Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району міста Києва з позовом, у якому просив зобов'язати встановити юридичний факт роботи позивача за суміщенням посад, за наслідками якого зобов'язати відповідача внести зміни до наказу № 2-К про зарахування відповідача на посаду лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації, при цьому замінити умови роботи з «за сумісництвом» на «за суміщенням посад»; крім того, просив стягнути з відповідача 17 599,40 грн. заробітної плати за надурочний період. Представник позивача позов підтримав. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог даного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 01.11.2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду завідуючого відділенням, лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району міста Києва на підставі заяви від 01.11.2013 року. 01 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про прийняття його на роботу у відповідача за сумісництвом на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога. Наказом директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району міста Києва зараховано по сумісництву з 01.11.2013 року на посаду лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації філії КДЦ на неповний робочий день з відпрацюванням робочого часу згідно з графіком з оплатою фактично відпрацьований час виходячи з окладу 628,55 грн. на 0,25 ст. за рахунок вакантної ставки. 25.12.2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про зняття 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога. Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, заява позивача була задоволена і 31.12.2014 року [PERSON] було звільнено з посади на умовах сумісництва відповідно до наказу директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району міста Києва № 451-к від 29.12.2014 року. Головна ознака сумісництва - виконання роботи у час, вільний від виконання обов'язків за основним трудовим договором. Прийняття працівника на роботу на умовах сумісництва оформляється наказом. Для всіх працівників державних підприємств обмежено тривалість роботи за сумісництвом - вона не може перевищувати 4 год. на день у робочі дні і повного робочого дня у вихідний день. При цьому загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не має перевищувати половини місячної норми робочого часу ( п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 03.04.1993 року №245). Оплата відпусток чи виплата компенсації за невикористані дні відпусток працівникам сумісникам провадиться на загальних підставах (навіть якщо працівник уклав договір про роботу за сумісництвом на тому самому підприємстві, де він працює за основним трудовим договором) як на державному підприємстві, так і підприємствах недержавної форми власності. Працівникам підприємств відпустка на роботі за сумісництвом має надаватись одночасно з відпусткою за основним місцем роботи. Відповідно до ст. 62 КЗпП України надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61). Водночас, статтею 64 КЗпП України передбачено, що надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу профкому. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, жодних наказів про залучення позивача до надурочних робіт відповідачем не видавалось. Позивачем не оспорювався той факт, що угоди про суміщенням професій між ним та адміністрацією підприємства не укладалося, розмір доплати за таку роботу з ним не погоджувався і наказу про суміщення ним професій відповідач не видавав. Крім того, порядок та умови суміщення професій (посад) регламентується нормами КЗпП України та постановою Ради міністрів СРСР от 04.12.1981 года № 1145, де пунктом 15 Постанови, а також п. 3.1.4 наказу МОЗ України № 308/519 від 05.10.2005р. «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» вказано, що дана постанова не поширюється на керівників підприємств, установ та організацій, їх заступників та помічників, головних спеціалістів, керівників структурних підрозділів, відділів, цехів, служб та їх заступників. Викладене свідчить про те, що позивач, як завідувач структурним підрозділом, не міг працювати на умовах суміщення професій (посад). Із наведеного вбачається підстав для встановлення факту роботи позивача у КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м.Києва за суміщенням посад, а також факту надурочних робіт зі стягненням відповідної плати, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed