Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

у Радивилівський районний суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стягуваних за рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 23.06.2014 р., та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у більшому розмірі. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, де уточнила позовні вимоги та просить збільшити розмір стягуваних аліментів на її користь на утримання дитини дочки [PERSON] до розміру 1\~250,00 грн. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, у якій визнає повністю позовні вимоги щодо сплати аліментів у розмірі 1\~250,00 грн. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на що, судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 29.10.2018 р. провадження у справі відкрито та призначено до розгляду по суті у спрощеному провадженні із викликом учасників справи. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження дитини серія І-ГЮ №048499, видане 03.05.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], ще не досягла вісімнадцятирічного віку. Згідно виконавчого листа справа №568/642/14-ц, виданого Радивилівським районним судом Рівненської області, стягуються щомісячно з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини. На даний час дочка [PERSON] проживає з матірю. Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно внесених у 2017 році змін до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд враховує, що обовязок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, та в матеріалах справи відсутні відомості, що спростували б такий висновок. Разом з тим, оцінюючи наявні у справі матеріали, відсутність підтвердження офіційного працевлаштування відповідача, та визнання відповідачем позову в сумі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) гривень, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, обовязок обох батьків у рівних частинах здійснювати утримання дітей та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів до 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) гривень. Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved