Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду із позовом до СТ «Діамед» про зміну дати звільнення з роботи і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що вона ї 13.03.2013 року по 03.03.2014 року працювала на посаді бухгалтера в СТ «Діамед». Згідно наказу № №33-к від 03.03.2014 року ї звільнено на підставі ст.. 38 КЗпП України без її заяви на звільнення. При звільнені трудової книжки не повернуто та не виплачено заробітню плату за два місяці, у зв'язку з чим не мала змоги стати на облік в міський центр зайнятості як безробітна або влаштуватися на нову роботу, що позбаливо можливості утримувати себе та свою. Загальна сума середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки складає 6000 гривень. Позивач просив змінити дату звільнення з роботи і стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки у загальній сумі 6000 гривень 00 копійок. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справу у його відсутність. У судове засідання відповідач СТ «Діамед» повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання , повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 235 цього Кодексу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому пункту 31 постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 р. № 9 ( з наступними змінами і доповненнями) роз'яснив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Підпунктом 4.1. пункту 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08. 1993 р. за N 110 ( з наступними змінами і доповненнями ) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про зміну дати звільнення з роботи і стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 03.03.2014 року по 03.07.2014 року у сумі 6000 гривень 00 копійок, в зв'язку із затримкою видачі трудової книжки при звільненні з вини відповідача обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 47, 235 КЗпП України, пп. 4.1. п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. N 58, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 17.08. 1993 р. за N 110 ( з наступними змінами і доповненнями ),

Outcome: approved