Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

у травні 2021 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.09.2019 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що у зв`язку з внесенням змін до статутних документів, пов`язаних із зміною ,15.08.2018 року змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22030000168760, відповідно до умов якого банк зобов"язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 74 400 грн., а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк до 17.09.2024 р. У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.05.2021 року складає 105 876,38 грн., з яких: - 74 093,64 грн. залишок простроченого кредиту. - 26,26 грн. залишок прострочених відсотків. - 31 756,48 грн. залишок прострочених комісій. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 105 876,38 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (а.с. 39) 29 жовтня 2021 року автоматизованою системою документообігу суду було визначеного для розгляду цієї позовної заяви суддю Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що у зв`язку з внесенням змін до статутних документів, пов`язаних із зміною, 15 серпня 2018 року змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22030000168760, відповідно до умов якого банк зобов"язувася надати позичальнику грошові кошти у розмірі 74 400 грн., а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк до 17.09.2024 р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що у порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.05.2021 року становить 105 876,38 грн., з яких: - 74 093,64 грн. залишок простроченого кредиту. - 26,26 грн. залишок прострочених відсотків. - 31 756,48 грн. залишок прострочених комісій. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦП України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ЦП України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05 травня 2021 року заборгованість за договором становить 105 876,38 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved