overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У лютому 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем за даним позовом він знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 304. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року заявник звернувся до суду з названою вище заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 11.02.2011 року він одружився з гр. [PERSON]., яка має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявник зі своєю дружиною та її сином проживають однією сім"єю та ведуть спільне господарство з 2009 року, з дитиною у нього склались родинні відносини, він відносеться до дитини як до свого сина, а він в свою чергу вважає заявника своїм батьком. Біологічний батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року був позбавлений батьківських прав відносно дитини. На підставі викладеного заявник в заяві просить дозволити йому усиновлення [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Представники служби у справах дітей Овідіопольської РДА в судовому засіданні заяву підтримали. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника та зацікавлених осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.207 Сімейного Кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до ст.208 СК України усиновленою може бути дитина. Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 11.02.2011 року заявник [PERSON] одружився з гр. [PERSON]., яка має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявник зі своєю дружиною та її сином проживають однією сім"єю та ведуть спільне господарство з 2009 року, з дитиною у нього склались родинні відносини, він відносеться до дитини як до свого сина, а той в свою чергу вважає заявника своїм батьком. Біологічний батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.08.2016 року був позбавлений батьківських прав відносно дитини. Відповідно до висновку Овідіопольської РДА заявник може бути усиновлювачем. Відповідно до довідки Управління інформаційного забезпечення ГУМВС України в Одеській області заявник [PERSON] засудженими не значиться та в розшуку не перебуває. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Овідіопольської РДА, у заявника створені всі необхідні умови для виховання та утримання дитини. Відповідно до висновків медичного закладу за станом здоров'я заявник може бути усиновлювачем. З наведених підстав суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

у лютому 2017 року заявник звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що з 03 січня 2016 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], з яким спільно навчаються в Одеському вищому профтехучилищі торгівлі та технології спожитку. Вони створили сімю та мешкають разом в м. Одеса. На цей час вона вагітна. З метою реєстрації шлюбу вони звернулися до Саратського районного відділу ДРАЦС щоб подати відповідну заяву. Але, у відділі ДРАЦС заяву не прийняли через те, що заявник не досягла шлюбного віку та роз'яснили, що вона має право подати заяву про надання права на шлюб. Надання права на шлюб для заявника є необхідним, оскільки на даний час вона вагітна, бажає щоб дитина народилась у повноцінній сім'ї. Тому, [PERSON] просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. У даному судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила її задовольнити. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви, просили суд надати дочці право на шлюб тому, що це відповідає її інтересам. Заінтересована особа [PERSON] просив заяву задовольнити, оскільки бажає зареєструвати шлюб з [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, її представника, яка підтримала заяву, пояснення заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із сімейного законодавства, про надання права на шлюб за рішенням суду, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З копії свідоцтва про народження та паспорта вбачається, що заявник [PERSON] народилася 15 березня 2000 року, на цей час досягла 16 років (а.с. 4,11). Відповідно довідки № 34 від 01 лютого 2017 року, виданої лікарсько-консультаційною комісією комунального закладу "Саратська центральна районна лікарня" Одеської області, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у лікаря акушер-гінеколога, термін вагітності 15 тижнів вагітності (а.с. 9). Судом встановлено, що на теперішній час заявник не досягла шлюбного віку, встановленому законом. [PERSON] проживає у цивільному шлюбі з [PERSON], вагітна, вони планують зареєструвати шлюб. Суд вважає, що надання заявнику права на шлюб відповідає її інтересам, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати укладений з відповідачем шлюб та визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказав, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують з вересня 2016 року, переконаний, що збереження шлюбу неможливе на підставі чого просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з"явився, направив до суду заява про розгляд справи за його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з"явилася, направила до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 29). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів. Судом встановлено, що 06.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] (після одруження - [PERSON]В.) уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №126 (а.с. 28). Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які регулюються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, а дітей на подальше проживання залишити разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 08.11.2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 594. Від даного шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року, шлюб зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 594. Від даного шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2000 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Сторони на надані строку для примирення сторони не наполягали. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 12.08.2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради видано свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №065014 та зроблено відповідний актовий запис №781. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище "Лінник".\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 09 липня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №321. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з 2014 року, спільне господарство не ведуть з квітня 2015 року, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження їх родини недоцільне і тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 липня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №321. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4, 6). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 2014 року, спільне господарство не ведуть з квітня 2015 року, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала, просила задовольнити його з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Сторони на надані строку для примирення сторони не наполягали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 19.09.2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії I-КЕ № 151529 та складено відповідний актовий запис №173. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище "Подмолода". Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить скасувати заборону на відчуження житлового будинку за адресою [ADDRESS] та виключити з ЄРЗВОНМ запис про заборону такого відчуження. В обґрунтування позову зазначає, що не може вільно розпоряджатися належним їй будинком, оскільки дія заборона на відчуження останнього згідно запису у відповідному Реєстрі, що датований 1960 роком, попри те, що сам будинок збудований у 1965 році. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Додатково пояснив, що наразі неможливо точно встановити архівні записи 1960 року та з'ясувати підстави накладення арешту. Представник відповідача у судове засідання та з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оцінивши наявні докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на наступне. Встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить будинок за адресою [ADDRESS]. Останній успадкований нею 18.05.2016 року у порядку спадкування майна [PERSON] Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачка з 22.12.2016 року є власницею земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на даний будинок існує заборона відчуження, яка виникла 04.06.1960 року. У той же час, земельна ділянка під арештом не перебуває. Згідно довідки від 30.01.2017 року, виданої КП ЛОР "Червоноградське МБТІ", даний будинок споруджений у 1965 році. Технічний паспорт, як видно з останнього, на зазначений будинок оформлений на позивачку. Вдповідно до положення ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи встановлені обставини справи та викладені вище норми права, суд вважає, що обмеження права власності позивача на зазначений будинок здійснюється без правових підстав, не згідно з законом і не є необхідним у демократичному суспільству для будь-яких цілей. Відтак заявлений негаторний позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У лютому 2017 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою про виправлення описки у рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2016 року та у виконавчих листах, виданих Оболонським районним судом м. Києва 05 травня 2016 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. На підставі даного рішення 05 травня 2016 року видано виконавчі листи. Проте в рішенні суду та у виконавчих листах містяться описки, а саме невірно вказано ім'я відповідача, заміть «[PERSON]» зазначено «[PERSON]. За таких обставин, заявник просить суд виправити описки у рішенні суду та у виконавчих листах, а саме замість «[PERSON] зазначити вірно «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву представника позивача про виправлення описок у рішенні суду та у вказаних виконавчих листах слід задовольнити з наступних підстав. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Проте, в рішенні суду невірно зазначено ім'я відповідача, замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Крім того, як вбачається з виконавчих листів, при виготовленні останніх також допущено помилку, а саме в частині відомостей про боржника замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]. Відповідно до ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. За приписами ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. За таких обставин, суд ухвалює задовольнити заяву представника ПАТ «Альфа-Банк» про виправлення описок у рішенні суду та у виконавчих листах.

Outcome: approved