Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом у\~якому просила визнати недійсним рішення Антонівської селищної Ради м. Херсону від 07.02.2019 року №359 щодо передачі у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що нею 20.03.2019 року було отримано лист Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради за вих. №114-7573-15 згідно якого їй повідомлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 882 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Антонівської селищної ради м. Херсону від 07.02.2019 року №359 передана у власність третій особі. На її думку, оскаржуване рішення суперечить чинному законодавству України і є таким, що підлягає визнанню недійсним. Вказує, що у відповідності з рішенням виконавчого комітету Антонівської селищної ради від 02 жовтня 1996 року №85 «Про питання землекористування» їй виділена присадибна ділянка в розмірі 0,0822 га в [ADDRESS] , як забудовнику для будівництва житлового будинку. Зазначена земельна ділянка була передана у користування на підставі акту від 03.10.1996 року. З метою приватизації раніше наданої земельної ділянки, звернулась до Антонівської селищної ради з відповідною заявою 30.07.2012 року. У відповідності до п. 2.7 рішення Антонівської селищної ради від 15.08.2012 року №288 їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність вищевказаної земельної ділянки. На виконання зазначеного рішення, у 2013 році розробила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак, 25.11.2013 року Управлінням містобудування та архітектури Херсонської міської ради було відмовлено їй у погодженні зазначеного проекту до моменту розробки генерального плану смт.Антонівка. Вказує, що вона є землекористувачем земельної ділянки на підставі рішення виконавчого комітету Антонівської селищної Ради від 02.10.1996 року №85 «Про питання землекористування», а тому у відповідача не було законних підстав передавати у власність третім особам земельну ділянку, оскільки її право користування, вказаною земельною ділянкою, припинено не було. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 20.08.2019\~року представником\~Антонівської селищної\~ради подано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~вказала,\~що позовні\~вимоги є\~безпідставними та\~необґрунтованими з\~наступних підстав.\~У позивачки\~на час\~передачі земельної\~ділянки у\~власність [PERSON] \~не було\~права власності,\~права постійного\~користування чи\~права оренди\~земельної ділянки.\~Таким чином,\~Антонівській селищній\~раді не\~треба було\~припиняти право\~користування земельної\~ділянки якого\~і не\~було.\~Отримання дозволу\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~не означає\~позитивного рішення\~про надання\~її у\~користування,\~власність,\~оренду.\~Отже,\~як позивачка\~так \~і будь-яка\~інша особа\~мають рівне\~право отримати\~дозвіл на\~розробку проекту\~землеустрою,\~подальше затвердження\~яких відбувається\~із кінцевим\~визначенням особи,\~що отримає\~право власності\~або користування\~(оренду)\~на ділянку.\~Тому,\~у позивачки\~не має\~підстав вважати\~пріоритетність того\~чи іншого\~заявника на\~стадії надання\~дозволу на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки,\~а відтак\~ і\~порушеного права\~позивачки.\~Позивачкою у\~позовній заяві\~не зазначено,\~які норми\~законодавства були\~порушені Антонівською\~селищною радою\~при передачі\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~та які\~були у\~Антонівської селищної\~ради підстави\~відмовити [PERSON] \~у передачі\~у власність\~земельної ділянки\~площею 0,1500\~га,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 20.02.2020\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2020 року вжито заходи забезпечення позову, які постановою Херсонського апеляційного суду від 19.05.2021 року скасовано Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2021 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача Антонівської селищної ради Херсонську міську раду. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представником Херсонської міської ради Херсонської області подано заяву про розгляд справи у відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. Третьою особою подано заяву про розгляд справи у відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Листом від 20.03.2019 р. №114757315 Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради повідомило [PERSON] , що за результатами розгляду заяви від 25.02.2019 року №114-7573-15 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вільної від забудови земельної ділянки, орієнтовною площею 822 кв.м по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка за вищевказаною адресою, на підставі рішення Антонівської селищної ради від 07.02.2019 р. №359, перебуває у приватній власності іншої особи. У зв`язку з наведеним повернуто документи (арк. справи 7). Рішенням Виконавчого комітету Антонівської селищної ради народних депутатів №85 від 02 жовтня 1996 року "Про питання землекористування", виконавчий комітет Антонівської селищної ради народних депутатів вирішив виділити присадибну ділянку в розмірі 0,0822 га в [ADDRESS] [PERSON] , як забудовнику, яке дає право на будівництво житлового будинку (арк. справи 8). З листа виконавчого комітету Антонівської селищної ради народних депутатів №123 від 03 жовтня 1996 року головному архітектору м. Херсона Громихіну В.М., виконком Антонівської селищної Ради народних депутатів просить надати висновок про виділення земельної ділянки для будівництва нового житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] (арк. справи 9). Згідно Акту складеного 05 жовтня 1963 року інженером-землевпорядником Антонівської селищної ради у присутності голови селищної ради та землекористувача [PERSON] , на підставі рішення виконкому №85 від 02.10.1996 року їй в натурі виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 0,0822 га. Даний акт являється підставою для будівництва житлового будинку без дозволу сел. ради та договору (арк. справи 10). 30.07.2013 року [PERSON] на ім`я голови Антонівської селищної ради Семенчева І.І. було подано заяву, у якій просила передати їй у власність земельну ділянку, площею 822 кв.м, із земель раніше наданих у користування, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] (арк. справи 11). Рішенням Антонівської селищної ради м. Херсона XXVII сесії селищної ради VІ скликання №288 від 15.08.2012 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації та проектів землеустрою», вирішено надати дозвіл на розробку технічної документації та проектів землеустрою щодо відведення у власність, спільну-сумісну власність та у оренду ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) громадянам за списком згідно з додатком №1, в п. 2 додатку №1 (п. 2.7) визначено надати дозвіл на розробку технічної документації [PERSON] , місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] , загальна площа земельної ділянки 822,00 кв.м. (арк. справи 12,13). Згідно Витягу з рішення Антонівської селищної ради м. Херсона XXХХV сесії селищної ради VІ скликання №448 від 20.09.2013 року «Про внесення змін до деяких рішень селищної ради», внесено зміни до п. 2 додатку №1 до рішення Антонівської селищної ради від 15.08.2012 р. №288: - замість «надати дозвіл на розробку технічної документації» читати: - «надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою» (арк. справи 14). Товариством з обмеженою відповідальність «Фелия» розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,0780 га за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 15-25). 25.11.2013 року за вих. №01-36-330 Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради надано висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0780 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] у зв`язку з необґрунтованістю розмірів та площі заявленої земельної ділянки, її місця розташування, а також відсутність затвердженої містобудівної документації, що не відповідає ст. 39 Земельного кодексу України, управління містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування не погоджує наданий проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки. Повторний розгляд питання можливий після надання до Управління викопіювання із затвердженої містобудівної документації Генерального плану смт. Антонівка, в межах якої знаходиться заявлена земельна ділянка, яким будуть обґрунтовані межі та площа заявленої ділянки, її місце розташування та площа (арк. справи 26). З Витягу з рішення Антонівської селищної ради м. Херсона XLIV сесії селищної ради VІІ скликання №359 від 07.02.2019 року «Про затвердження землевпорядної документації та передачу у власність земельних ділянок» вбачається, що [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1500 га (кадастровий номер 6510165300:02:001:1440) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер 6510165300:02:001:1440) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 51). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.09.2021 р. №276834782, земельна ділянка з кадастровим номером 6510165300:02:001:1440 площею 0,1500 га на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2021 р. зареєстрована за [PERSON] . Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 1ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. На час розгляду справи встановлено, що з 08.07.2021 р. власником земельної ділянки кадастровий номер 6510165300:02:001:1440 є [PERSON] , який не залучений до участі в справі. [PERSON] , звертаючись до суду з позовом вказувала, що їй було надано у користування земельну ділянку площею 0,0822 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та спірним рішенням раніше надана їй земельна ділянка надана третій особі. Позивачка не просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Слід зазначити, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України). \~Статтею 126 ЗК України\~також визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Звертаючись до органу виконавчої влади чи до органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа з метою реалізації наданого їй земельним законодавством права на отримання земельної ділянки у власність звертається до власника земельної ділянки - держави або територіальної громади в особі відповідного органу. У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження. Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою, який включає матеріали погодження проекту землеустрою, а також інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема, перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель) (\~стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділяє заінтересовану особу повноваженнями ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. Затвердження проекту землеустрою засвідчує згоду власника з вибором земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою, яка в майбутньому перейде у власність заінтересованої особи. При цьому, під час процедури набуття у власність земельної ділянки всі учасники цих правовідносин зобов`язані діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховуючи інтереси один одного, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені законодавством у вичерпний спосіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц зазначено, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки ( в особі органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; не повідомляє або несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови; надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду; необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення; безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки. Велика Палата у вказаній постанові зазначила, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачці надано висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою 25.11.2013 року, з цього часу вона не здійснювала жодних дій щодо повторного розгляду питання, Висновок щодо проекту землеустрою був складений в грудні 2018 року, тобто більш ніж через 5 років після відмови у затвердженні проекту землеустрою позивачки, а тому відсутні підстави вважати, що дії відповідача є недобросовісними. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Антонівської селищної ради №359 від 07.02.2019 р. передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер 6510165300:02:001:1440) за адресою: [ADDRESS] . В той же час, позивачці передавалася земельна ділянка площею 0,0822 га за тією ж адресою. Позивачкою належними та допустимими доказами не доведено порушення її прав чи інтересів, а саме того, що виділена їй земельна ділянка на будівництво житлового будинку (як землекористувачу) в розмірі 0,0822 га входить у склад земельної ділянки, яка була передана у власність за спірним рішенням № 359 від 07.02.2019 р. [PERSON] , з врахуванням того, що останньому передавалося 0,1500 га. Визначення місця знаходження земельних ділянок лише за однією адресою само по собі не свідчить про їх ідентичність. Матеріали справи\~не містять\~викопіювання\~конкретної земельної\~ділянки,\~яка виділялася\~у 1986\~році для\~будівництва [PERSON] ,\~тобто фрагмент\~з точним\~графічним зображенням\~заданої\~ділянки,\~який дає інформацію про місцезнаходження, межі і інші характеристики тощо. Висновку експерта з цього питання суду не надано, клопотань про призначення експертизи не заявлено. Крім того, позивачці було відмовлено у погодженні проекту землеустрою земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0780 га. На підставі наданих суду доказів усунути вказані розбіжності є неможливим. Підсумовуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстави для задоволення позову відсутні, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з врахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати позивачки покладаються на неї, відповідачем та третьою особою про наявність судових витрат не заявлено. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 07 жовтня 2021 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed