Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 серпня 2015 року звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому вказала, що 04 жовтня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по вул. Радянська, 103, с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сімєю більше пяти років, а саме, 22 роки до часу відкриття спадщини та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку № 103 по вул. Радянська, в с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області, що належав [PERSON], який помер 04 жовтня 2014 року та на 1/2 майнового паю, в розмірі 2056 гривень, що належав померлому [PERSON], який помер 04 жовтня 2014 року на підставі сертифікату серії КИ-ХХ № 1915484. Позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме, просила суд визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,1629 га, що належала [PERSON] та подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, надав до суду свої пояснення та просив суд розглядати справу без його участі та участі відповідача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 318010. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 3,1629 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області. Вказаний заповіт рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.07.2015 року було визнано недійсним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по вул. Радянська, 103, в с. Великополовецьке, Сквирського району Київської області, земельна ділянка площею 3,1629 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області та майновий пай в розмірі 2056 гривень, який належав померлому [PERSON] на підставі сертифікату серії КИ-ХХ № 1915484. Під час розгляду справи суд враховує розяснення, викладені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в пункті 3.1. якого зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України, відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON], оскільки є його внуком. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині.\~ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1222 ч. 1 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.\~Сторони у визначений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] зверталась як спадкоємець за заповітом, однак заповіт відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.07.2015 року було визнано недійсним. [PERSON] посилається як на підставу визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], що вона має право на спадкове майно, оскільки є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала із спадкодавцем більше пяти років однією сімєю. Однак дане твердження позивача не може судом бути взято до уваги як підстава у задоволенні позову, оскільки відповідач [PERSON] є внуком померлого та у встановлений шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер жовтня 04 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 1266 ч. 1 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.\~ Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу у певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Беручи до уваги зазначене, вимоги норм Цивільного кодексу України, відповідач [PERSON] є внуком померлого [PERSON] та є спадкоємцем відповідно до вимог ст. 1266 ч. 1 ЦК України та на підставі ст. 1258 ч. 2 ЦК України усуває від права на спадкування позивача [PERSON], так як успадковує майно спадкоємця відповідно до ст. 1261 ЦК України, яке належало б батькові [PERSON], якби він був живим на момент смерті спадкодавця, як спадкоємець першої черги. Тож враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства, вимоги позивача не базуються на законі та є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed