12,13,81,83,89,141,258,259,\~263-265,\~268,\~273 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed