Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

06.06.2016 року [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи [PERSON], [PERSON], Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявська О.С. про зняття арешту з майна, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 16.04.2015 року уклала два договори позики з [PERSON], [PERSON] Позичальники зобов'язувалися повернути кошти до 19.04.2015 року, але зобов'язання своє не виконали. 22.04.2015 року приватним нотаріусом Криворізького міського округу Дніпропетровської області Сніжко Д.В. було видано два виконавчих написи, які перебували на виконанні у Довгинцівському відділі виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з 22.04.2015 року з пропозицією стягнути з боржників [PERSON], [PERSON] на її користь заборговані кошти. 28.03.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві та зазначено, що у разі повернення виконавчого документу стягувачеві не передбачено зняття арешту з коштів за таких обставин. Виконавчий лист повернуто згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - оскільки у боржників відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Боржники можуть повернути їй лише ту суму, яку їм поверне Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки всі їх статки перебували на рахунках у банку «Фінанси і кредит», який відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» проходить процедуру ліквідації. У зв'язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги між позивачем та третіми особами [PERSON] та [PERSON] у неї виникло право вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який виконує функції тимчасової адміністрації АТ « Банк «Фінанси та Кредит». Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач просила суд знятти арешт з рахунків, а саме: банківського вкладу, що розміщений відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» СТАНДАРТ, № 305835/19769/370-14 від 27 червня 2014 року у сумі 21758.00 Євро, який належить [PERSON]; банківського вкладу, розміщений згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ПЕНСІЙНИЙ № 305835/19769/370-14 від 05 листопада 2014 року у сумі 32297,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського вкладу (депозиту) в «Банк «Фінанси та Кредит» КЛАСІК № 305835/8236ґ\\1-15 від 06 лютого 2015 року у сумі 20865,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» БЛИСКУЧА СІМКА № 305835/2221/07-15 від 12 січня 2015 року у сумі 2800,00 євро, які належать [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] ( який був присутній в судовому засіданні 13.09.2016 року) позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позові, просили суд його задовольнити. Представник відповідача Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства ( а.с. 27,28 - заява, довіренність). Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С. - Тішуніна О.Г. проти позовних вимог заперечувала та посилаючись на те, що позивачем не доведено виникнення в неї права власності на грошові кошти, що містяться на рахунках, на які накладено арешт, просила в позові відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Серженко Л.К. від 22.04.2015 року за заявою [PERSON] відкрито виконавче провадження № 47336328 з виконання виконавчого напису № 336 виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сніжко Д.В. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 1600000,00 гривень ( а.с. 29 - копія постанови про відкриття виконавчого провадження). По вказаному провадженню 22.04.2015 року за заявою стягувача вказаним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що належать [PERSON], які знаходяться на розрахункових рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( а.с. 30-31 - копія постанови). Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Серженко Л.К. від 28.03.2016 року виконавчий документ, а саме виконавчий напис № 336, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сніжко Д.В., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 1600000,00 гривень, повернуто стягувачу [PERSON], у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( а.с. 32 - копія постанови). Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Серженко Л.К. від 22.04.2015 року за заявою [PERSON] відкрито виконавче провадження № 47336488 з виконання виконавчого напису № 337 виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сніжко Д.В. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 660000,00 гривень ( а.с. 33 - копія постанови про відкриття виконавчого провадження). По вказаному провадженню 22.04.2015 року за заявою стягувача вказаним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що належать [PERSON], які знаходяться на розрахунковому рахунку [NUMBER] Криворізької філії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( а.с. 34-35 - копія постанови). Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Серженко Л.К. від 28.03.2016 року виконавчий документ, а саме виконавчий напис № 337, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сніжко Д.В., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 660000,00 гривень, повернуто стягувачу [PERSON], у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( а.с. 36 - копія постанови). 01.09.2016 року між [PERSON], [PERSON] ( Первісний кредитор) та [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) згідно якого Первісний кредитор відступає Новому Кредиторові, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору № 305835/19769/370-14 від 24.06.2014 року між Первісним кредитором та Банк «Фінанси та Кредит». За цим договором Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання наступних обов'язків: а) 200000,00 гривень, б) 200000,00 гривень. Право вимоги засновано на договорах позики № 315 від 16.04.2015 року та № 317 від 16.04.2015 року ( а.с. 41-42 - договір). Відповідно до положень ст. 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, що діяла на час виникнення вказаних в позові правовідносин) державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника. Згідно зі ст. 57 зазначеного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Положеннями ст.60 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз'яснень викладених у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. Отже, можливість звернення з таким позовом передбачена для особи, якій належить майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, але яка не являється боржником у цьому виконавчому провадженні, а відповідачами можуть бути боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а не відділ державної виконавчої служби, який лише забезпечує примусове виконання судових рішень та написів нотаріуса. Разом з тим, [PERSON], яка була стягувачем у виконавчому провадженні та за заявою якої і було накладено арешт, позовні вимоги, зя кими звернулася в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», заявила не до боржників, а до відділу державної виконавчої служби, який лише забезпечує примусове виконання судових рішень та написів нотаріуса, при цьому належним чином не довела суду того, яким чином діями державної виконавчої служби порушуються її права, як і не довела належним чином того, що арештовані грошові кошти, що знаходяться на зазначених вище рахунках належать саме їй. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім, власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Разом з тим, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводити факт належності особі майна, яке включено до акту опису та на яке накладено арешт можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть відповідні розрахункові квитанції, фіскальні чеки та накладні. Але, в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України, [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності на: - банківський вклад, що розміщений відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» СТАНДАРТ, № 305835/19769/370-14 від 27 червня 2014 року у сумі 21758.00 Євро, які належать [PERSON]; - банківський вклад, розміщений згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ПЕНСІЙНИЙ № 305835/19769/370-14 від 05 листопада 2014 року у сумі 32297,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського вкладу (депозиту) в «Банк «Фінанси та Кредит» КЛАСІК № 305835/8236ґ\\1-15 від 06 лютого 2015 року у сумі 20865,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» БЛИСКУЧА СІМКА № 305835/2221/07-15 від 12 січня 2015 року у сумі 2800,00 євро, які належать [PERSON]. Посилання позивача в позові на Договір відступлення права вимоги (цесії) між позивачем та [PERSON] та [PERSON] згідно якого у позивача [PERSON] виникло право вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який виконує функції тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є належним та допустим доказом того, що позивач набула права власності на вищевказані банківські вклади, крім того відповідні позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON], які є власниками вказаних банківських вкладів, позивачем не заявлені. Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про зняття арешту з рахунків: - банківського вкладу, що розміщений відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» СТАНДАРТ, № 305835/19769/370-14 від 27 червня 2014 року у сумі 21758.00 Євро, який належить [PERSON]; - банківського вкладу, розміщений згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ПЕНСІЙНИЙ № 305835/19769/370-14 від 05 листопада 2014 року у сумі 32297,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського вкладу (депозиту) в «Банк «Фінанси та Кредит» КЛАСІК № 305835/8236ґ\\1-15 від 06 лютого 2015 року у сумі 20865,00 Євро, банківського вкладу, розміщеного згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» БЛИСКУЧА СІМКА № 305835/2221/07-15 від 12 січня 2015 року у сумі 2800,00 євро, які належать [PERSON].

Outcome: dismissed