Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Дельта Банк (далі - ПАТ Дельта Банк) звернувся до суду з позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11155551001 від 16 травня 2007 року в сумі 1116990,04 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 559138,95 грн. та відсотків в розмірі 557851,09 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 47 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності на підставі рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 05 квітня 2007 року у справі №2-283/2007, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 квітня 2007 року за номером запису 37 в книзі 1 за реєстраційним номером 18659006, визнавши право власності на вказане майно за ПАТ Дельта Банк. В позовній заяві зазначав, що 16 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 11155551001, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних на строк з 16 травня 2007 року по 15 травня 2017 року. 08 грудня 2011 року між АКІБ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк укладено договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами, внаслідок чого до ПАТ Дельта Банк перейшло право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Посилаючись на те, що позичальник [PERSON] не виконала умови договору та станом на 05 серпня 2015 року за нею рахується заборгованість в сумі 1116990,04 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 559138,95 грн. та відсотків в розмірі 557851,09 грн., в рахунок виконання якого позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за ним право власності на нього. В судове засідання представник позивача не з'явилася, направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надіслали, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 16 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11155551001, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 13,5 % річних та комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1,5 % від суми фактично отриманих кредитних коштів, з остаточним строком погашення кредиту не пізніше 15 травня 2017 року (а.с.4-6). Разом з тим, 30 січня 2009 року була укладена Додаткова угода №2 до кредитного договору, згідно з яким сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме: №11155551000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: №11155551001, а також дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, а саме: позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов'язалася повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтентних платежів в день сплати ануїтентного платежу. Розмір ануїтентного платежу складає 320 доларів США, що підлягає сплаті 28 числа кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язана сплатити ануїтентний платіж (а.с.9). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 травня 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір, за яким відповідач як іпотекодавець передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 47 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м, що належить останньому на праві власності. Вартість предмету іпотеки складає 216140 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11155553000 від 16 травня 2007 року, кредитним договором №11155551000 від 16 травня 2007 року(а.с.10-11). На підставі звіту про оцінку двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 47 кв.м. її вартість станом на 10.02.2016 року складає 327204 грн. (а.с.58-98). Згідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк, до останнього перейшли права вимоги за кредитами щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами до боржників, в т.ч. й за кредитним договором № 11155551000 від 16 травня 2007 року, укладеного з [PERSON] (а.с.15-16). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник [PERSON] навпаки порушила умови договору № 11155551001 від 16 травня 2007 року в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 05 серпня 2015 року за нею рахується заборгованість в сумі 1116990,04 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 25750 доларів США, що еквівалентно 559138,95 грн., та відсотків в розмірі 25690 доларів США, що еквівалентно 557851,09 грн. (за курсом НБУ 100 USD - 2171,4134 UAH) (а.с.50). На підставі ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобовязання або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 27 серпня 2015 року на адресу відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] були направлені вимоги щодо виконання зобов'язань та погашення поточної заборгованості станом на 05 серпня 2015 року в сумі 16955,17 доларів США з попередженням у тридцятиденний термін, із зазначенням того, що у разі незадоволення листа-вимоги банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом позасудового врегулювання спору або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 05 серпня 2015 року становить 51440,69 доларів США, що еквівалентно 1116990,04 грн., в якій також зазначено про можливі способи задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку (а.с.13, 14). Виходячи з положень ч.2 ст.590 ЦК України та ст.33 Закону України "Про іпотеку", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з пункту 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених в п.п.2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки, або у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, тощо. Відповідно до п.4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі п.5.2 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п.4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю та позичальнику повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.5.4 договору іпотеки, у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз.2 ч.3 ст.36 Закону України Про іпотеку) даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги значний розмір заборгованості позичальника [PERSON] перед банком, яка не виконує зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, а тому у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмету іпотеки, який визначений іпотекодержателем. Однак, в матеріалах справи відсутні докази надсилання іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення та отримання її останніми (реєстр поштових відправлень, зворотні поштові повідомлення тощо), що відповідно до ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку є підставою для початку процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, договором іпотеки забезпечено виконання зобов'язань за двома кредитними договорами №11155551000 від 16 травня 2007 року та № 11155553000 від 16 травня 2007 року, відомості про наявність заборгованості чи щодо виконання останнього в матеріалах справи відсутні, що може призвести до ризику його невиконання, у разі звернення стягнення стягнення на предмет іпотеки з метою виконання грошових зобов'язань лише за одним кредитним договором. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Щодо сплати судового збору, то на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року ПАТ Дельта Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року в ПАТ Дельта Банк запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно (а.с.18, 20), а рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року внесено зміни до попереднього рішення, яким тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року (а.с.19). Оскільки позивача на момент подачі позову до суду було звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed