Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 17.11.2017 року до суду з вищезгаданою позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( далі АТ «Банк «Фінанси та Кредит») на її користь 21,5% річних від простроченої суми вкладу понад строк дії договору за користування вкладом з 27.02.2015 р. по 17.09.2015 р. в розмірі 12028,78 грн.; суму витрат від знецінення грошей (передбачених положеннями ст.625 ЦК України) в сумі 3% річних ( за 2015,2016,2017 рр. - 3069,46 грн.) та індекс інфляції - 41128,87 грн., моральну шкоду - 200000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено 26.01.2015 р. Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) №305835/5271/1-15 «Класик» на один місяць (до 26.02.2015 р.) в національній валюті - 97000,00 грн. зі сплатою відсотків 21,50% річних. Однак, 26.02.2015 р. відповідач виплатив лише проценти за користування вкладом, але сума вкладу повернута не була, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до поліції з заявою про вчинення злочину, оскільки не зважаючи на численні звернення до банку, сума вкладу повернута не була. За фактом шахрайства відкрито кримінальне провадження, проводиться розслідування. Сума вкладу була повернута 17.11.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Виходячи з розміру процентної ставки за період з 27.02.2015 р. по 17.09.2015 р. сума відсотків за користування вкладом склала 12028,78 грн. Крім того, діями відповідача завдано моральної шкоди: її було госпіталізовано до Криворізького онкологічного диспансеру з 23.03.2015 р. по 20.04.2015 р., де було проведено операцію; під час проведення лікування вона мала ускладнення з фінансуванням свого лікування, що негативно вплинуло на проведення лікувальних процедур та її психічний стан. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (довіреність від 21.03.2015 року, дійсна до 21.03.2020 року) /а.с.16/ в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі. Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Перепелиця Ю.В. (довіреність від 23.03.2018 р., дійсна до 29.06.2018 ) в судовому засіданні присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прости позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити. В запереченнях проти позову, направлених до суду відповідачем 05.01.2018 р., підтверджено факт укладення договору між сторонами та зазначено, що Постановою Правління НБУ №512 від 17.09.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних , триває ліквідація банку, під час якої є пріоритетними норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; позивач 13.11.2015 року отримала гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом 97000,00 грн. Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем [PERSON] укладено 26.01.2015 р. Договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) №305835/5271/1-15 «Класик» на один місяць (до 26.02.2015 р.) в національній валюті - 97000,00 грн. зі сплатою відсотків 21,50% річних /а.с.11/. На виконання умов договору позивачем здійснено зарахування коштів на відкритий на її ім'я рахунок в установі банку, що підтверджується меморіальним ордером №40195322 від 26.01.2015 р. (96339,65 грн. - перерахування коштів на депозитний рахунок [PERSON] згідно договору банківського вкладу №305835/5271/1-15 «Класик») та квитанцією №234441 від 26.01.2015 р. (660,35 грн. - надходження коштів на депозитний рахунок [PERSON] згідно договору банківського вкладу №305835/5271/1-15 «Класик») /а.с.12/. Відповідно до п. 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п.4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу /а.с.12/. П.п. 4.2,4.3.1 Основних умов встановлено, що виплаті підлягають проценти, нараховані банком на вклад згідно з вимогами п.4.1 цих Основних умов та умовами, викладеними у Договорі-заяві. Якщо дата виплати процентів вкладнику припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то виконання банком своїх зобов'язань щодо виплати нарахованих за вкладом процентів здійснюється в перший робочий день, наступний за датою виплати. Якщо розміщено вклад на умовах виплати процентів в кінці строку, на який розміщено страховий вклад, то виплата вкладнику процентів здійснюється банком у день закінчення строку договору, визначеного Договором-заявою. Отже, у день закінчення строку договору - 26.02.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виплачено [PERSON] лише нараховані відсотки за користування вкладом 1345,56 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №68213 від 26.02.2015 р. /а.с.13/; розрахунком суми /а.с.210-213/. Позивач 23.02.2015 р. звернулася з письмовою заявою до відповідача про повернення банківського вкладу в сумі 97000,00 грн. готівкою /а.с.24/ , але сума вкладу позивачу повернута не була. Позивач зверталася з численними скаргами , зверненнями, заявами на ім'я керуючого Криворізькою філією ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.02.2015р.,03.03.2015р., 04.03.2015р., 05.03.2015р., 10.03.2015р., 12.03.2015р., 13.03.2015р., 16.03.2015р., 17.03.2015р., 18.03.2015р., 23.03.2015р., 24.03.2015р., 26.03.2015р., 27.03.2015р., 30.03.2015р., 31.03.2015р., 06.04.2015р., 14.04.2015р., 17.04.2015р., 20.04.2015р., 05.05.2015р., 25.05.2015р., 11.06.2015р., 19.06.2015р., 13.07.2015р., 22.07.2015р., 02.08.2015р., 10.08.2015р., 15.09.2015р. щодо повернення суми вкладу /а.с.25-85/. Листом відповідача від 11.03.2015 р. вих. №796 позивача повідомлено про набуття 04.03.2015 р. чинності Постановою Правління Національного банку України від 03.03.2015 р. за №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», у зв'язку з численними надходженнями заяв владників щодо повернення суми вкладів, банком приймаються заходи для забезпечення готівковими коштами кас банку /а.с.87/. Аналогічні відповіді надано в інших листах банку на адресу позивача /а.с.88-104/. Судом встановлено та не оспорюються сторонами у справі, а також розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформація, що Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» було вирішено розпочати процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року. Постановою Правління НБУ №898 від 17.12.2015 року банківську ліцензію відкликано та банк вирішено ліквідувати. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком з 18.09.2015 року по 17.12.2017 року, призначено уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію банку Чернявську О.С., яку рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1703 від 01.09.2016 року змінено на Валендюка В.С. з 05.09.2016 року. 03.10.2015 р., 20.10.2015 р.,12.11.2015 р. позивач зверталася до директора-розпорядника ФГВФО щодо роз'яснень з приводу неповернення суми вкладу та виплати відсотків , індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми за весь час користування вкладом тощо/а.с.105-108/; до Голови Національного банку України щодо ситуації що склалася між нею та відповідачем 23.07.2015 р.,18.09.2015 р. /а.с.165-171/. Листом директора-розпорядника ФГВФО №9-03731/20087/15 від 19.10.2015 р. повідомлено про запровадження тимчасової адміністрації та щодо можливості отримання гарантованої суми, в межах вкладу на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку та нездійснення інших вимог кредиторів під час дії тимчасової адміністрації /а.с.115/. Національним банком України надано роз'яснення щодо порядку отримання гарантованої суми вкладу /а.с.172-175/. Суму вкладу 97000,00 грн. позивач [PERSON] отримала 17.11.2015 р., що вбачається з заяви на видачу готівки №515470 /а.с.14/. Після отримання гарантованої суми, в межах вкладу позивач зверталася щодо неналежного виконання умов договору банком 05.07.2016 р. до директора-розпорядника ФГВФО/а.с.121-125/, 08.07.2016 р. /а.с.128-133/, 20.03.2017 р. /а.с.134-138/, 12.04.2017 р. /а.с.139-144/, 25.05.2017 р. /а.с.145/,06.09.2017 р. /а.с.146=152/, 1.11.2017 до уповноваженої особи ФГВФО/а.с.153-159/ . Листом директора департаменту завершення операцій АТ «Банк «Фінанси та Кредит» №3-037610/1898 від 29.03.2017 р. повідомлено щодо повернення гарантованої суми, в межах вкладу на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку - 97000,00 грн., залишок відсотків склав 0,0001% /а.с.160/. Аналогічні відповіді містять листи від 06.06.2017 р. вих. №3-037610/3393 /а.с.161,162/, від 27.09.2017 р. вих. №3-037610/5638 /а.с.163,164/. Однак, позивач не погоджується з виплаченою сумою, оскільки невиплата решти суми порушує її право володіння своїм майном, відповідач користувався грошовим вкладом після закінчення строку дії договору, тому просить стягнути з відповідача 21,5% річних від простроченої суми вкладу понад строк дії договору за користування вкладом з 27.02.2015 р. по 17.09.2015 р. в розмірі 12028,78 грн.; суму витрат від знецінення грошей (передбачених положеннями ст.625 ЦК України) в сумі 3% річних ( за 2015,2016,2017 рр. - 3069,46 грн.) та індекс інфляції - 41128,87 грн. відповідно до розрахунку заборгованості /а.с.15/. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Як вбачається з матеріалів справи, постановою правління Національного банку України №898 від 17.12.2015 року банківську ліцензію відкликано та банк вирішено ліквідувати. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1,3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язання перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Позивач після закінчення строку дії договору отримала відсотки за користування вкладом; відповідно ст. 26 Закону позивача отримала гарантовану Фондом суму відшкодування коштів за вкладом 97000,00 грн., тому суд вважає безпідставною вимогу до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення процентів після закінчення дії договору та у зв'язку з порушенням свох грошових зобов'язань - 3% річних та індекс інфляції відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, в період запровадження тимчасової адміністрації виплата вказаних коштів обмежується п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаний Закон не містить норм, які б передбачали, що при дії тимчасової адміністрації на вклад (депозит) нараховуються відсотки за весь час прострочення, та індекс інфляції за період прострочення вкладу, які б стягувались разом із гарантованими Фондом сумами відшкодування коштів за вкладами. На момент ухвалення рішення в банку вже введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року (справа № 6-1123цс16) та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відмова у задоволенні позову за основними вимогами виключає можливість задоволення похідних позовних вимог. Крім того, спірні правовідносини виникли із договору банківського вкладу, який не передбачає відповідальність за спричинення моральної шкоди. Також відшкодування моральної шкоди у спірних договірних відносинах не передбачено і Законом України "Про захист прав споживачів", а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed