Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.01.2008 року він з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області. Від спільного проживання у нас народився син [PERSON] , [INFO] . У грудні 2010 року за ініціативою відповідачки рішенням Києво- Святошинського районного суду шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка пішла з сім`ї, залишивши сина на його утриманні. З 2012 року місцезнаходження відповідачки невідоме. З цього часу вона з дитиною жодного разу не спілкувалась, не виявляла материнської турботи до дитини, не займалася її вихованням, не цікавилася її здоров`ям, умовами життя. Відповідачка не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Відповідачці він ніколи не чинив перешкод у спілкуванні з дитиною. Вона добровільно самоусунулась від здійснення своїх батьківських обов`язків. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідачка не надавала жодного разу. Зазначені факти підтверджуються рішенням Києво-Святошинського райсуду про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, актами депутатів Вишневої міської ради, характеристиками до довідками зі школи та дошкільного навчального закладу, актом обстеження житлово-побутових умов, іншими доказами в їх сукупності. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис №5 від 19 травня 2008 року у Книзі реєстрації народжень виконавчого комітету Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області. Стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] моє ім`я на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття Стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] на його користь сплачений судовий збір в розмірі 768.40грн. До початку судового засідання позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка свого права на участі у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошеня на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області. Третя особа звернулась до суду із заявою, в якій також просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, направила до суду Висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторонами 26.01.2008 року було зареєстровано шлюб у виконкомі Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . У грудні 2010 року рішенням Києво- Святошинського районного суду шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка пішла з сім`ї, залишивши сина на його утриманні. Відповідно до Довідки № 43 від 02.04.19, [PERSON] , 2008 року народження, дійсно навчається у 4 А класі Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 з 01 вересня 2015 року. Згідно з Актом №1/04-475 від 27.03.19, складеним депутатом Вишневої міської ради [PERSON]. за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає. Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, остання не приймає участі у житті та вихованні сина [PERSON] ., не надає фінансової допомоги, дитина, після розлучення батьків, продовжує проживати з батьком. Враховуючи це, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської облдасті вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] . Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов`язки відносно сина не виконує. Враховуючи, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про її стан здоров`я, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо сина, а відтак і про задоволення позову в цій частині. Доказів на спростування обставин позовної заяви в цій частині ним не надано. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів також суд вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Беручи до уваги встановлені обставини справи та досліджені докази, суд з урахуванням вимог про стягнення аліментів на одну дитину, а також враховуючи те, що на утриманні відповідачки крім сина [PERSON] , 2008 року народження, інших дітей не має, вважає за доцільне визначити аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) матері до досягнення дитиною повноліття починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 03.05.2019 року. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи законні інтереси сторін, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, судом не вбачається правових підстав для стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначену норму, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, що підлягає стягненню становить 1/4 частка (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 03.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved