Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що згідно рішення Козельщинського районного суду від 27.04.2007 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його доходів і до повноліття дитини. Також, в позові позивач зазначив, що він 05 вересня 2009 року уклав шлюб з третьою особою [PERSON] Від даного шлюбу має дочку [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 10.07.2013 року він сплачує на користь третьої особи [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/6 частик з усіх видів його заробітку (доходу) і до повноліття дитини. Далі, позивач в позові зазначив, що він на даний час за усною домовленістю винаймає квартиру. Вартість орендної плати за один місяць становить 2000 грн. У зв'язку зі сплатою аліментів на другу дитину та винайманням квартири його матеріальний стан змінився і на даний час не дає можливості сплачувати аліменти на утримання першого сина в тому розмірі, який визначений рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.04.2007 року. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та прохав задовольнити, оскільки він згідно рішення Козельщинського районного суду сплачує аліменти на першу дитину від першого шлюбу в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку або доходів та згідно рішення Октябрського суду на другу дитину від другого шлюбу сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку або доходів. Другий шлюб між ним та третьою особою не розірваний, але він за місцем своєї реєстрації та дружини в м. Полтава не проживає, так як не може знайти спільну мову з тещею. На даний час він винаймає окрему квартиру в якій самостійно проживає. Вартість орендної плати за один місяць складає 2 000 грн. Отже, вважає що його матеріальний стан змінився, у зв'язку з винайманням квартири, а тому суд повинен зменшити розмір аліментів, який присуджений до сплати Козельщинським районним судом. Відповідач у судовому засіданні позов позивача не визнала та пояснила, що позивач спроможній сплачувати аліменти, які визначені судом в розмірі ? частини, оскільки він працює і має стабільний заробіток. Також на її утриманні на даний час перебувають, ще інші двоє неповнолітні дитини від іншого шлюбу. Третя особа в судове засідання не з'явилася, алое направила заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що відповідно до рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.04.2007 року, виконавчого листа від 14.05.2007 року та довідки про доходи позивач [PERSON] сплачує відповідачу [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2007 року і до повноліття (а.с. 11-14,19) Згідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 10.07.2013 року та довідки про доходи вбачається, що з позивача [PERSON] сплачує третій особі [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1//6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також, статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно до довідки про доходи вбачається, що позивач працює начальником штабу в Київському районному відділі ПМУ УМВС України в Полтавській області та починаючи з лютого 2015 року по липень 2015 року отримав заробітну плату до виплати в розмірі 20 690,89 грн. (а.с. 18). Відповідно до ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Суд не бере до уваги твердження позивача, що у зв'язку з винаманням квартири змінився тобто погіршився його матеріальний стан, оскільки зазначене твердження позивача про сплату за договором оренди квартири грошових коштів в розмірі 2 000 грн. не підтверджено останнім у судовому засіданні будь-яким належним доказом. Також, суд не приймає до уваги твердження позивача, що розмір аліментів, який призначений рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.04.2007 року в розмірі ? частини є завеликим і зазначений розмір аліментів повинен відповідати розміру стягнутих аліментів відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.07.2013 року в розмірі 1/6 частини, а також твердження позивача, що його діти від різних шлюбів повинні бути в рівних умовах щодо отримання від нього аліментів тобто по 1/6 частини на кожну дитину, оскільки суд вважає, що твердження позивача є безпідставними виходячи з наступних підстав. Вищезазначені рішення суду першої інстанції останнім не оскаржувалися. Суд як в першому випадку при призначенні розміру аліментів на дитину від першого шлюбу так і в другому випадку при призначені розміру аліментів на другу дитину від другого шлюбу, керувався вимогою ст. 182 Сімейного Кодексу України. Розмір раніше призначених аліментів може бути зменшений за рішенням суду лише у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивача не підлягає до задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів на обґрунтування позову, а також в судовому засіданні не доведено та не встановлено погіршення матеріального стану позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed