Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (далі - позивач, страхова компанія) в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 43543,96 грн. та сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.04.2014 року о 12 год. 20 хв. в м. Новоград-Волинський по вул. Г. Перекопу сталась ДТП за участю транспортного засобу, що належить [PERSON] під його керуваням та транспортного засобу під керування [PERSON], що належить останньому. 28.05.2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області винесено постанову № 285/1847/14-п, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завданої матеріальної шкоди [PERSON], як власнику автомобіля марки «ВМW 730», реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ Страхова компанія «Універсальна» згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6205840 від 01.10.2013 року. Страховою компанією було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено потерпілому на підставі страхового акту №7697/1, розрахунку до нього, аварійного сертифікату, страхове відшкодування у розмірі 43543,96 гривень. Розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу визначався на підставі ремонтної калькуляції № РМ 25334/О від 15.05.2014 року. Платіжним дорученням № 62139 від 29.07.2014 року страхове відшкодування було перераховано на банківський рахунок [PERSON] До ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» перейшло право зворотної вимоги вимоги (регресу) до винної особи відповідача - [PERSON], оскільки позивач повністю виконав покладені на нього зобовязання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, а відповідач в порушення підпункту 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язки страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив на умовах визначених Законом. Незважаючи на намагання позивачем досудового врегулювання спору, позивач матеріальну шкоду сплачувати відмовляється, що із мусило страхову компанію звернутись до суду з даним позовом. Представником відповідача подано письмові заперечення на позов, які зводяться до того, що нормами Закону встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Таким чином позивач має довести не тільки, що мав місце сам факт неповідомлення про страховий випадок але й те, що це неповідомлення позбавило його можливості перевірити обставини ДТП власними силами, попередивши таким чином необгрунтовану виплату страхового відшкодування. Враховуючи що вказані обставини позивачем доведено не було, просить у позові ПАТ Страхова компанія «Універсальна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди відмовити. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що страхова компанія визнає факт настання страхового випадку та не оспорює, що він належним чином зафіксований правоохоронними органами. Позивачем самостійно визначено та добровільно сплачено страхове відшкодування на користь третьої особи [PERSON] Порушення відповідачем підпункту 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язки страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема неповідомлення у письмовому вигляді (оскільки по телефону повідомлення було прийняте) страхову компанію про ДТП жодним чином не вплинуло на розмір страхового відшкодування та не ускладнило перевірку обставин ДТП власними силами страхової компанії, тобто не спричинило необґрунтованих виплат. Однак, відсутність письмового повідомлення позивач розцінює, як порушення відповідачем договірних умов та вимог закону, що на думку представника ПАТ Страхова компанія «Універсальна» [PERSON], надає позивачу право відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подати регресний позов до відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що не знав про встановлений законом обовязок щодо повідомлення страхової компанії про ДТП у встановлені строки та в письмовому порядку, а тому не виконав його. Однак повідомив страхову компанію в той же день по телефону про настання ДТП. Представник відповідача посилаючись на те, що позивач не довів підстави для відшкодування шкоди, заявленої у позові, оскільки не довів наявності причинного звязку між діями відповідача (неповідомлення про настання страхового випадку у письмовому вигляді) та сумою страхового відшкодування, просив, з підстав викладених у письмових запереченнях, позивачу у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засіданні не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, зясувавши думку сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі зазначеної особи. Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АС/6205840 від 01.10.2013 року (далі Договір страхування), за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). 14 квітня 2014 року в місті Новоград-Волинський мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті якої автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/1847/14-п від 28.05.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.04.2014 року та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.8). Страховою компанією прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату потерпілому на підставі страхового акту №7697/1, розрахунку до нього, аварійного сертифікату, страхового відшкодування у розмірі 43543,96 гривень. Розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу визначався на підставі ремонтної калькуляції № РМ 25334/О від 15.05.2014 року (а.с.5-6, 9-26). Платіжним дорученням № 62139 від 29.07.2014 року страхове відшкодування перераховано на банківський рахунок [PERSON] (а.с.26). Відповідач не повідомив позивача про настання страхової події у строк та на умовах, визначених ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, як вбачається із листа № 1973/09/13 від 03.07.2015 року страхова компанія повідомляє, що дійсно 14.04.2014 року о 14:01 год. було зареєстровано телефонне звернення на гарячу СК «Універсальна» стововно ДТП, яка сталась 14.04.2014 року за участю автомобіля відповідача [PERSON], який застрахований згідно полісу № АС/6205840 від 01.10.2013 року (а.с.132). Позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування завданої шкоди в добровільному порядку (а.с.7). Відповідач претензію отримав, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення, однак, станом на день розгляду справи у суді зазначену шкоду не відшкодував (а.с.27). Дані обставини не оспорювались сторонами по справі та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.4-27,132). Відносини в сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, в редакції з останніми змінами та доповненнями, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 цього Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, вищевикладеними нормами Закону встановлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може буту підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судом у даній справі встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілому, самостійно визначивши його розмір, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку у письмовому вигляді не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним судом України у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15. За таких обставин, враховуючи, що позивачем під час розгляду даної справи не доведено, що неповідомлення позбавило його можливості перевірити обставини ДТП власними силами, попередивши таким чином необґрунтовану виплату страхового відшкодування, тобто, не доведено наявності підстав для відшкодування в порядку регресу суми матеріальної шкоди, заявленої у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Згідно з вимогами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed