Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на майно у вигляді 25/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що його син отримав травму колінного суглобу та перебував на амбулаторному лікуванні з 01.03.2020 по 10.03.2020 року, позивач допомагав дружині доглядати за хворим сином, а також малолітньою донькою і тому в установлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори. У поданій до суду відповіді на відзив, доповнив причини пропуску шестимісячного строку вказавши, що з 31.10.2017 року по день звернення до суду перебуває на військовій службі за контрактом. Мав інтенсивний та напружений графік роботи обумовлений необхідністю знаходження у пункті постійної дислокації (смт.Городок Радомишльського району), у зв`язку із введенням в Україні в дію особливого періоду. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Шклярук Ю.Л. позов підтримали та додатково до причин пропуску вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив пояснили, що про смерть батька позивач знав, у зв`язку із чим перебував у важкому психологічному стані, що одночасно із несенням інтенсивної військової служби завадило йому вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] та її представники адвокати Яременко Д.В. та [PERSON] заперечили щодо задоволення позову, посилаючись на те, що позивач був обізнаний про відкриття спадщини, і строк звернення до нотаріуса пропустив без поважних причин. Вважають, що оскільки військову службу він проходить у військовій частині розташованій менше ніж за 50 км. від міста Радомишль де відкрилась спадщина, в шестимісячний термін для прийняття спадщини він перебував у двотижневій відпустці, до зони проведення АТО він у цей період і взагалі не виїжджав, на вихідні і в після робочий час мав змогу залишати військову частину та перебував вдома. Також мав можливість, у вільний від служби час, за умови повідомлення командира виїхати за межі смт.Городок. Під час хвороби сина продовжував нести військову службу, увільнення від служби або листок непрацездатності не отримував. За шестимісячний термін у відрядженні за межами району був лише 12 діб. За таких обставин, пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин. В ході розгляду справи судом встановлено, щоспадкодавець [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 12.09.2019 року (а.с.7). Родинні відносини позивача з спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 09.07.1986 р., згідного якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Право власності на спадкове майно спадкодавця підтверджується Дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.1974 року, виданого нотаріусом Радомишльської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі нотаріуса за №231, на 25/100 частки житлового будинку з спорудами та надвірними будівлями в [ADDRESS] (а.с.14). З матеріалів спадкової справи № 19/2020 розпочатої 03 березня 2020 року Приватним нотаріусом Данчевою Н.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась сестра спадкодавця - відповідач по справі [PERSON] (а.с.41). 24 липня 2020 року приватним нотаріусом на адресу позивача [PERSON] цінним листом з повідомленням про вручення направлено повідомлення із змісту якого вбачається, що нотаріус повідомив позивача по справі про заведення спадкової справи, про пропуск ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини та про можливість в судовому порядку визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.52, 52а). 12 серпня 2020 року позивач [PERSON] особисто подав до нотаріуса заяву про намір звернутись до суду для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.52). На підтвердження своїх доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивачем надано наступні докази. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.10.2018 року вбачається, що [PERSON] є батьком \~ [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно довідки Макарівської квартирно - експлуатаційної частини району від 19.08.2020 року за № 434 [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Його сім`я складається з чотирьох чоловік: дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З довідки КНП « Макарівська ЦРЛ» за № 2823 від 14.08.2020 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , отримав травму колінного суглобу, у зв`язку з транзиторним правобічним гонітом та перебував на амбулаторному лікуванні з 01.03 по 10.03.2020 року (а.с.10). Відповідно до Довідки військової частини [NUMBER] № 361 від 11.08.2020 року, старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 31.10.2017 року (а.с.66). Перебування на військовій службі також підтверджується Копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу укладений між командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] та [PERSON] від 31.10.2020 року (а.с.67,68). Доказів, що підтверджують його твердження про важкий психоемоційний стан позивачем не надано. Відповідно до ч.1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку, [PERSON] , будучи рідним сином спадкодавця, знаючи про наявне нерухоме майно свого батька, знаючи про дату його смерті, володів інформацією про відкриття спадщини на його права та обов`язки і відповідно набув право на прийняття спадщини у вигляді 25/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст.\~12\~ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Частина 2 ст.\~12\~ЦК встановлює, що нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом. Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно до ст.1270\~ЦК України становить шість місяців з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~ В даному випадку право [PERSON] на прийняття спадщини виникло на підставі закону 08 вересня 2019 року. Реалізація вказаного права обмежена в часі до 08 березня 2020 року. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Також, згідно правових висновків Верховного Суду у постановах від 24 липня 2020 року, справа № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19) та 11 листопада 2020 року справа №147/1213/18 період перебування позивача у зоні АТО є також поважною причиною. Аналіз вищевказаних норм закону у сукупності із правовими висновками Верховного Суду вказують на те, що сам по собі факт перебування на військовій не строковій службі, в тому числі і в особливий період, не дають підстав визнати причини пропуску для прийняття спадщини поважними з огляду на таке. Відповідно до пункту 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, посилання позивача на щільний графік чергувань в межах частини пункту постійної дислокації не доводять того факту, що [PERSON] був позбавлений можливості надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. На чому наголошує Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2020 року у справі № 127/12911/18 та від 11 листопада 2020 року у справі № 147/1213/18. Позивачем не вказано жодної перешкоди чи обставини, що сприяла б пропуску строку для прийняття спадщини з 08.09.2019 року по 08.03.2020 року у зв`язку із проходження військової служби за контрактом у військовій частині [NUMBER] по місцю постійної дислокації в смт.Городок Радомишльського району Житомирської області. В той же час з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у даний період наказом командира військової частини № 254 від 27.11.2019 року [PERSON] була надана відпустка терміном на 15 календарних днів з 02.12.2019 по 16.12.2019 (а.с. 86). Згідно довідки командира військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] в позаслужбовий час мав вільний до ступ у смт.Городок (в межах гарнізону). Виїзд за межі Городоцького гарнізону здійснюється на підставі рапортів військовослужбовців з попередженням їх щодо негайного повернення до пункту постійної дислокації у разі необхідності (а.с.119). З рапорту ТВО командира відділення Я.Калюжного, від 09.12.2020 слідує, що старший солдат [PERSON] не звертався в період з 08.09.2019 по 08.03.2020 щодо надання йому вихідних днів для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 87). Вказані обставини спростовують твердження позивача, що перебування на військовій службі стало на заваді вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Суд також критично оцінює твердження позивача про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини через хворобу сина, оскільки [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 01.03. по 10.03.2020 і в цей період позивач продовжував перебувати на службі та виконувати військовий обов`язок (а.с.113, 114). Доказів отримання листка непрацездатності по догляду за дитиною або увільнення від проходження служби з цих підстав позивач до суду не надав. \~ \~ \~ \~Щодо тверджень позивача про перебування у важкому психоемоційному стані у зв`язку із смертю батька, що стало перешкодою до вчасного подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає слідуюче. Перебування у депресії у зв`язку зі смертю близької людини, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував, морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 20 січня 2021 року у справа № 752/11156/18-ц. Сукупність наданих сторонами доказів, вказують на те, що позивач у зв`язку із своїм психоемоційним станом не потребував медичного втручання і відповідно дані твердження позивача не доводять поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, суд враховує тривалість неподання заяви про прийняття спадщини і після закінчення шестимісячного строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України, дотримання заявником такої засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). У справі, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише після повідомлення отриманого від нотаріуса, а саме у серпні 2020 року, тобто після спливу значного періоду часу і не з власної ініціативи. Статтею 55\~Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Враховуючи презумпцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав у визначені законом строки не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку. З огляду на вище викладене, позивачем не вказано жодної перешкоди чи обставини, що сприяла б пропуску строку для прийняття спадщини з 08.09.2019 року по 08.03.2020 року, а тому суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не створювали для нього об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, що не підтверджено жодним доказом, а від так відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Outcome: dismissed