Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача обґрунтовуючи підставність тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2016 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на її, [PERSON], користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 689,00 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2019 року. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач аліменти сплачує за вищевказаним рішенням суду нерегулярно та несвоєчасно, участі у вихованні сина не приймає та не несе ніяких додаткових витрат на його утримання. На сьогоднішній день сума стягуваних із відповідача аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення їх сина, а вона самотужки не спроможна надавати належне матеріальне утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання на денній формі, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. При цьому, зазначає, що витрати на навчання за минулий рік відчутно збільшились, а саме: вартість квитків за проїзд, вартість продуктів харчування, плата за житло, комунальні послуги. Збільшився також і прожитковий мінімум на повнолітню працездатну особу згідно діючого законодавства. Хоча й місце роботи відповідача їй не відоме, проте він є особою працездатного віку, протипоказань до роботи не має, стан здоров'я дозволяє йому працювати, отож позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, тому просить суд змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2016 року, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 689,00 грн. на 842,00 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення повнолітнім сином [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2019 року. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що адресував суду зазначив, що позовні вимоги не визнає у заявленому обсязі, заперечив щодо задоволення позову, про що зазначив у письмовому вигляді, додавши письмові докази. Ураховуючи те, що сторони скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін у загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 3). З довідки № 100 від 12.09.2016 року виданої Уманським державним педагогічним університетом ім.Павла Тичини слідує, що [PERSON] у 2015 році вступив до Уманському державному педагогічному університеті ім. Павла Тичини, на даний час навчається на другому курсі денної форми навчання, термін закінчення навчального закладу 30.06.2019 року (а.с. 4). Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницької області від 12.04.2017 року за №800 (а.с.10), син [PERSON], [INFO], проживає біля матері [PERSON], 1976 року народження по [ADDRESS]. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.04.2016 року, [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 689,00 грн. щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2019 року (а.с. 7-9). Позивач, будучи матір'ю повнолітньої дитини, звернулась до суду із даним позовом про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що змінився її матеріальний стан, у зв'язку із здороженням цін на проживання та комунальні платежі. До відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189- 192і 194- 197 цього Кодексу (ст.201 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із роз'ясненнями, що мають місце у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Право на звернення до судуз позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст.199 СК України). Обставини щодо проживання повнолітнього сина із матір'ю та продовження ним навчання у вищому навчальному закладі сторонами спору визнавались, отож в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Із матеріалів справи судом також встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює, в підтвердження чому є трудова книжка серія [NUMBER], з якої у п.16 від 02.01.2017 року судом встановлено, що [PERSON] звільнений з посади бетонника ТОВ «Альфа Буд». Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Із свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] встановлено, що відповідач має дітей від вказаного шлюбу: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Встановлені судом обставини, які підтверджені доказами не були предметом дослідження Липовецьким районним судом Вінницької області при ухваленні рішення від 08.04.2016 року за яким із відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки заочне рішення ухвалене у відсутності відповідача, однак не оскаржувалось відповідачем та набрало законної сили 04.05.2016 року. Наведене є свідченням того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, проте в своїй заяві, що адресував суду згоден сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у раніше визначеному за рішенням суду розмірі, що становить 689 гривень. У той же час матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.58, 59 ЦПК України, в спростування вище встановлених судом обставин та в підтвердження зміни матеріального стану позивача після ухвалення судового рішення в сторону погіршення. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеності. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України, отож з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, а позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, вважає, що судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 182, 192, 199 СК України,

Outcome: dismissed