Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Автобусного парку № 1 КП «Київпастранс», [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів в порядку регресу витрат, понесених в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування, в сумі 12478 гривень. В ході розгляду справи судом була проведена заміна відповідача Автобусного парку № 1 КП «Київпастранс» на належного - КП «Київпастранс», і в подальшому провадження у справі в частині вимог до КП «Київпастранс» закрито. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2013 р. о 08 год. 40 хв, [PERSON], керуючи автобусом марки «ЛАЗ» д.н. [NUMBER], в м.Києві по Кільцевій дорозі, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольцваген» д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Солом»янського районного суду м.Києва від 24.10.2013 р. [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована в зв»язку з чим МТСБУ на підставі ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату власнику автомобіля «Фольцваген» д.н. [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «УОСК», в розмірі 11790 гривень. Крім того, МТСБУ були понесені витрати на оплату послуг аварійного комісара в розмірі 688 гривень. Позивач, посилаючись на норми ст.ст.38, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем проживання належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Представник КП «Київпастранс» заперечував проти задоволення позову, вважаючи, що вимоги позивача не доведені належними у справі доказами в частині підтвердження розміру завданих матеріальних збитків власнику пошкодженого транспортного засобу. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2013 р. о 08 год. 40 хв, [PERSON], керуючи автобусом марки «ЛАЗ» д.н. [NUMBER], в м.Києві по Кільцевій дорозі, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольцваген» д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Солом»янського районного суду м.Києва від 24.10.2013 р. [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольцваген» д.н. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «УОСК» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС\\2389602, звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Фольцваген» д.н. [NUMBER] № 359 від 23.10.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу складає 14148 гривень. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] за послуги аварійного комісара щодо огляду транспортного засобу та збору документів 688 гривень, що підтверджується платіжним доручення № 4054 від 21.11.2013 р. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу МТСБУ № 5026 від 27.12.2013 р. позивачем було прийнято рішення про виплату [PERSON], як власнику пошкодженого транспортного засобу, відшкодування в розмірі 11790 гривень, які були сплачені того ж дня, що підтверджується платіжним дорученням № 4719 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносин з КП «Київпастранс» і керував транспортним засобом, що належить КП «Київпастранс». Зазначені обставини не оспорювались в ході судового розгляду і не підлягають доказуванню. Будь-яких доказів, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, що належить КП «Київпастранс» матеріали справи не містять. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЛАЗ д.н. [NUMBER] не була застрахована. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував в трудових відносинах з КП «Київпастранс», то відповідно до положень ст.1172 ЦК України саме підприємство повинно відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Оскільки, провадження в частині вимог до КП «Київпастранс» було закрито судом, позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом пред»явлення відповідного позову в порядку господарського судочинства. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування, не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст..88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрат при зверненні до суду не підлягають стягненню з [PERSON]

Outcome: dismissed