Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з під арешту земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, 4-Б, кадастровий номер 80000000000:63:018:0008, накладеного постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури м. Києва від 22.10.2012 року. Вимоги мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» є власником адміністративно-лабораторного корпусу (літ. А) по вул. Марини Раскової, 4-Б у м. Києві на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. за реєстровим № 312, зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 20.03.2007 року за реєстровим № 7957п в реєстровій книзі 138п-80. Придбана позивачем будівля розташована на земельній ділянці за адресою м. Київ, вул. Марини Раскової, 4-Б за кадастровим номером 80000000000:63:018:0008, площею 0,094 га. За заявою ТОВ «КСК-Автоматизація» від 14.03.2007 року Державним підприємством «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» складено Технічний висновок проведення обстеження та визначення технічного стану будівлі, розташованої за вказаною адресою. Цим технічним висновком надано рекомендації щодо надбудови будівлі четвертим поверхом та мансардою. У відповідності до п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. З метою реалізувати своє право на проведення будівельних робіт в придбаному приміщенні товариство розпочало розробку проекту землеустрою для подальшого отримання документа, яким посвідчується право користування земельною ділянкою. У ході виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду позивачеві, Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом від 05.12.2012 року повідомило про неможливість надання вихідних даних на підготовку проекту землеустрою, оскільки постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури м. Києва від 22.10.2012 року у кримінальній справі № 50-6217 на земельну ділянку накладено арешт. Листом від 08.07.2015 року Прокуратура м. Києва повідомила товариство про те, що арешт на земельну ділянку за адресою м. Київ, вул. М.Раскової, 4-б накладено в межах кримінального провадження щодо зловживання службовим становищем службовими особами Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації при видачі у власність земельних ділянок у м. Києві за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України. Для скасування арешту земельної ділянки позивач звертався з відповідними клопотаннями, запитом та скаргою до Прокуратури м. Києва, Генеральної прокуратури м. Києва, Прокуратури Житомирської області за місцем перебування матеріалів кримінального провадження, проте по суті клопотання розглянуті не були. Позивач не є стороною чи іншим учаcником у кримінальному провадженні у межах якого накладено арешт на земельну ділянку, при цьому арешт не дає змоги реалізувати товариству права землекористувача, яке воно набуло одночасно із придбанням будівлі, у зв'язку з чим такі права підлягають захисту шляхом виключення майна з під арешту. В судовому засіданні представник позивача Фляшовський В.А. підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи Прокуратура міста Києва та Прокуратура Житомирської області були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд повідомлено не було. Відповідач надав суду письмові заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог з посиланням на те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22012110000000031 триває, тому питання щодо зняття арешту із земельної ділянки буде вирішено при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні та у разі незгоди з діями слідчого передбачено окремий порядок розгляду скарги на його рішення, дії чи бездіяльність, зокрема ст. ст. 303-307 КПК України особа має право оскаржити їх слідчому судді місцевого суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником адміністративно-лабораторного корпусу (літ. А) по вул. Марини Раскової, 4-б в м. Києві на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 312 та реєстраційного посвідчення № 031581 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 20.03.2007 року, зареєстрованого в реєстровій книзі 138п-80 за реєстровим № 7957п (а.с. 35-37). За заявленими вимогами позивач просить звільнити з під арешту земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, 4-Б, кадастровий номер 80000000000:63:018:0008, що накладений постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури м. Києва від 22.10.2012 року з посиланням на норми ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 ЗК України, зазначаючи, що накладений арешт перешкоджає ТОВ «КСК-Автоматизація», як власнику будівлі, в оформленні проекту землеустрою з метою отримання земельної ділянки в оренду та реалізації права виконання будівельних робіт. Відповідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Судом встановлено, що на даний час слідчим відділом Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22012110000000031, яке об'єднане з кримінальним провадженням № 42013110000000055 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України. У рамках розслідування зазначеного кримінального провадження накладено арешт на ряд земельних ділянок у м. Києві, у тому числі на земельну ділянку по вул. М.Раскової, 4-б. Так, постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури м. Києва від 22.10.2012 року у ході розслідування кримінальної справи № 50-6217 (у подальшому кримінального провадження № 42013110000000055 від 22.01.2013 року) накладено обтяження у виді арешту на земельну ділянку по вул. Марини Раскової, 4-б у м. Києві із забороною будь яким особам та установам вчиняти будь які дії з земельною ділянкою. Верховний Суд України зробив правовий висновок у спорі про звільнення майна з-під арешту, відповідно до якого, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Разом з тим, зі змісту вищевказаного договору купівлі-продажу від 27.02.2007 року та матеріалів справи убачається, що право власності та право користування за позивачем на земельну ділянку за адресою м. Київ, вул. М.Раскової, 4-б у встановленому законом порядку не зареєстроване, суду також не надано доказів щодо визначення цільового призначення використання земельної ділянки, умови та підстави користування земельною ділянкою попереднього власника адміністративно-лабораторного корпусу, визначення кадастрового номеру і площі земельної ділянки з прив'язкою до місцевості. За нормою ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України). З урахуванням зазначеного правові підстави для вирішення питання щодо обґрунтованості чи необґрунтованості вжитих заходів забезпечення у кримінальному провадженні у цивільному судочинстві відсутні, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed