Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 16 січня 2020 року в розмірі 100 000 грн, а також судові витрати у виді судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 16 січня 2020 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого відповідачу надано безвідсоткову позику у розмірі 100 000 грн, з усною умовою повернення позики до 15 березня 2020 року. В обумовлений строк [PERSON] позику не повернув і до цього часу ухиляється від повернення коштів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відзивів від відповідача на позов та інших заяв по суті спору до суду не надходило. Позивач у судовому засіданні 12 лютого 2021 року позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що 16 січня 2020 року у нього з позивачем була домовленість про отримання позики 100 000 грн, на що він написав власноруч розписку. Однак, зазначені в розписці кошти він так і не отримав від позивача. У той же день [PERSON] надав йому лише 300 доларів США та приблизно 1000 доларів США в гривневому еквіваленті. У якості застави він передав позивачу два електроскутери. Відповідач зазначає, що не мав можливості повернути позику, тому електроскутери були продані позивачем. Він звернувся до відділу поліції із заявою про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення у виді безпідставної вимоги повернення позики, яку він не отримував. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6- 63цс13. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 16 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надано в позику грошові кошти в розмірі 100 000 грн. (далі - Договір). Станом на 12 лютого 2021 року грошові кошти [PERSON] відповідно до договору позики від 16 січня 2020 року [PERSON] не повернуті, про що свідчить перебування оригіналу боргової розписки в позивача. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що він не отримував зазначені в розписці кошти, оскільки відповідач власноруч зазначив у розписці від 16 січня 2020 року, що кошти в розмірі 100 000 грн отримав від [PERSON] ; інших доказів на спростування зазначеного в розписці матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Оскільки позивач виконав свої обов`язки за договором позики від 16 січня 2020 року перед відповідачем, надав відповідачу в борг кошти відповідно до умов договору, а відповідач взяті за договором обов`язки не виконав, борг не повернув, то суд робить висновок про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 1000 грн.

Outcome: approved