Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

04.09.2018 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся із зазначеним позовом позивач [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 липня 2017 року Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/10181/16-ц, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 08.05.2018 року, вирішено: стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн.; стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254\~800,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 548,00 гривень, всього 257\~348,00. З метою приховання спадкового майна та унеможливлення виконання вищезазначеного рішення суду, [PERSON] домовилася з [PERSON] (які є між собою прямими родичами), вчинити ряд дій, в тому числі в судовому порядку для досягнення даної мети. 12 лютого 2018 року Сквирським районним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 376/103/18, яким затверджено мирову угоду за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на майно, а саме згідно резолютивної частини ухвали було визнано право власності за позивачем на таке майно: - визнано за [PERSON] право власності на 19/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м., житловою площею 260,1 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] , загальною площею 1567,6 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га., яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224010100:01:037:0050, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). - визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,2380 га., яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224010100:01:037:0049, призначена для ведення особистого селянського господарства. - визнано за [PERSON] право власності на 33,334% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», що становить 1000000 (один мільйон) гривень. 12 липня 2018 року Постановою Апеляційного суду Київської області було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі № 376/103/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, тобто Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі № 376/103/18 було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При винесені постанови Апеляційним судом Київської області 12 липня 2018 року було встановленні такі факти: [PERSON] помер [INFO] , всі правовстановлюючі документи на спірне майно оформлені на нині покійного [PERSON] , які згідно положень ст. 204 ЦК України є правомірними. Відповідно до договору купіль-продажу від 20 серпня 1981 року, [PERSON] належало на праві приватної власності 19/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Відповідно до договору-купівлі продажу від 15 грудня 1999 року [PERSON] належало на праві приватної власності нежитлова будівля по [ADDRESS] . [PERSON] належало на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровими номерами 3224010100:01:037:0049, 3224010100:01:037:0050 по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 квітня 2013 року. [PERSON] належало на праві приватної власності 33,334% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», що в гривневому еквіваленті становить 1\~000\~000,00 грн. 21 липня 2016 року та 05 квітня 2017 року [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Білоцерківського міського округу Київської області Губенко Тетяни Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] . 10 жовтня 2016 року до приватного нотаріуса звернулися Либа Тетяна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] на користь [PERSON] . Також, 10 жовтня 2016 року до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] на користь [PERSON] та просила видати свідоцтво про право власності на часту в спільному майні подружжя. Разом з цим, до названого нотаріуса 14 вересня, 26 жовтня 2016 року звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як кредитори померлого. Відтак, є встановлений факт, що саме [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] та зобов`язаний задовольнити вимоги зазначених кредиторів в межах вартості майна, одержаного у спадщину відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Незважаючи на вказане рішення і той факт, що Позивачем по справі було подано апеляційну скаргу на рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у цивільній справі № 376/103/18, яким затверджено мирову угоду за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на майно та фактичне втрачання законних підстав щодо законності отримання прав на майно нині покійного, [PERSON] , [PERSON] , а згодом і [PERSON] вчинили ряд дій щодо відчуження незаконно отриманого майна, а саме були укладенні такі правочини: - 27.03.2018 року, укладений Договір купівлі-продажу між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) та за яким було продано [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 355; - 27.03.2018 року укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) за яким було продано [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 356 - недійним; - 27.03.2018 року укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) за яким було продано [PERSON] земельну ділянку площею 0,2380 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 357; 25 травня 2018 року [PERSON] здійснив перепродаж спірного майна на користь [PERSON] а саме: - земельна ділянка площею 0,2380 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 501 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41297129 від 25705.18р. було внесено право власності на вказану земельну ділянку, Номер запису право власності: 26333133; - земельна ділянка площею 0,1000 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 499 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41297484 від 25705.18р. було внесено право власності на вказану земельну ділянку, Номер запису право власності: 26333474. - житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу серія та номер 497 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41296114 від 25.05.18р. було внесено право власності на вказаний житловий будинок, Номер запису право власності: 26332286. 13 липня 2018 року [PERSON] було подаровано [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м., житловою площею 260,1 кв.м. на підставі Договору дарування, частини житлового будинку серії та номер 956 від 13.07.2018 року (посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнічук В.І.), який здійснив також державну реєстрацію даної угоди; 13 липня 2018 року [PERSON] було продано Приватному підприємству Фірма Мізан (код ЄДРПОУ 31100856) нежитлову будівлю по [ADDRESS] , загальною площею 1567,6 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі серії та номер 955 від 13.07.18р. (посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнічук В.І.), який здійснив також державну реєстрацію даної угоди. Таким чином відповідачами по справі (які є родичами та зацікавленими особами) було здійснено ряд незаконних угод з метою виведення зі списку спадкового майна всього наявного майна нині покійного боржника [PERSON] , у зв`язку з чим пред`явлені Позивачем вимоги до спадкоємця останнього - [PERSON] , щодо виконання боргових зобов`язань не можуть бути виконані, чим порушується право Позивача. Крім того зміст зазначених правочинів суперечать Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивач, враховуючи висновки та встановлені факти Постановою Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2018 року у справі №376/103/18, якою скасовано мирову угоду затверджену ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі №376/103/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, вказував на відсутність у відповідача [PERSON] права власності (правової підстави виникнення права власності) на майно яке остання відчужувала за оспорюванними правочинами, посилаючись на ст. 203, 204, 215-216, 328-329 ЦК України. Щодо реєстраційних дій, позивач посилається на ч. 1 ст. 18 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Частина 2 статті 26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Своїм правом на подання відзиву скористався ПП «Мізан» через свого представника [PERSON] , який у своєму відзиві просив відмовити в задоволені позову пославшись на норми ст. 18 та 27 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та на той факт, що в момент укладання всіх оспорюванних правочинів реєстрація прав власності за відповідачем [PERSON] не була скасована, незважаючи на скасування самої підстави реєстрації. Також в своїх судових дебатів представник вказав, що допускає той факт що відповідачу [PERSON] було відомо про оскарження та в подальшому скасування мирової угоди затвердженої ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі №376/103/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, яка стала підставою для реєстрації права власності. Інші учасники не скористалися своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву, доказів та пояснень. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 липня 2017 року Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №357/10181/16-ц, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 08.05.2018 року, вирішено: стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн.; стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 2 548,00 гривень, всього 257 348,00. 12 лютого 2018 року Сквирським районним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 376/103/18, яким затверджено мирову угоду за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на майно, а саме згідно резолютивної частини ухвали було визнано право власності за позивачем на таке майно: - визнано за [PERSON] право власності на 19/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м., житловою площею 260,1 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] , загальною площею 1567,6 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. - визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га., яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224010100:01:037:0050, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). - визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,2380 га., яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224010100:01:037:0049, призначена для ведення особистого селянського господарства. - визнано за [PERSON] право власності на 33,334% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», що становить 1000000 (один мільйон) гривень. 12 липня 2018 року Постановою Апеляційного суду Київської області було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі № 376/103/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, тобто Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі № 376/103/18 було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, Апеляційним судом Київської області встановленні такі факти: [PERSON] помер [INFO] , всі правовстановлюючі документи на спірне майно оформлені на нині покійного [PERSON] , які згідно положень ст. 204 ЦК України є правомірними. Відповідно до договору купіль-продажу від 20 серпня 1981 року [PERSON] належало на праві приватної власності 19/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Відповідно до договору-купівлі продажу від 15 грудня 1999 року [PERSON] належало на праві приватної власності нежитлова будівля по будівлю по [ADDRESS] . [PERSON] належало на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровими номерами 3224010100:01:037:0049, 3224010100:01:037:0050 по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 квітня 2013 року. [PERSON] належало на праві приватної власності 33,334% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», що в гривневому еквіваленті становить 1 000 000,00 грн. 21 липня 2016 року та 05 квітня 2017 року [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Білоцерківського міського округу Київської області Губенко Тетяни Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] . 10 жовтня 2016 року до приватного нотаріуса звернулися Либа Тетяна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] на користь [PERSON] . Також, 10 жовтня 2016 року до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] на користь [PERSON] та просила видати свідоцтво про право власності на часту в спільному майні подружжя. Разом з цим, до названого нотаріуса 14 вересня, 26 жовтня 2016 року звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як кредитори померлого. Відтак, є встановлений факт, що саме [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] та зобов`язаний задовольнити вимоги зазначених кредиторів в межах вартості майна, одержаного у спадщину відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, судом встановлено сімейні відносини у відповідачів [PERSON] , [PERSON] (яка також є власником ПП «Мізам») та третьої особи [PERSON] , а також їх спільну зацікавленість та спільні дії щодо виведення зі спадкового майна нині покійного боржника [PERSON] 19/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, нежитлова будівля по будівлю по [ADDRESS] будинок [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровими номерами 3224010100:01:037:0049, 3224010100:01:037:0050 по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, 33,334% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина», що в гривневому еквіваленті становить 1 000 000,00 грн., з метою уникнення обов`язку розрахунку перед кредиторами спадкодавця, відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України. Незважаючи на той факт, що Позивачем по справі було подано апеляційну скаргу на рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у цивільній справі № 376/103/18, яким затверджено мирову угоду за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на майно та фактичне втрачання законних підстав щодо законності отримання прав на майно нині покійного, [PERSON] , [PERSON] вчинили ряд дій щодо відчуження майна , а саме були укладенні такі правочини: - 27.03.2018 року, укладений Договір купівлі-продажу між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) та за яким було продано [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 355; - 27.03.2018 року укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) за яким було продано [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 356 - недійним; - 27.03.2018 року укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) за яким було продано [PERSON] земельну ділянку площею 0,2380 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] посвідчено приватним нотаріусом Корнійчук Валерій Іванович Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 27 березня 2018 року за реєстром 357; - \~ \~ \~ \~13 липня 2018 року [PERSON] було подаровано [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м., житловою площею 260,1 кв.м. на підставі Договору дарування, частини житлового будинку серії та номер 956 від 13.07.2018 року (посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнічук В.І.), який здійснив також державну реєстрацію даної угоди; - \~ \~ \~ \~13 липня 2018 року [PERSON] було продано Приватному підприємству Фірма Мізан (код ЄДРПОУ 31100856) нежитлову будівлю по [ADDRESS] , загальною площею 1567,6 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі серії та номер 955 від 13.07.18р. (посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнічук В.І.), який здійснив також державну реєстрацію даної угоди. 25 травня 2018 року [PERSON] здійснив перепродаж спірного майна на користь [PERSON] а саме: - земельна ділянка площею 0,2380 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 501 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41297129 від 25705.18р. було внесено право власності на вказану земельну ділянку, Номер запису право власності: 26333133; - земельна ділянка площею 0,1000 га., за кадастровим номером 3224010100:01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 499 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41297484 від 25705.18р. було внесено право власності на вказану земельну ділянку, Номер запису право власності: 26333474. - житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу серія та номер 497 від 25.05.18р. посвідчено приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак В.С. та цим же нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41296114 від 25.05.18р. було внесено право власності на вказаний житловий будинок, Номер запису право власності: 26332286. Судом встановлено, що в кожному із оспорюваних договорів які були укладені [PERSON] вказано правова підстава набуття права власності є ухвала Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у цивільній справі № 376/103/18. Крім цього в кожному із договорів, Відповідач [PERSON] стверджувала, що на момент укладення цього Договору майно нікому іншому не продано, не подаровано, іншим способом не відчужене, під заставою, в тому числі податковою, забороною відчуження (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також будь яких прав на неї у третіх осіб як в межах так і за межами України немає, як внесок до статутного капіталу юридичної особи вона не внесена, вона також не є предметом спадкового договору, відсудження її також не суперечить правам та інтересам малолітніх і неповнолітніх дітей та осіб, що потребують опіки та піклування. Статтею 13 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Як передбачено статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положення ч.1, 2 статті 203 ЦК України визначають такі підстави недійсності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Частиною 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З врахуванням наведеного слідує, що дії сторін оспорюваних правочині були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, що є підставою для задоволення позову. Таким чином суд приходить до висновку, що у відповідача [PERSON] право власності на оспорюване майно є недійсним з моменту його вчинення, а саме винесення ухвали Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у цивільній справі № 376/103/18 про затвердження мирової угоди. Щодо реєстрації права власності в реєстрі речових прав, то зважаючи на системний аналіз діючого законодавства суд приходить до висновку, що воно є нероздільним і є похідною дією від виникнення правових підстав набуття права власності, тобто сама реєстрація без правочину є неможлива, а отже за відсутності правочину, реєстрація не створює реальних прав власності. За таких обставин суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач просить суд судові витрати покласти відповідачів що є обгрунтовано. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати по справі, які складаються з витрат на правову допомогу, що підтверджено Договором про надання правової допомоги укладеного з Адвокатським бюро «Приймак та Партнери», ордерами та засвідченими копіями свідоцтв та посвідчень адвокатів [PERSON] та [PERSON] , платіжними дорученнями щодо оплат послугу адвокатів та актів надання послуг. Загальна сума оплачених послуг адвокатів за даною справою, становить 26\~200, 00 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно на підставі п. 10 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідачів в дохід держави. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved