Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі адвоката Попової К.Р, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, стягнення судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 01.06.1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2013 року. У період шлюбу подружжя придбало трикімнатну квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року, яка була на праві власності зареєстрована на [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014 року сумісно придбана квартира була поділена між подружжям та за кожним визнано право власності по Ѕ частині квартири. 16.05.2014 року [PERSON] подарувала належну їй Ѕ частину квартири своїй матері [PERSON] за договором дарування, тому, йому та [PERSON] у спірній квартирі належить на праві власності кожному по Ѕ її частині. У теперішній час у квартирі зареєстрована [PERSON] , а фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , його син та онук відповідачки [PERSON] . Останній час син скаржиться на конфлікти з [PERSON] та бабцею [PERSON] з приводу користування житловими кімнатами та оплату комунальних послуг та квартплати. Вказана квартира є трикімнатною, житловою площею 38,8 кв. метрів,, обладнана балконом та лоджією. Просив визначити порядок користування квартирою і виділити йому у користування: кімнату, площею 12,1 кв. метр, кімнату, площею 9,9 кв. метрів, лоджію, площею, 4,08 кв. метрів; [PERSON] виділити у користуванні: кімнату, площею 16,8 кв. метрів, балкон, площею 0,72 кв. м, підсобні приміщення у квартирі залишити у загальному користуванні, також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 19.06.2019 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, після їх усунення, ухвалою від 13.08.2019 року по справі було відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному провадженні, призначено підготовче провадження. 06.09.2019 року від адвоката Ярошенка О.О.- представника [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, у якому адвокат просив залишити без задоволення позов [PERSON] , оскільки він не проживає у спірній квартирі, нею не користується, спору між ним та відповідачкою з приводу користування квартирою не має, а комунальні послуги сплачуються щомісячно. Крім того, запропонований [PERSON] варіант визначення порядку користування квартирою, порушить право відповідача [PERSON] на користування своєю частиною квартири. Також, 06.09.2019 року, адвокат Ярошенко О.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, який прийнято судом, ухвалою від 10.09.2019 року. У зустрічному позові зазначив, що [PERSON] і відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , кожний по Ѕ частині. На теперішній час кімната, площею 16,8 кв. м. перебуває у загальному користуванні та не має спального місця. До переїзду у м.Київ, у кімнаті проживав [PERSON] ; у кімнаті, площею 12,1 кв. м. проживає донька [PERSON] - [PERSON] та цією кімнатою за необхідності користується і сама [PERSON] ; кімнатою, площею 9,9 кв. м. користується [PERSON] - син позивача [PERSON] та онук [PERSON] . Запропонований [PERSON] варіант користування спірною квартирою, порушить право [PERSON] на користування своєю Ѕ частиною квартири, тому просив визначити порядок користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників та виділити у користування [PERSON] , кімнати, площею 12,1 кв. м і 9,9 кв. метрів, лоджію, площею 4,08 кв. м.; [PERSON] у користування кімнату, площею 16,8 кв. м., балкон, площею 0,72 кв. м., коридор, дві комори, кухню, туалет, ванну, залишити у загальному користуванні співвласників. Ухвалою суду від 15.11.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судові засідання [PERSON] не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином. Представник [PERSON] - адвокат Попова К.Р. у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності [PERSON] [PERSON] у судові засідання не з`являлася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника- адвоката Ярошенка О.О. ( а.с. 72). Представник [PERSON] - адвокат Ярошенко О.О. надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності [PERSON] , просив задовольнити зустрічний позов [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та їх представників, ухвалити рішення за наявними у справі документами. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.06.1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2013 року, що сторонами не оспорюється. У період шлюбу подружжя придбало трикімнатну квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року, яка була на праві власності зареєстрована на [PERSON] ( а.с. 10-11). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014 року сумісно придбана квартира була поділена між подружжям та за кожним визнано право власності по Ѕ частині квартири ( а.с.60-61). 16.05.2014 року [PERSON] подарувала належну їй Ѕ частину квартири своїй матері [PERSON] за договором дарування, тому [PERSON] та [PERSON] , у спірній квартирі належить на праві власності кожному по Ѕ її частині ( а.с. 10-11). У теперішній час у квартирі зареєстрована [PERSON] , а фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] та онук [PERSON] , що сторонами не оспорюється. Вказана квартира є трикімнатною, має три окремі кімнати, площами: 12,1 кв. м., 9,9 кв. м., 16,8 кв. м., житлова площа складає 38,8 кв.м, має лоджію, площею, 4,08 кв. м., балкон, площею 0,72 кв. м, дві комори, площами 0,3 кв. м, 1,3 кв. м, кухню, площею 7,0 кв. м, коридор, площею 9,3 кв. м., туалет, площею 1,2 кв. м, ванну, площею 2,6 кв. м. Наведені вище обставини не оспорються сторонами та підтверджуються матеріалами справи (а.с.13-14). Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень статей391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власника (співвласника) на проживання у належному йому майні є абсолютним та не підлягає обмеженню, в тому числі й з боку інших співвласників. У разі створення особі перешкод у проживанні в належному йому на праві власності майні, останній має право вимагати усунення таких перешкод. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] у позовній заяві зазначив, що протягом останніх півроку, його син [PERSON] , який постійно проживає у квартирі з матір`ю [PERSON] та бабцею [PERSON] , скаржиться на постійні конфлікти між ним та матір`ю і бабцею через порядок користування кімнатами, оплаті комунальних послуг. В порушення вимог ЦПК України, позивачем [PERSON] та його представником адвокатом Поповою К.Р., не надано суду жодного доказу того, що відповідачем [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні власністю саме позивачу [PERSON] , який є співвласником квартири, а саме її Ѕ частини. Крім того, як зазначено у позовній заяві [PERSON] та зустрічному позові [PERSON] , [PERSON] у квартирі не проживає, оскільки мешкає у м.Києві. Вказані обставини сторонами не оспорюються, а лише свідчать про те, що ні [PERSON] ні [PERSON] не чинять один одному перепони у користуванні квартирою, яка належить саме зазначеним казаним особам на праві спільної часткової власності. Згідно частини третьої ст.. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10. 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок "при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 370, чч. 1-3ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Крім того, як позивачем за первісним позовом [PERSON] та його представником- адвокатом Поповою К.Р., так і позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та її представником- адвокатом Ярошенко .О., в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів про можливість виділу їм ( кожному окремо) частини квартири, облаштування окремого входу до частини квартири, оскільки лише спеціалістом в даній галузі, шляхом виготовлення експертного дослідження, може бути підтверджена або спростована дана обставина. Ні позивачі, ні представники сторін клопотання про проведення відповідної експертизи суду не заявляли. При цьому, позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд виділити йому у користування кімнату, площею 12,1 кв. метр, кімнату, площею 9,9 кв. метрів, які є ізольованими, лоджію, площею, 4,08 кв. метрів; [PERSON] виділити у користуванні: кімнату, площею 16,8 кв. метрів, яка є ізольованою, балкон, площею 0,72 кв. м, підсобні приміщення у квартирі залишити у загальному користуванні. Позивач за зустрічним позовом- адвокат Ярошенко Ою.О., який діє в інтересах [PERSON] , просить виділити у користування [PERSON] , кімнати, площею 12,1 кв. м і 9,9 кв. метрів, які є ізольованими, лоджію, площею 4,08 кв. м.; [PERSON] у користування кімнату, площею 16,8 кв. м., яка є ізольованою, балкон, площею 0,72 кв. м., коридор, дві комори, кухню, туалет, ванну, залишити у загальному користуванні співвласників. Зазначені вимоги не можуть бути задоволені з таких підстав. Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Застосовуючи принцип аналогії права, суд приходить до переконання, що при визначенні порядку користування житловим приміщенням, яке є спільною частковою власністю, співвласнику може бути виділене у користування лише ізольоване жиле приміщення за розміром не менше від встановленого для надання одній особі. Судом встановлено, що спірна квартира є трикімнатною, має три окремі кімнати, площами: 12,1 кв. м., 9,9 кв. м., 16,8 кв. м.. Оскільки виділення у користування кожній стороні ізольованого приміщення, яке б відповідало їх частці у спільній частковій власності, є неможливим. Таким чином, вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та докази наявні у справі, приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, та зустрічного позову адвоката Ярошенка О.О., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників. Також, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення судових витрат по справі, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed