Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га та земельну ділянку площею 0,08 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Свій позов мотивує тим, що 13 січня 2009 року померла її бабуся, [PERSON]. За життя її бабуся заповіт не складала. Інших спадкоємців на майно померлої немає. Рішенням Грядівської сільської ради №11/3 від 25.12.1997 року, її дідусеві [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,58 га (0,50га та 0,08га) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Після смерті дідуся дані земельні ділянки перейшли до її бабусі [PERSON] Факт належності вказаних земельних ділянок громадянці [PERSON] також підтверджується довідкою виданою Грядівською сільською радою 15.11.2016 № 3163. Вона звернулася до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право на вище зазначене майно. Однак, на даний момент не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площами 0,50 га та 0,08 га, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області після смерті громадянки [PERSON] нотаріусом їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на земельні ділянки. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га та земельну ділянку площею 0,08 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. В ході розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог в частині розміру загальної площі земельних ділянок, визнання права власності на які є предметом позову. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,50 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в межах села Низкиничі Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] також позов підтримав повністю, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що у рішенні Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 11/3 від 25.12.1997 року відсутні відомості про передачу [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га. Окрім того, рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства Грядівською сільською радою не могло бути прийнятим, оскільки чинне на той час законодавство не передбачало можливості передання земель для ведення особистого селянського господарства у приватну власність мешканцям м. Нововолинська, а [PERSON] на той час проживав у м. Нововолинську. У задоволенні позову просив відмовити повністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер 01.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 128485 (а.с.9). Згідно довідки Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 3163 від 15.11.2016 року за померлим [PERSON] значиться земельна ділянка 0,58 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка була надана рішенням Грядівської сільської ради № 11/3 від 25.12.1997 року. Документи на право власності на землю не виготовлялись. Після смерті чоловіка [PERSON] спадкоємцем земельної ділянки була його дружина [PERSON], яка офіційно спадщини не оформила. Після смерті баби [PERSON] спадкоємцем земельної ділянки є її внука [PERSON], яка постійно проживає за адресою: [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] та [PERSON] Грядівською сільською радою Іваничівського району Волинської області не посвідчувався (а.с.10). Згідно витягу з рішення Грядівської сільської ради № 11/3 від 25.12.1997 року, виданого секретарем сільської ради [PERSON], Грядівська сільська рада, розглянувши заяви громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані у користування, та матеріали, що підтверджують розміри даних ділянок, вирішила: передати безкоштовно у приватну власність гр. [PERSON] в с. Низкиничі земельну ділянку для розширення особистого підсобного господарства у розмірі 0,58 га (а.с.11). Однак, як вбачається із рішення Грядівської сільської ради Іваничівського району від 25.12.1997 року № 11/3 «Про приватизацію земельних ділянок», яке надано у судовому засіданні представником відповідача, а копію долучено до матеріалів даної справи, згідно пункту 6 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га. У п. 7 вищевказаного рішення зазначено: «Передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га та для розширення особистого підсобного господарства 0,58 га». Таким чином, зазначене рішення не містить відомостей про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність саме [PERSON], оскільки з пункту 7 неможливо встановити кому саме передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Низкиничі площею 0,25 га та для розширення особистого підсобного господарства 0,58 га. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2016 року встановлено, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку відсутній, а тому завідуюча Іваничівською державною нотаріальною конторою постановила відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,58 га, після смерті [PERSON], рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності (а.с.3). У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а саме в даному випадку свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Спадкодавцями [PERSON], [PERSON] не було оформлено права власності на спірну земельну ділянку, площею 0,50 га. Державний акт про право власності на неї не видавався. Відсутні і інші правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право ставити питання про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Доводи позивача про те, що саме пунктом 7 Рішення № 11/3 від 25.12.1997 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність спірну земельну ділянку є безпідставними, а судом не здобуто будь-яких інших належних доказів, які б обґрунтували вимоги позивача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, про те, що не підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування.

Outcome: dismissed