Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

15 лютого 2017 року представник Державної екологічної інспекції у Полтавській областізвернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначив, що27.05.2016 державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Полтавської областібув затриманий громадянин [PERSON]за порушення Правил любительського і спортивного рибальства, про що було складено протокол № 003694 від 27.05.2016 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП, та 29.06.2016 суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області була винесена постанова про визнання [PERSON]винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 476 грн. з конфіскацією знаряддя лову та без конфіскації незаконно виловленої риби, загальна сума завданих збитків складає 2 142,00грн. Посилаючись на те, що відповідачем в результаті порушення вимог 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, була завдана шкода рибним запасам України, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму завданих збитків. В судовому засіданні представник позивача головний спеціаліст юридичного сектору, юрисконсульт Державної екологічної інспекції у Полтавській області [PERSON]надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву не визнав, заперечив проти її задоволення, так як його протиправними діями не було завдано шкоди рибним запасам України, оскільки за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, акту обстеження до протоколу та постановою судді виловлена ним риба була випущена в р. Хорол. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 25 травня 2016 року о 05 годин 30 хвилин [PERSON]в річці Хорол поблизу с. Рибальське Миргородського району проводив вилов риби забороненим знаряддям сіткою. Зловив 11 линів, 2 щуки, 1 карася, 2 краснопірки, чим порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562. Вказані обставини підтверджуються постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року, згідно з якою [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року - без змін. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.3ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності. Згідно з розрахунком збитків, відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністерства України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» відповідач заподіяв збитки рибним запасам у розмірі 2\~142,00 грн. (а.с.19). Стаття 63 Закону України «Про тваринний світ», передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному розмірі. Пунктом 6.3 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 передбачено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальні не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Разом з тим, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В постанові Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2016 року, яка набрала законної сили та має приюдиційне значення для розгляду даної справи, зазначається, що необхідності у застосуванні до [PERSON] конфіскації незаконно добутих водних живих ресурсів не вбачається, оскільки за змістом протоколу про адміністративне правопорушення виловлена останнім риба була випущена в р. Хорол. В розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, виключно з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом при вирішенні справи про адміністративне правопорушення встановлено винуватість [PERSON] в тому, що він порушив правила рибальства. Розмір збитків, заподіяних рибному господарству або іншій особі внаслідок такого порушення постановою суду не встановлено, питання про їх стягнення під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення судом не вирішувалося. Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 85 КУпАП - є дія або бездіяльність, пов'язані з порушенням правил рибальства, а правопорушення вважається закінченим з моменту порушення відповідних правил; настання наслідків, наявність потерпілих на склад вказаного адміністративного правопорушення не впливає, а тому їх встановлення не вимагається. Отже, посилання позивача, як на доказ заподіяння шкоди, на протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності без встановлення інших обставин, які в даному випадку є необхідними для вирішення спору про відшкодування шкоди, не відповідають вимогам, передбаченим ст. 58. ст. 60 ЦПК України. Інших доказів наявності шкоди, завданої протиправними діями [PERSON] позивачем суду не представлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed