Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

03 червня 2015 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», віділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за депозитним договором та захист прав споживачів. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 30 жовтня 2014 року, між ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], що діяв на підставі довіреності, укладено договір-заяву № 331832/224444/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» строком на 5 (п`ять) місяців в іноземній валюті. Ним були внесені грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.2.071782.006 у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк з 30 жовтня 2014 року по 30 березня 2015року з нарахуванням процентів за ставкою 12,50 % річних. 30.10.2014 року він також подав заяву про повернення банківського вкладу 30.03.2015 року, шляхом виплати готівкових коштів через касу банку. Після закінчення строку договору, відповідач частково виплатив суму банківського вкладу та нарахованих відсотків в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот доларів США 00 центів), шляхом перерахування коштів на поточний рахунок дружини [PERSON]. По закінченню строку договору він звертався до банку з вимогою повернути решту заборгованості по депозиту, але йому було відмовлено без пояснення цьому причин. Згідно довідки № 43 від 25.05.2015 року, наданої відповідачем, станом на 25.05.2015 року, залишок коштів на рахунку № 2620.9.375819.001 становить 10800 (десять тисяч вісімсот доларів США 00 центів). Відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань за договором-заявою № 331832/224444/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», кошти не повернули, тому він звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь заборгованість по договору в сумі 10800 (десять тисяч вісімсот доларів США 00 центів), 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогув розмірі 2000 (дві тисячі) грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представники відповідачів відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2.07.2015 року та 30.07.2015 року в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», віділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за депозитним договором та захист прав споживачів, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року, між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON], який діяв на підставі Положення про відділення та довіреності, було укладено договір-заяву № 331832/224444/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на п`ять місяців в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 зазначеного договору: вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.2.071782.006 у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк з 30 жовтня 2014 року по 30 березня 2015 року. Згідно п. 2 договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п. 1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 12,50 % річних. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок № 2638.0.071782.006, відкритий у банку. Зі змісту п. 6 даного договору слідує, що після закінчення строку договору, тобто 31.03.2015 року, банк зобов`язаний повернути вкладнику вклад. Позивач 30.10.2014 року звертався до начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] з заявою, в якій просив повернути 30 березня 2015 року банківський вклад у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів), розміщений згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» № 331832/224444/5-14 від 30 жовтня 2014 року, шляхом виплати готівковими коштами через касу банку. У відповідності до довідки Придніпровського РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 25.05.2015 року № 43 встановлено, що в Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» дійсно відкритий депозитний рахунок в іноземній валюті № 2630.6.375819.001 згідно договору-заяви № 331832/224444/5-14 від 30 жовтня 2014 року. По закінченню терміну дії договору (30.03.2015 року) депозитні кошти на нараховані відсотки були перераховані на рахунок № 2620.9.375819.001. Станом на 25.05.2015 року залишок по рахунку № 2620.9.375819.001 становить 10800 (десять тисяч вісімсот доларів США 00 центів). Згідно ч. 3. ст. 533 ЦК України - використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1058 ЦК України - за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч. 2 ст.1060 ЦК України - за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Таким чином судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за договором-заявою № 331832/224444/5-14 від 30 жовтня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», кошти відповідно до умов цього договору не виплатив, тому на користь позивача [PERSON] з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню сума вкладу. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. При цьому, не суперечить чинному законодавству України вимога позивача про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, про що також зазначено в листі Верховного Суду України від 07.10.2010 року "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин", відповідно до якого не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором, чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки главою 71 Цивільного кодексу України, якою врегульовані питання банківського вкладу та Законом України "Про банки і банківську діяльність" не передбачено можливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань. Можливості відшкодування моральної шкоди не передбачено також укладеним між сторонами договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), передбачено, що під моральною шкодою необхідно розуміти збитки немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, спричинених фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Будь-які докази, що підтверджували б моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, спричинені відповідачем внаслідок порушення зобов`язання, позивачем не надано. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як вбачається із матеріалів справи, позивач не посилається у своєму позові на обставини, які свідчать про заподіяння йому моральної шкоди саме недоліком (дефектом) продукції відповідача. Відшкодування моральної шкоди у випадку іншого порушення прав споживача даним Законом не передбачено, у зв'язку з чим у задоволені позову у даній частині має бути відмовлено за необґрунтованістю. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є споживачем фінансово-кредитних послуг, отже від сплати судового збору звільняється, тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави у розмірі 2383 (дві тисячі триста вісімдесят три) грн. 56 коп., який визначений за офіційним курсом валюти (доларів США) НБУ станом на день постановлення рішення суду 30 липня 2015 року, що відповідає 2207 (дві тисячі двісті сім) грн. 36 коп. за 100 доларів США. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати позивача, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, складають 2000 (дві тисячі) грн., що підтверджується копією квитанції № 506322 від 02.06.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України, відносяться і витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, а тому вимога [PERSON], в частині стягнення з відповідача зазначених витрат в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., підлягає до задоволення.

Outcome: partial