overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

02.12.2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.10.2013 року відповідач 22.10.2013 року отримав кредит у розмірі 8 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Станом на 16.11.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 27 092,53 грн., у тому числі: -- 15 544,40 грн. - заборгованість за кредитом, -- 8 731,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -- 1 050,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; -- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). -- 1 266,31 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 27 092,53 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по вказаній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до укладеного договору № б/н від 22.10.2013 року відповідач 22.10.2013 року отримав кредит у розмірі 8 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 16.11.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 27 092,53 грн., у тому числі: -- 15 544,40 грн. - заборгованість за кредитом, -- 8 731,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -- 1 050,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; -- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). -- 1 266,31 грн. - штраф (процентна складова). Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в силу ст. 526, 530, 598-599, 1054-1056 ЦК України, є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

02.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 08.12.2012року ПАТ КБ" АКЦЕНТ-БАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4993,43грн., зі сплатою 0,12% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 13.10.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 16241,02грн., яку просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був повідомлений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 08.12.2012року ПАТ КБ" АКЦЕНТ-БАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4993,43грн., зі сплатою 0,12% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 13.10.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 16241,02грн., яка складається з наступного: - 4993,44грн.- заборгованість за кредитом; - 3,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1647,80 грн. - заборгованість за комісією, - 8346,79 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, - 500грн. - штраф ( фіксована частина); - 749,57грн. - штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 16241,02грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1218,00грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

02.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 10.07.2006року ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 31.10.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 18156,78грн., яка складається з наступного: - 5499,98грн.- заборгованість за кредитом; - 11316,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 500,00грн. - штраф ( фіксована частина); - 840,80грн. - штраф ( процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18156,78грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 10.07.2006року ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.10.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 18156,78грн., яка складається з наступного: - 5499,98грн.- заборгованість за кредитом; - 11316,00грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 500,00грн. - штраф ( фіксована частина); - 840,80грн. - штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 13570,30грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1218грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

02.12.2016 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований Виконавчим комітетом Старозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 02 грудня 2013 року, актовий запис №7, зазначаючи, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, шлюб фактично розпався та примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем та залишити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив, що подальше подружнє життя неможливе та суперечитиме його інтересам. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява може бути задоволена. Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Старозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №7. Після державної реєстрації прізвище дружини стало - "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні судом встановлено і сторони підтвердили той факт, що шлюб розпався, фактично шлюбні відносини припинилися, подальше примирення між ними не можливе, виявили спільне бажання на його розірвання, позивачка забажала відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з цим суд вважає, оскільки спільне життя подружжя та збереження шлюбу не видається можливим та суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

02.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2000 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з 2004 року, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача судовий збір по справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 31.10.2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №42. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 768,40 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вони проживають окремо, окрім того вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Діти проживають разом з нею. Відповідач не бере участі у їх вихованні та утриманні. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дітям, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, виколадені у позовній заяві. Зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 грн на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, тобто по 400 грн на кожну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження дітей. Як вбачається з довідки про склад сім"ї, неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають зі своєю матір"ю [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров"я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення ними повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 04.08.1951 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], який помер [INFO] року. Зауважила, що вона була непрацездатною, у зв'язку з досягненням нею пенсійного віку з 14.04.1984 року та з цього часу і аж до смерті чоловіка вона перебувала на його утриманні. Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду м. Южноукраїнська розмір її пенсії становить - 1231,84 гривні. В той же час, її чоловік [PERSON] отримував значну для їхньої сім'ї пенсію, розмір якої становив - 3532,37 грн. Таким чином, вона перебувала на утриманні чоловіка, бо надана ним матеріальна допомога була для неї постійним та основним джерелом для існування. Просить суд, встановити факт її знаходження на утриманні померлого чоловіка - [PERSON], що необхідно для переходу на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. В судове засідання [PERSON] не з'явилась. Про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Надіслала до суду заяву, з проханням розглядати її заяву про встановлення факту без її участі, у зв'язку з триваючою хворобою та перебуванні її у лежачому стані (а.с.4). В судове засідання представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного Фонду України в м. Южноукраїнську не з'явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень по заяві [PERSON] не мають (а.с.19). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в м. Южноукраїнську (а.с.6), оскільки його пенсія була для неї постійним і основним джерелом існування, а ст.38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII, прямо вказує на те, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того, в своїй Постанові №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що суд може встановити факт перебування особи на утриманні померлого, оскільки це має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому, одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

02 березня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 25 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 412. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше вони погіршились. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім'ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, між ними часто виникають сварки, скандали, що погано впливає на її здоров'я. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу сина просить залишити проживати із нею, залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 25 вересня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 412 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На даний час позивачка з відповідачем не проживають разом та не ведуть спільного господарства, що свідчить про формальний характер їхнього шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітню дитину - залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

02 грудня 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.09.2013 в розмірі 13104,78 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.09.2013ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"надав [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-62). За розрахунком позивача, станом на 31.10.2014 заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.09.2013складає13104 грн. 78 коп., з яких 7387 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом; 4017грн. 29 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;600 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії; а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 600 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-10). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/нвід 20 вересня 2013 року, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 13104 грн. 78 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved