Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки в земельній ділянці. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1965 року вона стала власником 4/36 часток житлового будинку [ADDRESS]. В її користування відійшли кімнати 5-1 пл.10,9 кв. м, 5-2 пл. 13,1 кв. м, кухня пл. 5-3 кв. м., коридор в мансарді пл. 7,0 кв. м. Загальна площа приміщень по квартирі № 5 становить 27, 3 кв. м., житлова - 24,0 кв. м. Крім того, позивач зазначає, що 27.03.2003 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло їй передано у власність квартиру в цьому ж будинку площею 16,7 кв. м., яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована під №3. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд рішенням Луцької міської ради від 27.05.2009 року №41/6 співвласникам житлового будинку, тобто позивачу та відповідачам по справі, було передано в спільну власність земельну ділянку розміром 0,0683 га. Державний акт серії [NUMBER] було видано на ім'я одного із співвласників, а саме [PERSON] Крім вищевказаної земельної ділянки розміром 0,0683 га, переданої сторонам в приватну власність, їм надано в оренду земельну ділянку в межах «червоних ліній» для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] - розміром 0,0123 га. Позивач вказує, що розпорядженням Луцької міської ради за нею було закріплено земельну ділянку пл. 96 кв. м., за іншими двома співвласниками - земельні ділянки по 174 кв. м. Крім того, їй було дозволено побудувати сарай на частині земельної ділянки, пл. 16 кв. м., яка належала Луцькій міській раді. На даний час між нею та відповідачами виникають суперечки з приводу спільного використання належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки. Покликаючись на наведене та з врахування заяви про збільшення позовних вимог позивач просила суд визначити належну їй на праві власності частку в житловому будинку по [ADDRESS] з врахуванням належних їй квартир [NUMBER] цього будинку та виділити в натурі частки із земельної ділянки, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] з врахуванням належних їй на праві власності квартир [NUMBER] в цьому будинку. 04.06.2015 року [PERSON] звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки в земельній ділянці. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу №488/14 від 23.11.1998 року придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Луцької міської ради від 27.05.2009 року №41/6 співвласникам житлового будинку по [ADDRESS], в тому числі і йому було передано у власність та надано в оренду терміном на 5 років земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва з видачею державних актів на право власності. Державний акт серії [NUMBER] було видано на ім'я одного із співвласників, а саме [PERSON] таким чином, він та відповідачі по справі володіють на праві спільної сумісної власності земельною ділянкою, площею 0,0683 га та користуються в межах «червоних ліній» земельною ділянкою розміром 0,0123 га на підставі договору оренди землі від 27.05.2011 року. Зазначає, що за кожним із співвласників умовно було закріплено певний відрізок землі. Однак, останнім часом виникли непорозуміння щодо користування земельною ділянкою. На підставі наведеного та врахувавши заяву про уточнення позовних вимог, просив суд виділити в натурі належну йому земельну ділянку, загальною площею 0,0683 кв. м. по [ADDRESS], яка належить йому на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER] у розмірі 102 кв. м, згідно плану-схеми розподілу земельної ділянки, наведеного в додатку №1 та додатку №2 до позовної заяви. 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції. Відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили первісний позов задовольнити, відповідно до висновку експертного дослідження №60 від 03.11.2016 року. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечували. Просили суд, уточнену зустрічну заяву задовольнити та виділити належну [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,0683 кв. м. по [ADDRESS], яка належить йому на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER] у розмірі 102 кв. м, згідно плану-схеми розподілу земельної ділянки, наведеного в додатку №1 та додатку №2 до позовної заяви. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення експерта, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. Експерт Годлевський Д.О. в судовому засіданні вказав, що експертний висновок відповідає вимогам чинного законодавства, наданий за результатами проведеного дослідження, в об'ємі наданих документів та у межах поставлених судом запитань. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0683 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 23,24). Згідно договору оренди землі від 27.05.2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано в оренду земельну ділянку для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться на [ADDRESS], загальною площею 0,0123 га (а.с. 26-28) Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить 16,7 кв. м в житловому будинку [ADDRESS](а.с. 14) Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить 4/36 частки в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.7) Відповідно до даних витягу реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССС№994017 від 22.12.2006 року (ст. 198 інвентаризаційної справи) у житловому будинку співвласникам: -[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2006 року належить 14/36 ідеальної частки в житловому будинку; -[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.1985 року належить 4/36 ідеальної частки в житловому будинку; -[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1965 року належить 4/36 ідеальної частки в житловому будинку; -[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1998 року належить квартира №4. Ухвалою суду від 25.05.2015 року, за клопотанням позивача [PERSON] у даній справі з метою встановлення можливих варіантів розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку №0-90 судової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2015 року, складений експертом Серединським О.А., виділ 4/36 частин [PERSON] із земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0, 0683 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з врахуванням належності частин будинковолодіння співвласникам, можливий в частках, найбільш наближених до ідеальних. Варіант порядку земельної ділянки зображений на схемі в додатку №2 (а.с. 99). Однак, [PERSON], не погодився з висновком даної експертизи, оскільки експерт Серединський О.А. проводив судово-будівельну експертизу при вирішенні земельних питань, оскільки завданнями земельно-технічної експертизи є визначення можливості розподілу земельної ділянки, розробка варіантів їх розподілу. Ухвалою суду від 14.12.2015 року, за клопотанням [PERSON], у даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу з метою визначення можливості виділення в натурі частки земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] м. Луцьку та розробки варіантів такого виділення землі . Згідно висновку №60 судової земельно-технічної експертизи від 03.11.2016 року, складеного експертом Годлевським Д.О., розподіл будинкової та земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до ідеальної частки кожного із співвласників домоволодіння технічно не можливо. В становити порядок користування будинковою та земельними ділянками відповідно до ідеальної частки кожного із співвласників домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Луцьку, [ADDRESS] технічно можливо (а.с. 150-157) Однак, при здійсненні експертного дослідження від 03.11.2016 року, експертом не було взято до уваги частки кожного із співвласників домоволодіння, що призвело до неповноти та неясності дослідження. За клопотанням представника відповідача [PERSON], ухвалою суду від 26.04.2017 року була призначена додаткова судова земельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта №2679 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 16.04.2018 року вбачається, що провести розподіл та встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] з врахуванням частки кожного із співвласників земельної ділянки, технічно не можливо (а.с. 227-231) Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. В п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказується, що оскільки завданням спеціаліста є сприяння суду та особам, які беруть участь у справі, в дослідженні доказів і допомога спеціаліста технічного характеру не замінює висновку експерта, то в разі, якщо за результатами консультації чи роз'яснень спеціаліста виникнуть обставини, які потребують дослідження або оцінки, суд може запропонувати сторонам надати докази або заявити клопотання про призначення експертизи. Таким чином, у суду немає юридичних підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта, який, будучи атестованим судовим експертом із відповідним рівнем кваліфікації та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, надав обґрунтовану відповідь по суті поставленого перед ним запитання, а також надав додаткові пояснення в судовому засіданні. У відповідності з п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при визначенні частки спільної земельної ділянки, право на користування якою мають особи, слід виходити з розміру їх часток у будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної сумісної власності. При встановленні порядку використання земельної ділянки й розпорядження нею громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної часткової власності, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником на надану в його користування ділянку господарських будівель і насаджень суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Отже, на підставі викладеного, врахувавши ту обставину, що розподіл земельної ділянки означає передачу власнику в користування певної ізольованої частини земельної ділянки з врахуванням технічної можливості обслуговувати свій будинок та господарські споруди у відповідності вимогам державних будівельних норм та правил, враховуючи висновок експерта №2679 від 16.04.2018 року, відповідно до якого провести розподіл та встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] з врахуванням частки кожного із співвласників земельної ділянки технічно неможливо, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому слід відмовити в задоволенні первісного та зустрічного позову. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: dismissed