Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У лютому 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право спільної часткової власності у розмірі ? частини земельної ділянки площею 2, 8232 га., що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 31.03.2016 року; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право спільної часткової власності у розмірі ? частини земельної ділянки площею 2, 8232 га., що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 31.03.2016 року. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивачі у судове\~ не з'явилися, повідомлені належним чином, надали до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, надали до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві зазначили, що позовні вимоги визнають повністю, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України їм відомі та зрозумілі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача\~ - Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надали заяву з проханням\~ розглянути справу без участі представника відділу Держгеокадастру, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу\~ Полтавської області\~\~ [PERSON]О подала до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть\~ участь у справі, чи в разі якщо\~\~ відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~ засобу не здійснюється.\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 31 березня 2016 року померла їх мати - [PERSON], про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 321789, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 01.04.2016 року (а.с.15). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвами про народження [PERSON] ([PERSON] після одруження) [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] після одруження) [PERSON] (а.с. 11,12). Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 23 жовтня 2009 року, посвідченого секретарем Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 15, [PERSON] належне їй право власності на земельну частку (пай) «Агрофірми «Маяк» в с. Милорадове, Котелевського району Полтавської області , що підтверджується державним актом на землю серії IV-ПЛ № 026918 виданий 12.04.2002 року [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області заповіла дочкам - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 16). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 2, 83 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ № 026918, виданого 12 квітня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів від 18 березня 2001 року за № 53 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності за № 22 (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України вони звернулися до приватного нотаріуса, із заявами про прийняття спадщини за заповітом, але приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на вище зазначену земельну ділянку, у звязку з тим, що на запит нотаріуса відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області нам, як спадкоємцям, не наданий витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 20-23). Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області від 05 грудня 2016 року , відділом було проведено перевірку записів реєстрації державних актів у Книгах про державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та встановлено, що земельна ділянка спадкодавця [PERSON] до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесена, кадастровий номер не визначався, а тому відділ не має можливості видати витяги з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 18-19). При цьому, відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області від 05 грудня 2016 року зазначено, що на підставі протесту прокуратури Котелевського району від 07.05.2010 року № 44-585 вих.10 на рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області « Про посвідчення права власності громадян [PERSON] сільської ради на земельну часки (паї) державними актами направо приватної власності» № 35 від 18.03.2002 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 23 від 25.05.2010 року скасоване як незаконне. У 2012 році ДП «Полтавський науково-дослідний та проектним інститутом» розроблено «Технічну документацію по коригуванню масивів № 16, 17, 18, 23, 24, 25, 26, 29 проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в адміністративних межах [PERSON] сільської ради», яка затверджена розпорядженням голови районної державної адміністрації від 13.08.2012 року № 304 . Відповідно до розробленої документації площа земельної ділянки гр.. [PERSON] була змінена з 2, 83 га . на 2, 8232 га. (а.с. 18-19). Відповідно до ст. 1 Закону України « Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] померла 31 березня 2016 , а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості як спадкоємці за заповітом на майно померлої отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції від 01.01.2013 року), державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяження) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України, про що на підтвердження державної реєстрації прав (обтяжень) земельної ділянки, заявнику видається витяг з Державного земельного кадастру. Постановою Верховної [PERSON] Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Одночасно, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, а тому він підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом та право власності ніким не оспорюється.

Outcome: approved