Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості на спадкування та усунення від права на спадкування за законом. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій зазначив, нещодавно що йому стало відомо, що відповідач по справі [PERSON] звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Посилаючись на те, що видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину відповідачу, унеможливить реалізацію позивачем його особистих майнових прав, просив зобов'язати Одинадцяту київську державну нотаріальну контору не видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька - [PERSON] до вирішення по суті цивільної справи та набрання рішенням суду законної сили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.2 ст.152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, та крім того позивачем не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду. Крім цього, з поданих позивачем позовних матеріалів не вбачається факт того, що відповідач взагалі є спадкоємцем та бажає прийняти спадщину від померлого та те, що він звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою, що також свідчить лише про необґрунтовані припущення позивача щодо можливого прийняття спадщини відповідачем. З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована. Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed