Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 17.01.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Банку на ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач був ознайомлений з умовами надання кредиту та підтвердив свою згоду підписанням заяви про надання кредиту. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом погашення заборгованості за кредит, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 31.05.2015 року має заборгованість в сумі 25078 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5505 грн. 46 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17902 грн. 16 коп., а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1170 грн. 38 коп. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 25078 грн. та витрати понесені по справі в сумі 1218 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду з'явився. Проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що дійсно укладав кредитний договір, але через погіршення стану здоров'я не зміг вчасно виплатити кредит. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості ним було здійснено в вгрудні 2011 року. Збільшення строку позовної давності між ним та позивачем не погоджувалось. За таокго просив застосувати строк позовної давності. Вислухав пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме: заяву позичальника № б/н від 17.01.2006 року; розрахунок заборгованості; умови та правила надання банківських послуг, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 17.01.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Станом на 31.05.2015 року відповідачу нараховано заборгованість в сумі 25078 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5505 грн. 46 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17902 грн. 16 коп., а також штрафів при порушенні стоків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1170 грн. 38 коп. Згідно долученого до позову розрахунку останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснено в грудні 2011 року. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п.6.5; 6.6; 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено обов'язок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в розмірі та на умовах, встановлених договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позивальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За умовами договору відповідач повинен був сплачувати погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Із кредитного договору і графіків погашення щомісячних платежів слідує, що кредитний договір діє протягом 36 місяців і підлягав виконанню в строк не пізніше 10.08.2011року. Відповідно до п.9.12 договору строк дії договору визначено в 12 місяців з дня підписання. Якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він продовжується на той же строк. Відповідно до п.3.1.1,3.1.2,3.1.3 Правил користування платіжною картою строк дії картки зазначається на лицевій стороні картки. По закінченню строку дії . карта продовжується банком на новий строк. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж відповідачем було здійснено 26.12.2011 року. Дані про продовження строку дії карти та після 2011 року позивачем не надано. Відповідно до ст. 256-257 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Умовами укладеного між сторонами договору був деталізований обов'язок боржника повернути весь борг частинами у розмірі 7% заборгованості щомісяця та встановлено самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. За такого право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу. Про порушення свого права позивачу було відомо з січня 2012 року. Позов пред'явлено до суду лише у серпні 2015 року. За встановленого в судовому засіданні, позов пред'явлено до суду поза межами строку позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем заявлено про застосування позовної давності. Дані щодо погодження сторонами згідно положень ч. 1 ст. 259 ЦК України іншого терміну позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафів за даним договором відсутні. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною (відповідачем) у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed