Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Заставнівської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Бурдейної Галини Петрівни про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зобов'язання видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], на момент його смерті вони перебували в зареєстрованому шлюбі від 25.11.2006 року. Під час шлюбу ними збудований житловий будинок по [ADDRESS], на який 30.10.2008 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 17.10.2013 року вона звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частку в спільному сумісному майні подружжя, на майно її чоловіка [PERSON] Однак, того ж дня вона отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що [PERSON] 14.03.2012 року подала заяву про відмову від прийняття належної їй частки спадкового майна, а також вказала, що на виділ ? частки у спільній сумісній власності подружжя не претендує та отримувати свідоцтво про право власності на ? частку майна не бажає. Позивач вважає, що оскаржувана постанови винесена з порушенням, не відповідає нормам закону, просить її скасувати та зобов'язати нотаріуса видати відповідне свідоцтво. В судовому засіданні представники позивача підтримали в повному обсязі вимоги викладені в позовній заяві та просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представників позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши думки представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно свідоцтва про зміну імені від 12.12.2012 року (а.с. 9) позивач [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] Згідно рішення виконкому Товтрівської сільської ради від 23.09.2009 року №9/78 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.10.2008 року, а саме на житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з заяви позивача від 14.03.2012 року, яка адресована Заставнівській державній нотаріальній конторі (а.с. 13), остання відмовилася від прийняття спадщини належної їй частки спадкового майна після померлого чоловіка [PERSON] на користь матері покійного, [PERSON] Крім того, їй було роз'яснено зміст ст.ст. 60-65, 69, 70, 72 СК України та ст.ст.368, 370, 372 ЦК України, однак вона вказала, що отримувати свідоцтво про право власності ? частки у спільному сумісному майні подружжя не бажає та на виділ ? частки із майна, що є спільній сумісній власності не претендує. Також їй було роз'яснено право відкликання вказаної заяви протягом строку встановленого для її прийняття. 23.02.2012 року Заставнівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] [INFO] №66/2012. 10.10.2013 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про виділ ? частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, а також проханням видати свідоцтво про право власності на вказану частку. Про даний факт свідчить заява, що міститься в матеріалах спадкової справи (а.с. 3). 17.10.2013 року державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори Бурдейною Г.П. винесено постанову №921/02-31, якою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на ? частку в спільному сумісному майні подружжя на майно її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в зв'язку з тим, що вона відмовилася від прийняття спадщини в строк передбачений ст.1270 ЦК України та на виділ ? частки із майна, що було в спільній сумісній власності подружжя не претендувала (а.с. 15). Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Аналогічна норма викладена і в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України п.1.1 Глава 11. Крім того, Розділ 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, що затверджені Мінюстом передбачає, що «Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який пережив, і який має право на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Нотаріус роз'яснює такій особі її право на подання заяви про видачу свідоцтва та порядок його видачі. Та обставина, що той з подружжя, який пережив, є одночасно і єдиним спадкоємцем, не може бути підставою для відмови у видачі йому свідоцтва про право власності. Одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Той із подружжя, хто є живим, має право подати заяву про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Така заява подається нотаріусу у письмовій формі як особисто, так і через представника, якщо останньому надано такі повноваження». З аналізу вказаних норм вбачається, що дані норми є диспозитивними, а не імперативними, оскільки респондують можливість, а не обов'язок видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Наявні в матеріалах справи відомості, а саме заява позивача [PERSON] від 14.03.2012 року подана в межах строку передбаченого ст.1270 ЦК України, дає можливість стверджувати про законність оскаржуваної постанови, а також доводить факт її обґрунтованості. В матеріалах справи відсутні відомості про відкликання позивачем протягом передбаченого законом строку зазначеної заяви про відмову від прийняття спадщини та виділу частки в спільній сумісній власності подружжя. З вказаних підстав, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, а оскаржувана постанова державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Бурдейної Г.П. від 17.10.2013 року №921/02-31законною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed