Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є донькою [PERSON]. [INFO] остання помирає. Після її смерті залишилась спадщина яка складається з наступного майна: 1) житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS], Харківського району Харківської області; 2) земельна ділянка площею 0,25 га, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року); 3) земельна ділянка площею 4, 3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30 квітня 2012 року); 4) земельна ділянка площею 1,3017 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]). Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач - [PERSON], та її рідні сестри - [PERSON] і [PERSON]. Всі вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], та в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області заведена спадкова справа №927/2015. За життя [PERSON], а саме, 24 вересня 2004 року, склала заповіт, яким житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS], Харківського району Харківської області та земельна ділянка площею 0,25 га, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області, заповіла [PERSON]. Даним заповітом, земельну ділянку площею 4, 3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30 квітня 2012 року), розташовану на землях Веселівської сільської ради, [PERSON] заповіла [PERSON] і [PERSON], в рівних долях кожній. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач 10.03.2016 отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній документ, який стверджує право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Так, надати документ, який підтверджує державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS], Харківського району Харківської області, за спадкодавцем позивач не має змоги. Спірний будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 1990 року. На час отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах місцевого типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарській книзі. Зазначені акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України. Домоволодіння в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] зареєстровано в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за №0310-01, власником якого значиться [PERSON]. Разом з тим, згідно рішення Веселівської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.01.2001 «Про упорядкування назв вулиць та нумерації будинків в населених пунктах ради: с.Веселе, село Нескучне» впорядковано нумерацію будинків та земельних ділянок по вулиці [ADDRESS] в селі Веселе Харківського району Харківської області, а саме, номер житлового будинку та земельної ділянки, власником яких є [PERSON], з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] У відповідності до рішення VІ сесії VІІ скликання Веселівської сільської ради 25 лютого 2018 року змінено зазву вулиці [ADDRESS] в селі Веселе Харківського району Харківської області на вулицю [ADDRESS]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та призначено судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2016 року витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області копію спадкової справи № 927/2015, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка проживала на день смерті в с. Веселе Харківського району Харківської області, вул.[ADDRESS]. 28 вересня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS], Харківського району Харківської області, що залишився після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] В обґрунтування вимог зустрічного позову [PERSON] вказала, що у Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області перебуває спадкова справа № 58079951 (номер у нотаріуса 927/20150), що заведена 19.10.2015 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], спадщину прийняла вчасно. Окрім неї спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Під час отримання спадщини виникли складнощі у зв'язку з відсутністю, на думку нотаріуса, правовстановлюючих документів на спадкове майно: жилий будинок [ADDRESS] у с. Веселе Харківського району Харківської області (в подальшому нумерацію будинку змінено на [ADDRESS]). Померла [PERSON] отримала спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.1990. Одним із об'єктів спадщини є жилий будинок [ADDRESS] у с. Веселе Харківського району Харківської області. На той час документом, що підтверджував право власності померлого [PERSON] на вищезгаданий будинок була довідка з сільської ради про наявність у погосподарській книзі запису про право власності [PERSON] на будинок. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] і оформлення спадкових прав діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963. В силу норм п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна до 13 грудня 1995 року) і п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'Юст від 22.02.2012 №296/5, виникнення права власності на будинок у [PERSON] не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, у зустрічному позові [PERSON] наполягає, що правовстановлюючим документом слід вважати запис у погосподарській книзі, який підтверджував право власності [PERSON] на спадкове майно. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] вказала, що вона відповідно ст. 1241 ЦПК України має право на обов'язкову частку у спадщині, адже на день смерті [PERSON] досягла пенсійного віку, а з огляду на роз'яснення рішення Конституційного Суду України від 11.02.2014 (справа № 1-1/2014) та статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», вважалась непрацездатною. Таким чином, у зустрічному позові просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вул. [ADDRESS], Харківського району Харківської області, після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом та 1/6 частину земельної ділянки площею 0, 25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вул. [ADDRESS] [ADDRESS] Харківського району Харківської області. Також, 28 вересня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS], Харківського району Харківської області, що залишився після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] В обґрунтування вимог зустрічного позову [PERSON] вказала, що у Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області перебуває спадкова справа № 58079951 (номер у нотаріуса 927/20150), що заведена 19.10.2015 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], спадщину прийняла вчасно. Окрім неї спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Під час отримання спадщини виникли складнощі у зв'язку з відсутністю, на думку нотаріуса, правовстановлюючих документів на спадкове майно: жилий будинок [ADDRESS] у с. Веселе Харківського району Харківської області (в подальшому нумерацію будинку змінено на [ADDRESS]). Померла [PERSON] отримала спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.1990. Одним із об'єктів спадщини є жилий будинок [ADDRESS] у с. Веселе Харківського району Харківської області. На той час документом, що підтверджував право власності померлого [PERSON] на вищезгаданий будинок була довідка з сільської ради про наявність у погосподарській книзі запису про право власності [PERSON] на будинок. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] і оформлення спадкових прав діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963. В силу норм п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна до 13 грудня 1995 року) і п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'Юст від 22.02.2012 №296/5, виникнення права власності на будинок у [PERSON] не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, у зустрічному позові [PERSON] наполягає, що правовстановлюючим документом слід вважати запис у погосподарській книзі, який підтверджував право власності [PERSON] на спадкове майно. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] вказала, що вона відповідно ст. 1241 ЦПК України має право на обов'язкову частку у спадщині, адже на день смерті [PERSON] досягла пенсійного віку, а з огляду на роз'яснення рішення Конституційного Суду України від 11.02.2014 (справа№ 1-1/2014) та статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», вважалась непрацездатною. Таким чином, у зустрічному позові просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вул. [ADDRESS], Харківського району Харківської області, після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом та 1/6 частину земельної ділянки площею 0, 25 га ( державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вул. [ADDRESS] [ADDRESS] Харківського району Харківської області. 28 вересня 2016 року в судовому засіданні зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована за адресою: с. Веселе, Харківського району Харківської області, вул. [ADDRESS] Також ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Веселе, Харківського району Харківськоїобласті, вул. [ADDRESS] На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] за первісним позовом - [PERSON] та представника позивача [PERSON] за зустрічним позовом - [PERSON] у даній цивільній справі призначено проведення оціночно-земельної та будівельно-технічної експертиз, на вирішення якої були поставлені запитання для визначення ринкової вартості майна, яке входить до спадкової маси за заповітом у даній справі. Даною ухвалою провадження у справі зупинено до проведення експертизи. 14 червня 2017 року за наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено у зв'язку із закінченням повноважень судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області [PERSON] від 14.06.2017 за №01-04/38, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2017, зазначена справа була передана в провадження судді Шинкарчука Я.А. 12 вересня 2017 року з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертизи №6306 у цивільній справі №635/6302/16-ц, у зв'язку з тим, що в установлений термін в розпорядження експерта не надійшли додаткові матеріали для проведення судової експертизи та не проведена оплата за експертизу в розмірі 1/2 частини від вартості експертизи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року відновлено провадження у даній цивільній справі. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) згідно Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 9 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 07 червня 2018 року позивачем за первісним позовом [PERSON] надано відзив на зустрічні позовні заяви у даній справі, в якому викладено, що вона заперечує проти зустрічних вимог, адже якщо спадкоємцю, який має право на обов'язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов'язковій або більша, то правила статті 1241 Цивільного кодексу України, не застосовуються. Так, за наданими до суду доказами, в грошовому еквіваленті належна частка за заповітом позивачам за зустрічними позовами, перевищує в грошовому еквіваленті обов'язкову частку у спадщині при спадкування спірного житлового будинку. Відтак, з огляду на вказане, позивач за первісним позовом просить відмовити в задоволенні зустрічних позовів в повному обсязі. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічними позовами - [PERSON] повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 30.07.2016, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. та зареєстрованої в реєстрі за №5523, до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у її відсутність та відсутність [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а проти зустрічних позовів заперечує з підстав викладених у відзиві. Прицьому, представник [PERSON] в заяві зазначила, що на проведенні судово-технічної експертизи по справі не наполягає. Відповідач з первісним позовом та позивач (відповідач) за зустрічними позовами - [PERSON] повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.12.2016 р., до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у її відсутність та відсутність [PERSON], позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а відповідно первісний позов просить задовольнити частково. Між тим, в заяві представник вказала, що заяву про проведення будівельно-технічної експертизи у даній справі [PERSON] більше не підтримує. Відповідач з первісним позовом та позивач (відповідач) за зустрічними позовами - [PERSON] повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.12.2016 р., до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у їївідсутність та відсутність [PERSON], позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а відповідно первісний позов просить задовольнити частково. Між тим, в заяві представник вказала, що заяву про проведення будівельно-технічної експертизи у даній справі [PERSON] більше не підтримує. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON], що підтверджується такими документами: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 1951 року (а.с.4, Т.1) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 серпня 1975 року (а.с.5, Т.1); копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 1951 року (а.с.43, Т.1), копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26 липня 1975 року (а.с.48, Т.1) та копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 18 листопада 1997 року Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (а.с.44-46, Т.1); копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11 травня 1961 року (а.с. 57, Т.1) та копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 28 грудня 1999 року Липецьким відділом УМВС України в Харківській області (а.с.58-61, Т.1). 24 вересня 2004 року [PERSON] склала заповіт (а.с.80 Т.1), яким заповіла: 1)[PERSON] житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області, та земельну ділянку площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16 грудня 1996 року), яка знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області; 2)[PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 4,3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30 квітня 2012 року), розташовану на землях Веселівської сільської ради, в рівних долях кожній. [INFO] [PERSON] помирає, що підтверджується копією свідоцтва про смерть сері[NUMBER], виданого 15.08.2015 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.78 Т.1). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається зі всього належного померлій на день смерті майна, а саме: 1) житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області та належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.1990, виданого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-1389 (а.с.7, Т.1). За даними погосподарської книги Веселівської сільської ради, власником домоволодіння є померла (а.с.20, Т.1); 2) земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці [ADDRESS] Харківського району Харківської області, та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №231 від 16 грудня 1996 року (а.с.9, Т.1); 3) земельна ділянка площею 4,3983 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на землях Веселівської сільської ради КСП «Липці», що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №239 від 30 квітня 2002 року (а.с.8, Т.1); 4) земельна ділянка 1,3017 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області (поза межами населеного пункту), що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №632518051008146 від 11 жовтня 2012 року (а.с.10, Т.1); Згідно з інформацією Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області від 01.04.2016 №394, рішенням Веселівської сільської ради ХVІІ сесії ХХІІІ скликання від 15.01.2001 «Про упорядкування назв вулиць та нумерацію будинків в населених пунктах ради: с.Веселе, село Нескучне», номер житлового будинку та земельної ділянки, власником яких є [PERSON], з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] в с.Веселе Харківського району Харківської області. А згідно рішення ІV сесії VІІ скликання Веселівської сільської ради від 25.02.2016 - змінено назву вулиці [ADDRESS] в селі Веселе Харківського району Харківської області на вулицю [ADDRESS] (а.с.21, Т.1). Відтак, як вбачається з вище викладеного, окрім земельної ділянки 1,3017 га, кадастровий номер [NUMBER], все інше майно, належне спадкодавцю на день смерті та яке відповідно входить до складу спадщини, охоплено заповітом та розподіллено між сторонами у справі. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини п'ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як встановлено з копії спадкової справи №927/2015, після померлої [INFO] [PERSON], яка на час смерті проживала в [ADDRESS], заведеної в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області (а.с.74-84, Т.1), до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулись із заявами про прийняття спадщини діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, остання ([PERSON]) повідомила нотаріуса, що вона є пенсіонером і просить це врахувати згідно статті 1241 ЦК України при видачі свідоцтв про право на спадщину. Відтак, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з огляду на приведене вище, мають право на спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO], як за заповітом, так і за законом. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, у оформленні спадкових прав [PERSON] на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Веселе Харківського району Харківської області, вул.[ADDRESS], було відмовлено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., у зв'язку з відсутністю документа, який стверджує право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. В зв'язку з тим, що [PERSON] була позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, вона була змушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності на спірний житловий будинок правовстановлюючого документа та відповідної державної реєстрації прав власності за спадкодавцем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, [ADDRESS], виготовленого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 16.06.2016 (а.с.13-16, Т.1), та інформацією Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих.№ч-256 від 11.07.2016, спірний житловий будинок збудовано в 1956 році. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Реєстрація права власності житлових будинків, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, спрощена. Так, статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, встановлені особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку. Згідно з цією статтею для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року, і щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений-сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки і прибудови до них, що були збудовані до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, технічна інвентаризація є необов'язковою. Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із по господарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.1990, виданого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-1389 (а.с.7, Т.1), [PERSON] отримала у власність після смерті [PERSON] жилий будинок з надвірними побудовами в селі Веселе Харківського району Харківської області, вул.[ADDRESS]. Згідно інформації Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області за вих.№99 від 29.01.2016 (а.с.20, Т.1), в селі Веселе по [ADDRESS] зареєстровано в погосподарській книзі Веселівської сільської ради домоволодіння за №0310-01, власником якого є [PERSON]. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що згідно запису в погосподарській книзі Веселівської сільської ради власником домоволодіння за адресою: с. Веселе Харківського району Харківської області, [ADDRESS], за №0310-01, є [PERSON], зазначений житловий будинок став об'єктом права власності. Таким чином, з приведеного вище вбачається, що [PERSON] набула права власності на житловий будинок за адресою: с. Веселе Харківського району Харківської області, [ADDRESS], хоча і державної реєстрації її прав на нерухоме майно відсутня. Даний будинок, ще у 2004 році спадкодавець заповіла в повному обсязі одній зі своїх дочок - [PERSON]. Відтак, [PERSON] звернувсь до суду з позовом про визнання за нею права власності на вказаний вище житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO], вказавши відповідачами інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та за заповітом, а саме, [PERSON] та [PERSON] Останніми до суду подано зустрічні позови, які обґрунтовані тим, що вони мають право на обов'язкову частку у спадщині, а саме, на частку у житловому будинку в селі Веселе по [ADDRESS], оскільки на момент смерті спадкодавця обидві досягли пенсійного віку, тобто були непрацездатними. Отже, на них поширюються правила статті 1241 ЦК України. Так, відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У рішенні Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року (справа № 1-1/2014) розкривається зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на день відкриття спадщини, після смерті [PERSON], померлої [INFO]) непрацездатними громадянами є - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, померла [INFO] [PERSON], окрім [PERSON], заповіла належне померлій на день смерті майно також [PERSON] та [PERSON]. Зокрема, останні отримали за заповітом в рівних долях кожна земельну ділянку площею 4,3983 га, що розташована на землях Веселівської сільської ради. Згідно вимог статті 1241 ЦК України до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено судам, що при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховується, зокрема, увесь склад спадщини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Стосовно доведення вартості об'єктів нерухомого майна, що входить до спадкової маси, [PERSON] до суду надано наступні документи, а саме: -висновок про вартість нерухомого майна від 23.11.2016, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 50,90 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] станом на дату оцінки - становить 237700,00 гривень; -висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.03.2017, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 1,3017 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада (за межами населеного пункту) станом на дату оцінки - становить 131490,00 гривень; -висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.03.2017, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці» станом на дату оцінки - становить 472060,00 гривень. Отже, з приведених вище документів вбачається, що загальна вартість майна, яке входить до спадкової маси, що залишились після смерті [PERSON], померлої [INFO], становить: 237700,00 грн + 131490,00 грн + 472060,00 грн = 841250,00 гривень. Виходячи з приведених вище норм, вартість обов'язкової частки у спадщині (841250,00 грн./ 6) на кожного спадкоємця складає близько 140208,33 гривень, тоді як вартість спадщини, що припадає лише на [PERSON] та [PERSON] ((472060,00 грн / 2) + (131490,00 грн / 3) = 236030,00 грн (за заповітом) + 43830,00 грн (за законом)) складає 279860,00 гривень, що є більше ніж підрахована вартість обов'язкової частки у спадщині (140208,33 гривень). Приведена вище оцінка вартості майна, що входить до спадкової маси надана [PERSON], позивачами за зустрічними позовами - [PERSON] та [PERSON] заперечувалась, а на противагу якої було надано наступні документи, а саме: -висновком про вартість майна від 11.04.2017, виконаного ФОП [PERSON], згідно якого ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] - становить 226000,00 гривень; -висновком про вартість майна від 11.04.2017, виконаного ТОВ «Північно-східна консалтингова група», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] - становить 175000,00 гривень; -розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки приватної власності (ріллі-паю) сільськогосподарського призначення, приведена в технічній документації на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці», згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 (враховуючи індексацію) складає 149 990,65 гривень. Однак, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов'язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. При цьому, грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об'єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами. Отже, для визначення розміру обов'язкової частки у спадщині необхідно встановити вартість спадкового майна, для чого проводиться відповідна експертна оцінка, тоді як нормативна грошова оцінка застосовується у випадку визначення розміру державного мита при спадкуванні. Відтак, надана позивачами за зустрічним позовом - [PERSON] та [PERSON] нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці», при розрахунку вартості спадкової маси судом не приймається до уваги. Так, з огляду на надані [PERSON] та [PERSON] документи щодо оцінки майна спадкової маси, враховуючи, що на частину майна відсутня оцінка, а відтак взявши оцінку такого майна наданої [PERSON] судом підраховано вартість спадкової маси, що залишились після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка становить (226000,00 грн + 175000,00 грн + 472060,00 грн + 131490,00 грн) 1 004 550,00 гривень. Відповідно вартість обов'язкової частки у спадщині на кожного спадкоємця складає близько 167 425,00 гривень, тоді як вартість спадщини, що припадає лише на [PERSON] та [PERSON] ((472060,00 грн / 2) + (131490,00 грн / 3) = 236030,00 грн (за заповітом) + 43830,00 грн (за законом)) складає 279860,00 гривень, що є більше ніж підрахована вартість обов'язкової частки у спадщині (167 425,00 гривень). Разом з тим, суд зазначає, що сторони у справі відмовилися від проведення судової оціночно-земельної та будівельно-технічної експертиз. Під час розгляду справи, ані [PERSON], ані [PERSON] не довели ту обставину, що вартість майна, на яке кожна з них має право в порядку спадкування за законом та заповітом, є меншою, ніж підрахований згідно з наданими висновками, розмір обов'язкової частки у спірному житловому будинку. Більш того, підрахована вартість майна, яке відповідні особи можуть отримати в порядку спадкування за законом та за заповітом, у кожному з приведених вище випадків, є значно вищою від розміру розрахованої обов'язкової частки у спадщині, а отже, вони отримують обов'язкову частку у спадщині за рахунок частини спадщини за заповітом та законом. Між тим, виходячи з доказів, які маються в матеріалах справи [PERSON] -позивач за одним із зустрічних позовів, не надала суду безумних доказів, що вона на момент смерті спадкодавця була непрацездатною, а саме, досягла пенсійного віку чи була особою з інвалідністю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] є не обґрунтованими, а відповідно в задоволенні слід відмовити. При цьому, враховуючи викладене, суд вважає [PERSON] такою, що набула право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішуючи виходячи з положень статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved