Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

27 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування наказу від 01.06.2017 № 1074 о/с про звільнення його з посади завідувача центрального складу № 31 складського господарства служби матеріально-технічного забезпечення виробництва за п. 2 ст. 41 КЗпП України та поновлення його на посаді завідувача центрального складу № 31 складського господарства служби матеріально-технічного забезпечення виробництва, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з урахуванням уточнених позовних вимог в цій частині) в сумі 61 646 грн. 90 коп., стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,0 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 30.09.2015 року він працював на посаді завідувача центрального складу № 31 складського господарства служби матеріально - технічного забезпечення виробництва ДП «СхідГЗК». 04 квітня 2017 завідувачем центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ [PERSON] здійснювався відпуск ТМЦ з центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ на Інгульську шахту ДП «СхідГЗК», а саме проводу МФ-85. Під час відпуску ним була виявлена недостача дроту на одній із бобін, а саме не вистачало 342 кг дроту МФ-85. Про виявлену недостачу ним було повідомлено керівництво, яке ініціювало проведення службового розслідування та інвентаризацію всіх ТМЦ на складі №31. На час розслідування його було відсторонено від роботи та направлено у простій. За результатами службового розслідування було складено акт від 14.04.2017 року в якому викладені обставини щодо приймання та зберігання бобіни з дротом МФ - 85 та встановлено, що прийомкою зазначеної бобіни з проводом займалась комірник [PERSON] Проведеною інвентаризацією 01.10.2016 року встановлено наявність проводу МФ-85 у складі. Встановлено, що до 04.04.2017 року провід МФ-85 нікому не відпускався. Не встановлено в акті конкретної дати, часу і способу викрадення проводу. Також, позивач зазначає, що під час службового розслідування йому було запропоновано керівництвом підприємства повністю відшкодувати збитки завдані нестачею дроту МФ-85 в розмірі понад 66 тисяч гривень, на що він надав свою відмову, тому що не вважає себе винним. 01 червня 2017 року наказом тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора підприємства № 1074-ос [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого органу. Позивач зазначає, що сам наказ не містить відомостей про те, які саме винні дії та коли були вчинені позивачем та стали підставою для втрати до нього довір'я, а лише зазначений перелік документів, як підстава для прийняття такого рішення. З такими діями відповідача [PERSON] не погодився, оскільки вважає, що для звільнення за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України обов'язкова наявність винних дій працівника. Також, зазначає, що відповідачем не було створено належних йому умов праці, тому що в січні, лютому та березні 2017 року позивач окрім функціональних обов'язків завідувача складу № 31 СГ служби МТЗВ також виконував обов'язки заступника начальника СГ служби МТЗВ. Вважає, що починаючи з 10.01.2017 його тимчасово перевели на іншу посаду при цьому вимагаючи від нього належного виконання обов'язків на обох посадах одночасно. Тому позивач вважає, що в даному випадку роботодавець створив для нього умови в яких він фізично не мав можливості виконувати в повній мірі обов'язки завідувача складу № 31. Крім того, зазначає, що відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України звільнення є одним із заходів дисциплінарного стягнення який може бути застосований до працівника за порушення трудової дисципліни. У даному випадку застосування до нього дисциплінарного стягнення у визначений ст. 148 КЗпП України місячний строк відповідачем порушено, оскільки безпосереднє виявлення проступку сталося 04 квітня 2017 року, коли був встановлений факт відсутності дроту МФ-85 в кількості 342 кг, а дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосоване до нього 01 червня 2017 року, тобто, майже через два місяці. Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки його видано в порушення вимог ст. 43 КЗпП України та з недотриманням п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9. Оскільки позивач вважає своє звільнення незаконним, у відповідності до вимог ст. 235 та ст. 237-1 КЗпП України, йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодовано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги з урахуванням уточнень, підтримали в повному об'ємі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Дідук А.А. позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні не визнала та просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з мотивів, викладених у відзиві на позов та письмових запереченнях. При цьому пояснила, що на адресу в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» Шмельова Ю.А. від начальника служби МТЗВ Дрібка Ю.О. 06.04.2017 року надійшла службова записка, в якій містилась інформація про те, що 04.04.2017 року при видачі проводу МФ-85, номенклатурний номер 1692454, з центрального складу № 31 складського господарства служби МТЗВ на Інгульську шахту ДП «СхідГЗК» була виявлена недостача цього проводу. На підставі наказу в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» від 07.04.2017 року № 118 комісією було проведено службове розслідування з'ясування обставин виявлення недостачі матеріальних цінностей кабельної продукції на центральному складі № 31 складського господарства служби матеріально - технічного забезпечення виробництва ДП «СхідГЗК» та порушень вимог організаційно-розпорядчих документів підприємства, які свідчать про незадовільний стан організації роботи із забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей на СГ служби МТЗВ підприємства. Результати службового розслідування відображені в Акті від 14.04.2017 року, який залучений до матеріалів справи. Представник відповідача наголосила, що згідно з заказом-заявкою Інгульської шахти від 03.04.2017 року № 5757-00282 04.04.2017 завідувачем центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ [PERSON] здійснювався відпуск ТМЦ з центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ на Інгульську шахту ДП «СхідГЗК», а саме проводу МФ-85. Під час відпуску працівниками підприємства [PERSON], [PERSON] візуально було встановлено, що цілісність бобіни була порушена та не має тієї ваги проводу, яку назвав [PERSON], а саме 500 кг. У результаті зважування вага бобіни склала 302 кг (брутто), що не відповідала вазі, яка була зазначена у накладній, а саме 500 кг. Матеріально відповідальними особами на центральному складі № 31 СГ служби МТЗВ були: завідувач центрального складу № 31 складського господарства служби МТЗВ ДП «СхідГЗК» [PERSON], та комірник центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ ДП «СхідГЗК» [PERSON], яка переведена на посаду згідно з наказом від 30.09.2015р. № 1969-ос. У зв'язку з цим, наказом начальника служби МТЗВ від 05.04.2017 року № 26 «Про проведення часткової інвентаризації» було створено робочу інвентаризаційну комісію та проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, в частині підгрупи 169 «Кабелі і проводи шлангові та проводи неізольовані» центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ з перевіркою їх фактичної наявності та документальним підтвердженням станом на 05 квітня 2017 року у присутності матеріально відповідальних осіб, а саме: завідувача центрального складу № 31 [PERSON] та комірника центрального складу № 31 [PERSON] Протоколом засідання робочої інвентаризаційної комісії щодо проведення часткової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на збереженні на території ДП «СхідГЗК» по місцю їх зберігання «Центральний склад № 31» встановлено, що кабельна продукція зберігається в будівлі електроосвітлювальної арматури. У ході інвентаризації виявлено недостачу на загальну суму 66 263,21 грн. Наявність товарно-матеріальних цінностей встановлено комісією шляхом огляду, замірів та зважування. Результати інвентаризації відображені в інвентаризаційному описі товарно-матеріальних цінностей та порівняльній відомості результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 05.04.2017 року. Також, під час службового розслідування з метою виявлення слідів несанкціонованого проникнення у склад сторонніх осіб, комісійно було обстежено будівлю складу № 31, інв. № 0025100 та № 1015500, які знаходяться на балансі складського господарства служби МТЗВ. В результаті обстеження будівель складу слідів несанкціанованого проникнення в приміщення та пошкодження стін, вікон, дверей не виявлено. Контрольні замки, засувки, решітки, пломби знаходяться на місцях в справному стані, що підтверджується Актом обстеження від 05.04.2017 року. Крім того, згідно пояснень начальника господарства складського [PERSON], завідувача центрального складу № 31 [PERSON] та комірника [PERSON] фактів порушення печаток, пошкодження замків та цілісності будівлі центрального складу № 31, втрачання ключів від вхідних дверей складу за період зберігання не було. Між ДП «СхідГЗК» із завідувачем центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ ДП «СхідГЗК» [PERSON] 01.10.2015 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, за якими підставою для притягнення членів бригади до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна, зокрема, нестачею, що підтверджується інвентаризаційними документами. Позивач, [PERSON], як завідувач центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ, під час виконання своїх посадових обов'язків зобов'язаний був виконувати вимоги його посадової інструкції, а саме: п. 2.2.4 виконувати вимоги інструкцій і правил проведення складських операцій з приймання, зберігання та відпуску ТМЦ; п. 2.2.6 попереджувати розкрадання та забезпечувати зберігання ТМЦ, основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, що знаходяться у нього в підзвітності, дотримуватися режимів зберігання; п. 2.2.13 готувати та брати участь у проведенні річної інвентаризації ТМЦ і вибіркових перевірках фактичних залишків матеріалів з картотекою; п. 2.2.30 встановлювати та своєчасно доводити виробничі завдання підлеглим працівникам і контролювати їх виконання; п. 2.2.33 виконувати нормативно-правові акти та організаційно-розпорядчі документи, що стосуються прийому, відпуску, обліку та зберігання МТЦ; вимоги наказу по підприємству «Про встановлення облікової політики підприємства й організацію бухгалтерського обліку» та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК». Представник відповідача також наголосила, що, позивач як завідувач центрального складу № 31 взяв на себе зобов'язання виконувати вимоги інструкцій і правил проведення складських операцій з приймання, зберігання та відпуску ТМЦ; попереджувати розкрадання та забезпечувати зберігання ТМЦ, основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, що знаходяться у нього в підзвітності, дотримуватися режимів зберігання. Службовим розслідуванням було встановлено, що позивач [PERSON], як завідувач складу № 31 СГ служби МТЗВ., в порушення вимог його посадової інструкції, не готував і не брав участь у вибіркових перевірках фактичних залишків матеріалів складу № 31, не вживав достатніх заходів, спрямованих на забезпечення зберігання ТМЦ, що знаходяться у нього в підзвітності, що виразилося у відсутності здійснення особистого контролю за цілісністю заводської упаковки дроту МВ-85 та не контролював здійснення такого огляду підлеглим працівником - комірником [PERSON] Таким чином, виявлена внаслідок проведення інвентаризації недостача ТМЦ на складі № 31 свідчить про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків, передбачених його посадовою інструкцією та наявність у його діях вини у вигляді необережності, а шкода, завдана підприємству, виникла внаслідок бездіяльності матеріально-відповідальної особи під час виконання ним трудових обов'язків щодо збереження ТМЦ. Таке ставлення позивача, [PERSON], як завідувача складу № 31 СГ служби МТЗВ до виконання своїх посадових обов'язків, дало роботодавцю підстави для втрати до нього довір'я, як до матеріально-відповідальної особи під час виконання ним трудових обов'язків щодо збереження ТМЦ. Утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на посаді з обслуговування матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей. Пункт 2 ст. 41 Кодексу законів про працю України надає право власникові чи уповноваженому ним органу право розірвати трудовий договір, у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довір'я з боку власника або уповноваженого ним органу, а отже наказом т.в.о. генерального директора від 01.06.2017 року № 1074 о/с позивач був звільнений 01.06.2017 року у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу за п. 2 ст. 41 КЗпП України за попередньою згодою ППО ДП «СхідГЗК». В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). [PERSON] безпосередньо приймав на збереження, обслуговував товарні цінності, що були прийняті на зберігання до СГ служби МТЗВ. Окрім того, представник відповідача пояснила, що ДП «СхідГЗК» не порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 роз'яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпПУ про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. ДП «СхідГЗК» 13.05.2017 року звернулося з поданням № 18/2467 про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником [PERSON] Профспілковий комітет ППО ДП «СхідГЗК» 31.05.2017 року розглянувши подання надав згоду на розірвання трудового договору з [PERSON], завідувачем центрального складу № 31 складського господарства служби МТЗВ ДП «Схід ГЗК», за п. 2. ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Також, представник відповідача зазначила, що Роботодавець для можливості працевлаштування на підприємстві (де робота не була б пов'язана з матеріальною відповідальністю) надав 01.06.2017 року [PERSON] інформацію про наявні вакансії в підрозділах ДП «СхідГЗК» станом на 29.05.2017 року. Позивач з переліком вакансій по всьому підприємству станом на 29.05.2017 року ознайомився, але згоди на переведення на робочу професію, яка б могла йому підійти за станом здоров'я та кваліфікації не надав. Вважає, що підприємством повністю дотримано процедуру вивільнення відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України працівника [PERSON] у відповідності до вимог КЗпП України та п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. З вимогою позову про відшкодування моральної шкоди представник відповідача також не погодилася, вважає, що така вимога не ґрунтується на нормах чинного законодавства та матеріалах справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні під присягою суду пояснив, що в складському господарстві ДП "СхідГЗК" працював 30 років, в 2017 році відбулись скорочення адміністративного персоналу (мастерів, старших мастерів), було введено посаду заступника начальника складського господарства, посада була вакантною довгий час - більше пів року. На цю посаду покладалося велике коло обов'язків - охорона праці, санітарія і т.д. Ігнорувати відсутність людини на посаді не міг, тому звернувся до керівництва з проханням призначити або перевести туди [PERSON], але отримав відповідь, що ця посада введена під конкретну людину, і зараз її немає, тому там не буде працювати інша людина. Попросив тимчасово покласти ці обов'язки на позивача, він виконував свої обов'язки добре, до нього як до начальника по охороні праці та заступника начальника складського господарства зауважень не було. В середині літа 2016 року поступив тролейний дріт, на зберігання, його прийняла комірник [PERSON] і визначила на зберігання на складі № 31. Дріт - це гостро дефіцитний вантаж, який зазвичай більше тижня не зберігається. Але чомусь лежав довго, 9 місяців. В день видачі зазначеного проводу до нього звернувся [PERSON] з повідомленням про те, що в момент відпуску матеріальних цінностей, ним виявлена явна невідповідність матеріальних цінностей з обліковими даними. Було виявлено значну нестачу в кількості дроту на барабані фактично наявної від облікових даних. Це було навесні 2017 року. Тоді він дав вказівки [PERSON] підготовити службову записку на його ім'я та керівника Дрібко Ю.О. Також зазначив, що складське господарство входило в службу матеріально-технічного забезпечення як окремий підрозділ. [PERSON] написав службову запискк та надав її мені, далі вони доповіли дані обставини Дрібко Ю.О. - начальнику служби матеріально-технічного забезпечення виробництва і збуту ДП «СхідГЗК». [PERSON] вручив Дрібко Ю.О. службову записку в його присутності. Потім, [PERSON], доповів заступнику генерального директора по безпеці Шмельову Ю.А., начальнику служби безпеки Коваленко В.В. і разом з позивачем підготовили службові записки на ім'я Шмельова Ю.А. про виявлену нестачу в цей же день. Далі, керівництво прийняло рішення про службове розслідування, для цього була призначена комісія. В результаті службового розслідування були зроблені такі висновки: матеріально - відповідальні особи були відсторонені від роботи, були призначені інші матеріально відповідальні особи, також було складено акт про службове розслідування. Було запропоновано погасити матеріальні збитки [PERSON] та [PERSON], в якому об'ємі не пам'ятає. За результатами службового розслідування позивача звільнили за недовірою, [PERSON] отримала догану, але зараз отримала підвищення. Я, [PERSON] отримав догану та був скорочений. При цьому суду зазначив, що Дріт зазвичай довго на складі не зберігається, він закуповується під конкретні закази і швидко реалізовується. Вантаж відпускається за наказом - заявкою відділу збуту. Зберігався на складі більше 9 місяців, не реалізовувався, не міг зменшитись з часом. Також зазначив, що робоче місце позивача знаходилось в приміщенні складу 31, складається з 3-х окремих будівель. А також займав посаду начальника інженера по охороні праці і заступника начальника складського господарства і мав ще один кабінет. Між кабінетами відстань близько 200 м, територія складського господарства 37 га. Претензій до позивача як до заступника [PERSON] ніколи не мав, до усіх обов'язків ставився відповідально, старанно. Об'єм роботи був дуже великий. Усі роботи виконував одночасно в робочий час. В повному об'ємі ніхто не міг виконувати усі обов'язки. Окрім цього, зазначив, що писав службові записки стосовно переведення [PERSON] на посаду свого заступника зі звільненням від інших обов'язків, але такий перевід не відбувся. Позивач перебував на складі кожного дня, працював там, контролював, давав доручення, встигав робити усю роботу по мірі можливостей. [PERSON] з власної згоди взяв на себе ці обов'язки, оскільки інших осіб з вищою освітою на цю посаду не було. На питання представника відповідача свідок пояснив, що [PERSON] міг побачити пошкодження упаковки при ретельному огляді, просто проходячи поряд не міг. Бухта з проводом могла бути різної ваги (385 або 600 кг), тому вони відрізняються за виглядом, але це можливо виявити тільки при ретельному огляді. Стверджує, що нестача проводу МФ-85 була виявлена саме позивачем і він доповів про це мені. Але в результатах службового розслідування інша інформація. При виявленні даного факту був присутній водій, вантажник і охоронець, вони вчотирьох разом з [PERSON] вивозили вантаж зі складу на ваги. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідка [PERSON], повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються законодавством про працю. Статтями 43, 68 Конституції України встановлено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей. Трудові відносини регулюються КЗпП України та іншими актами законодавства, прийнятими згідно до нього. Власник, або уповноважений ним орган повинен неухильно додержуватися законодавства про працю. Згідно із копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а також Статуту /а.с.128,141,142,143/ Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» внесено до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, є юридичною особою, має ідентифікаційний код 14309787 та знаходиться за юридичною адресою: Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вул. Горького, будинок 2. У судовому засіданні судом із дослідженої оригіналу трудової книжки позивача, безспірно встановлено, що [PERSON] з 20.11.2002 року по 01.06.2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК». Почав свою трудову діяльність завідувачем центрального складу № 34 ПММ складського господарства Центру підготовки виробництва і матеріально - технічного забезпечення ДП «СхідГЗК», а з 01.10.2015 року до моменту його звільнення згідно із наказом від 30.09.2015 року № 1969-ос працював завідувачем центрального складу № 31 складського господарства служби матеріально-технічного забезпечення виробництва ДП «СхідГЗК». У судовому засіданні було встановлено що на підставі наказу в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» від 07.04.2017 року № 118 комісією було проведено службове розслідування з'ясування обставин виявлення недостачі матеріальних цінностей кабельної продукції на центральному складі № 31 складського господарства служби матеріально - технічного забезпечення виробництва ДП «СхідГЗК» та порушень вимог організаційно-розпорядчих документів підприємства, які свідчать про незадовільний стан організації роботи з забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей на СГ служби МТЗВ підприємства. Результати службового розслідування відображені в Акті від 14.04.2017 року /а.с.70/. При дослідженні в судовому засіданні Акту службового розслідування (а.с.71-76) від 14.04.2017 та його додатків встановлено наступне. 04 квітня 2017 року згідно з заказом-заявкою Інгульської шахти від 03.04.2017 року № 5757-00282 завідувачем центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ [PERSON] здійснювався відпуск ТМЦ з центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ на Інгульську шахту ДП «СхідГЗК», а саме проводу МФ-85 у присутності контролера КПП СО СБ [PERSON], вантажників [PERSON] та [PERSON], водія [PERSON] Під час відпуску ТМЦ працівниками підприємства контролером КПП СО СБ [PERSON] та водієм [PERSON] візуально було встановлено, що бобіна має пошкодження упаковки та не має тієї ваги проводу, яку назвав [PERSON], а саме 500 кг. У результаті зважування вага бобіни склала 302 кг (брутто), що не відповідала вазі, яка була зазначена у накладній, а саме 500 кг. Як вбачається з письмових пояснень контролера КПП СО СБ [PERSON] (а.с.194) 04.04.2017 року він заступив на чергування посту № 12 складського господарства служби МТЗВ. Приблизно о 14 год.40 хв. він був присутній під час відвантаження бобіни з дротом МФ-85 на центральному складі № 31 СГ. При огляді бобіни на його погляд цілісність бобіни була порушена, а вага не відповідала вазі, яку вказав [PERSON] При даній розмові також був присутній водій, який теж запідозрив що бобіна не повна. Але, [PERSON] наполягав на тому, що бобіна у нормальному стані і вага проводу на бобіні співпадає із записом на ярлиці, який прикріплений до бобіни та наполягав на відвантаженні без зважування. Аналогічні пояснення щодо сумнівів цілісності бабіни та її ваги та виявлення цих фактів підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.197,198,200,201-202/ У зв'язку із чим доводи позивача щодо виявлення саме ним факту пошкодження цілісності бабіни та її ваги спростовуються дослідженими доказами. Наказом начальника служби МТЗВ Дрібко Ю.О. від 05.04.2017 № 26 «Про проведення часткової інвентаризації» було створено робочу інвентаризаційну комісію та проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, в частині підгрупи 169 «Кабелі і проводи шлангові та проводи неізольовані» центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ з перевіркою їх фактичної наявності та документальним підтвердженням станом на 05 квітня 2017 року у присутності матеріально відповідальних осіб, а саме: завідувача центрального складу № 31 [PERSON] та комірника центрального складу № 31 [PERSON] /а.с.108/ Протоколом засідання робочої інвентаризаційної комісії щодо проведення часткової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на збереженні на території ДП «СхідГЗК» по місцю їх зберігання «Центральний склад № 31» встановлено, що кабельна продукція зберігається в будівлі електроосвітлювальної арматури. У ході інвентаризації виявлено недостачу на загальну суму 66 263,21 грн. Наявність товарно-матеріальних цінностей встановлено комісією шляхом огляду, замірів та зважування. Результати інвентаризації відображені в інвентаризаційному описі товарно-матеріальних цінностей та порівняльній відомості результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 05.04.2017 року. /а.с.109/ Також, під час службового розслідування з метою виявлення слідів несанкціонованого проникнення у склад сторонніх осіб, комісійно було обстежено будівлю складу № 31, інв. № 0025100 та № 1015500, які знаходяться на балансі складського господарства служби МТЗВ. В результаті обстеження будівель складу слідів несанкціонованого проникнення в приміщення та пошкодження стін, вікон, дверей не виявлено. Контрольні замки, засувки, решітки, пломби знаходяться на місцях в справному стані, що підтверджується Актом обстеження від 05.04.2017 року. /а.с.115/ Позарозумним сумнівом судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ДП «СхідГЗК» та завідувачем центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ ДП «СхідГЗК» [PERSON] 01.10.2015 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. /а.с.97-98, 99/ Пунктами 1-3, 7 договору про повну матеріальну відповідальність від 01.10.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором та на підставі пункту 1 ст. 134 та ст. 135-1 КЗпП України Працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому для зберігання роботодавцем товарно-матеріальні цінності, ОЗ, НМА, МШП, а також за ті товарно-матеріальні цінності, ОЗ, НМА, МШП, що будуть надходити для зберігання та використання протягом усього терміну дії цього договору. Працівник зобов'язується у встановленому порядку та в установлені терміни згідно із затвердженими формами подавати звітність про рух товарно-матеріальні цінності, ОЗ, НМА, МШП переданих йому під звіт. У випадку виявлення недостачі переданих Працівнику під звіт товарно-матеріальних цінностей, ОЗ, НМА, МШП більше встановлених допустимих норм, знищення, пошкодження, зниження якості або псування з його вини товарно-матеріальних цінностей, він зобов'язується відшкодувати недостачу коштів та заподіяну шкоду відповідним товарно-матеріальним цінностям. Роботодавець зобов'язується створити нормальні умови праці та виробничу обстановку, що забезпечує збереження прийнятих під звіт працівником товарно-матеріальних цінностей, ОЗ, НМА, МШП. Аналогічні умови викладені і в договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 01.10.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Таким чином, позивач на час виникнення спірних правовідносин був матеріально відповідальною особою на центральному складі № 31 СГ служби МТЗВ. При дослідженні посадової інструкції завідувача центральним складом № 31 Складського господарства Служби МТЗВ судом встановлено, що Позивач, [PERSON], як завідувач центрального складу № 31 СГ служби МТЗВ, під час виконання своїх посадових обов'язків зобов'язаний був: виконувати вимоги інструкцій і правил проведення складських операцій з приймання, зберігання та відпуску ТМЦ (п. 2.2.4); попереджувати розкрадання та забезпечувати зберігання ТМЦ, основних засобів та інших необоротних матеріальних активів, що знаходяться у нього в підзвітності, дотримуватися режимів зберігання (п. 2.2.6); готувати та брати участь у проведенні річної інвентаризації ТМЦ і вибіркових перевірках фактичних залишків матеріалів з картотекою (п. 2.2.13); встановлювати та своєчасно доводити виробничі завдання підлеглим працівникам і контролювати їх виконання (п. 2.2.30); виконувати нормативно-правові акти та організаційно-розпорядчі документи, що стосуються прийому, відпуску, обліку та зберігання МТЦ; вимоги наказу по підприємству «Про встановлення облікової політики підприємства й організацію бухгалтерського обліку» та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК» (п. 2.2.33). Як було встановлено в ході проведення службового розслідування та не спростовувалось позивачем в ході судового засідання, [PERSON], як завідувач складу № 31 СГ служби МТЗВ., в порушення вимог його посадової інструкції, взагалі за час своєї роботи на посаді не готував і не брав участь у вибіркових перевірках фактичних залишків матеріалів складу № 31 з картотекою, не вживав достатніх заходів, спрямованих на забезпечення зберігання ТМЦ, що знаходяться у нього в підзвітності, що як наслідок привело до заподіянню шкоди підприємству внаслідок бездіяльності матеріально-відповідальної особи під час неналежного виконання ним трудових обов'язків щодо збереження ТМЦ. Також, судом не приймаються до уваги доводи позивача з приводу того, що фактично він не міг належним чином виконувати трудові обов'язки завідувача складом № 31 оскільки на нього покладалися обов'язки заступника начальника складського господарства. Відповідно до наказів від 10.01.2017 року № 199-к та від 20.02.2017 року № 875 К на позивача тимчасово (на період хвороби) покладалися обов'язки заступника начальника господарства складського СГ служби МТЗВ з виплатою різниці в окладах. Як вбачається з матеріалів справи такі обов'язки покладалися на позивача за його згодою. При цьому жодних звернень до відповідача з приводу неможливості належним чином виконувати трудові обов'язки у цей період за основним місцем роботи від позивача не надходило. Не надано такі докази і до суду. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену з цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Пленум Верховного Суду України у пункті № 28 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив: «При розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільненні з підстав втрати довіря до них і у тому випадку, коди зазначені дії не пов'язані з їх роботою». У пункті 35 правових позицій Верховного Суду України «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах 1996 році» від 01.12.1997 р. викладено аналогічну позицію, в якій серед іншого підкреслено, що факт заподіяння самої шкоди не є обов'язковим. Так, Верховний Суд України вказав: «За п. 2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано тільки з працівниками, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, тобто такими з якими може бути укладено договір про повну індивідуальну чи колективну (бригадну) матеріальну відповідальність або які, незалежно від можливості укладення такого договору, зайнятті прийманням, зберіганням, транспортуванням, відпуском або розподілом матеріальних цінностей (наприклад головний бухгалтер). Приводом для звільнення може бути вчинення таким працівником навмисних або необережних дій, що давали роботодавцю підстави для втрати до нього довір'я. Зокрема, це може бути порушення працівником правил проведення операцій з матеріальними цінностями, а не факт недостачі їх. Отже, суд приходить до висновку, що для звільнення працівника за п. 2 ст. 41 КЗпП України не обов'язково, щоб він своїми винними діями самостійно завдав шкоду підприємству. Достатньо, щоб цими діями створювалась загроза завдання такої шкоди, умови для її заподіяння. Утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на посаді з обслуговування матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей. Така правова позиція знайшла своє підтвердження в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року у справі № 6-2748цс15. Відповідно до ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. З урахуванням вищевикладеного, обставин справи та доданих письмових доказів, суд приходить до висновку, саме через неналежне виконання своїх посадових обов'язав позивачем було створено умови, що призвели до нестачі товарно-матеріальних цінностей, яки знаходились у підзвіті позивача, на загальну суму 66 263,21 грн. Також, в ході судового засідання встановлено наступне. За ініціативою адміністрації ДП «СхідГЗК»01.06.2017 року позивача, [PERSON], знайомили з вакансіями, які є в наявності на підприємстві (робота не була пов'язана з матеріальною відповідальністю) шляхом особистого ознайомлення під підпис, а саме станом на 29.05.2017 року. Позивач з переліком вакансій по всьому підприємству станом на 29.05.2017 року, ознайомився, але згоди на переведення на робочу професію, яка б могла йому підійти за станом здоров'я та кваліфікації не надав. /а.с.103-107/. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України ДП «СхідГЗК» 13.05.2017 року звернулося з поданням № 18/2467 до ППО «ДП СхідГЗК» про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником [PERSON] згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України. 31 травня 2017 профспілковий комітет ППО ДП «СхідГЗК», розглянувши подання надав згоду на розірвання трудового договору з працівником [PERSON], завідувачем центрального складу № 31 складського господарства служби МТЗВ ДП «Схід ГЗК» за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. /а.с.102/ Наказом т.в.о. генерального директора від 01.06.2017 року № 1074-ос [PERSON] звільнено з займаної посади 01.06.2017 року у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу за п.2 ст. 41 КЗпП України. /а.с.19/ З урахуванням наведеного, встановлених обставин справи та вимог закону, суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача були дотримані всі умови, передбачені діючим законодавством України, наказ про його звільнення з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП є законним і підстав для його скасування та поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, немає. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в цій частині суд зазначає наступне. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктами 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями), передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та інше. У зв'язку із зазначеним позов в цій частині є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed