Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

17.12.2017 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом до [PERSON] , в якому просив суд виселити [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] із займаного житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі [PERSON] без реєстрації та правовстановлюючих документів мешкає у кімнаті [ADDRESS] та займає в даному будинку кімнату № 102 на яку відсутні законні підстави для вселення та не відкрито на її ім`я особовий рахунок. Вказаний будинок належить до житлового фонду місцевих рад та знаходиться на балансі КП ЖКС «Хмельницький» з 01.04.2016 року. Згідно довідки (виписки з будинкової книги про склад сім ї та реєстрацію)№ 987 від 17.11.2017 року в кімнаті [ADDRESS] , загальною площею 18,36 кв.м., проживає та зареєстрована [PERSON] .. Згідно акту від 20.11.2017 року комісією КП ЖКС «Хмельницький» було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла кімнату № 102 , право встановлюючи документи не надані. Так КП ЖКС «Хмельницький» було надіслано припис [PERSON] про необхідність в строк до 02.12.2017 року надати право встановлюючи документи на вказану кімнату. Від підпису про отримання припису відповідачка відмовилася, що зафіксовано в даному приписі та акті від 29.11.2017 року, складеному комісією КП «ЖКС «Хмельницький». Оскільки припис виконано не було, відповідні документи не надано, відповідачка продовжує проживати в незаконно займаній кімнаті, представник Малиновської рай адміністрації ОМР вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача - [PERSON] РА ОМР в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, в якій зазначено що позовні вимоги підтримують, просять розглянути справу в їхню відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. № 311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема, до такого майна був віднесений житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991р. № 226-XXI „Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області", у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад розташований у територіальних межах міста у тому числі і будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1. Положення про Малиновську районну адміністрацію, яке затверджене рішенням Одеської міської раді № 1934-VII від 26.04.2017 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району міста Одесіи, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до п.п. а п. 2.4., п.п. а п. 2.6. зазначеного Положення, Малиновська районна адміністрація виконує функції уповноваженого органу власника щодо управління житловим фондом на території району в порядку та на умовах, визначених законодавством, а також у межах повноважень, визначених радою та виконкомом, здійснює управління комунальною власністю (підприємствами, житловим фондом) розташованою на території району. Згідно довідки (виписки із будинкової книги про склад сім ї та реєстрацію) № 987 від 17.11.2017 року в кімнаті [ADDRESS] , загальною площею 18,36 квадратних метрів зареєстровані та проживають - [PERSON] - відповідальний квартиронаймач, 1960 року народження, з 08.12.2012 року; [PERSON] - 1987 року народження з 15.01.2013 року. 17.12.2017 року Малиновська районна адміністрація ОМР звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] з кімнати № 102 за адресою [ADDRESS] , посилаючись на порушення відповідачкою правил ч.3 ст.116 ЖК України, відповідно до змісту яких особи , які самостійно зайняли приміщення виселяються без надання іншого приміщення. В якості доказів суду надано наступні документи: - Акт від 20.11.2017 року складений комісією у складі начальника дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький» Пилипчук Б.І., майстра Іванової В.М., майстра [PERSON] з якого вбачається що з виходом за адресою [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] було встановлено, що вказана особа самоправно зайняла кімнату №102 ( згідно технічного паспорту №497). Правовстановлюючи документи на кімнату надати відмовилася; - Доповідну записку на ім`я директора КП ЖКС «Хмельницький», складену начальником дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький»; - Припис на ім`я [PERSON] з вимогою надати право встановлюючи документи; - Акт про відмову [PERSON] підписати припис. Відповідно до змісту ч.3 ст.116 ЖК України особи, які самостійно зайняли приміщення виселяються без надання іншого приміщення. З цих приписів закону випливає, що для виселення за правилами ч.3 ст.116 ЖК України встановлений склад певних юридичних фактів, а саме: вселення та проживання у спірному житловому приміщенні без визначених законом підстав. Суд проаналізувавши вищенаведені докази приходить до висновку, що наявність цих фактів не доведені позивачем у змагальному процесі шляхом надання суду своїх доказів, які суд би визнав переконливими. Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України). Суд не приймає до уваги Акт від 20.11. 2017 року як документ підтверджуючий факт вселення та проживання відповідачки у кімнаті № 102 , оскільки відповідно до змісту цього ж Акту комісія виходила за адресою: кімната [ADDRESS] , тому не зрозуміло як з виходом на адресу: кімната № 97 можливо встановити факт проживання [PERSON] у кімнаті № 102 .При цьому суд зауважує, що у Акті від 20.11.2017 року не зазначено як саме комісія встановила ці обставини, можливо зі слів мешканців гуртожитку чи з інших джерел. Акт не підписано ні комендантом гуртожитку, ні жодним з мешканців, які на законних підставах проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.12, 80,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Статтею 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Таким чином, з підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд вважає недоведеною і не підтвердженою відповідними документами, позовну заяву Малиновської районної адміністрації ОМР про самоправне вселення [PERSON] у кімнату [ADDRESS] ,у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про виселення відповідача. Відмовляючи в задоволенні позову про виселення [PERSON] , суд також враховує, що відповідно до довідок виданих Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради , [PERSON] , 1960 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходилася на лікуванні в КНП Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради у 2017, 2018 роках та у 2019 році. Відповідно до довідки за № 01 від 09.01.2020 року виданої КНП Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради [PERSON] знаходилася на лікуванні у лікарні з 17.05.2019 року по 03.06.2019 року, виписана з діагнозом: органічний розлад особистості з психо органічним синдромом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed