Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

01.04.2021 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором купівлі-продажу товарів у кредит в розмірі 23473 грн 83 коп та відшкодування судових витрат. В позовній заяві позивач [PERSON] вказав, що 23.02.2020 року на підставі Договору купівлі-продажу товарів у кредит продав відповідачу [PERSON] холодильник ATLANT 2835 вартістю 14600 грн. За умовами договору купівлі-продажу товарів у кредит відповідач зобов`язався погасити борг не пізніше 23.02.2021 року. Оплата товару повинна здійснюватись до 23 числа кожного місяця у розмірі не менше ніж 1500 грн 00 коп. За користування кредитом покупець зобов`язаний щомісячно додатково у строк до 23 числа сплачувати на користь продавця плату, що становить 3,0 % від суми залишку основного боргу за кожен місяць користування кредитом. У разі допущення прострочення покупцем здійснення чергового платежу за товар, покупець зобов`язаний сплачувати продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми основного боргу, що наявний на останній день строку, у який покупцем має бути проведений черговий платіж, до повного погашення заборгованості та виконання усіх зобов`язань за цим Договором. Проте, свого зобов"язання відповідач не виконує, борг не повертає. На час звернення з позовом до суду борг відповідача становить 23473,83 грн. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за договором купівлі-продажу товарів у кредит і судовий збір, сплачений при поданні позову до суду. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження, не подав суду відзив на позовну заяву . Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з розстроченням платежу. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов"язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Встановлено, що 23 лютого 2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу товарів у кредит (далі-Договір), предметом якого є холодильник ATLANT 2835 вартістю 14600 грн. Строк дії договору - до 23.02.2021 р (п.2.2 Договору). За умовами договору (п.2.2) відповідач зобов`язався розрахуватись за товар не пізніше 23.02.2021 р. Оплата товару за даним Договором здійснюється щомісячно до 23 числа у розмірі не менше ніж 1500 грн 00 коп (п.3.1). За користування кредитом покупець зобов`язаний щомісячно додатково у строк, вказаний в п.3.1 Договору, сплачувати на користь продавця плату, що становить 3 % в місяць від суми залишку основного боргу за кожен місяць користування кредитом - п. 3.2. Договору. ФОП [PERSON] виконав свій обов"язок продавця та в момент продажу 23.02.2020 р передав відповідачу - покупцю [PERSON] холодильник ATLANT 2835 вартістю 14600 грн. Згідно з п. 1.2. Договору відповідач [PERSON] під час придбання холодильника ATLANT 2835 вартістю 14600 грн. вніс готівкою 0,00 грн, а отже, залишок несплаченої вартості придбаного холодильника на момент продажу становить 14600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів про проведення розрахунку з продавцем (позивачем) за придбаний холодильник ATLANT 2835. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом станом на 23.02.2021 р становить 5256 грн (14600 грн : 100% х 3% х 12 місяців користування кредитом = 5256 грн). За прострочення здійснення чергового платежу за товар покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 3,5% від суми основного боргу, що наявний на останній день строку, у який покупцем має бути проведений черговий платіж до повного погашення заборгованості та виконання усіх зобовязань за цим Договором (п.4.2 Договору). Позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафу, передбаченого п. 4.2 Договору. Відповідно до принципу диспозитивності у цивільному процесу, закріпленому у ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 4.2 Договору у разі допущення покупцем прострочення здійснення чергового платежу за товар, покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним Банком України, від суми основного боргу, що наявний на останній день строку у який покупцем має бути проведений черговий платіж до повного погашення заборгованості та виконання усіх зобовязань за цим Договором. Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Тому суд прийшов до висновку про законність та обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача в користь позивача пені, як цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За розрахунками позивача сума пені за період з моменту прострочення платежу до дня закінчення строку дії Договору, тобто з 23.02.2020 р по 23.02.2021 р. нарахованої відповідно до п. 4.2 Договору, становить 2045,60 грн (розрахунок додається). Щоб захистити інтереси постраждалого кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, ч. 2 ст. 625 ЦКУ пропонує спосіб отримати від боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором чи законом. Грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму згідно з цивільно-правовою операцією (договором) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Таке визначення містить ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.92 р. № 2343-XII (ср. 025069200). До грошових зобов`язань, зокрема, належать зобов`язання з оплати грошима поставлених товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, час прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем - це час з моменту закінчення строку дії Договору по день звернення з позовом до суду, тобто з 23.02.2021 р по 01.04.2021 р. Провівши розрахунки з урахуванням індексу інфляції, офіційно встановленого в Україні за період з 23.02.2021 р по 01.04.2021 р, судом встановлено, що розмір втрат позивача у зв"язку з інфляцією становить 146 грн 00 коп ; 3 % річних за цей період становить - 36,50 грн. Підстав для нарахування інфляційних витрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не вбачається, так як сторони визначили розмір плати за користування кредитом у Договорі. Отже, встановлено, що сума боргу відповідача перед позивачем становить 20038,50 грн і складається з: 14600 грн - прострочена заборгованість за основною сумою боргу, 5256 грн - 3% на місяць плата за користування кредитом; пеня - 2045,60 грн, 146,00 грн - інфляційні витрати та 36,50 грн - 3% річних. Таким чином позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог (85,37%), що становить 775,16 грн (а.с.1).

Outcome: partial