Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» (далі ТОВ «Силікат-1») звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 11.03.2004 між товариством та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,46 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:3073 строком до 31.12.2013, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році. Користуючись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», 20.11.2012 року уклали з [PERSON] угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі. Однак, 10.06.2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» (далі ТОВ «Зелена Нива 2013») договір оренди належної йому земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Силікат-1». Вважають, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки його укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди, а дії [PERSON] створили перешкоди в реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі. Просили визнати недійсним договір оренди від 10.06.2013, Вказували на те, що на даний час власником земельної ділянки є спадкоємецьМарченка О.П. [PERSON] До початку розгляду судом справи по суті позивач змінив предмет позову та просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 15.03.2017 року між ТОВ «ЛЄТОЛ» та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав. Зазначив, що вже після звернення до суду їм стало відомо про існування договору між ТОВ «ЛЄТОЛ» та [PERSON], в зв2язку з чим і було змінено предмет позову. При цьому посилався на те, що зі слів [PERSON] вона такого договору не підписувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належно. Представник відповідача ТОВ «ЛЄТОЛ» в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. При цьому посилався на відсутність правових підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки переважне право позивача на продовження дії договору оренди порушено не було, також заявив про застосування строків позовної давності до вимог позову. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4649 га, розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер 7125155100:04:000:3073 (а.с.10). Зазначене нерухоме майно відповідач успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину, а.с. 7). 11.03.2004 року між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] укладено договір оренди землі, за яким орендодавець передала в оренду позивачу належну йому земельну ділянку строком на 10 років, з 11.03.2004 року по 31.12.2013 р. (копія договору, а.с. 4). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 11.03.2004 року [PERSON] передав ТОВ "Силікат-1" земельну ділянку за договором оренди землі (а.с. 5). Вищевказаний договір пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та зареєстрований за № 771 у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК. Також судом встановлено, що в період дії основного договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а саме 10.06.2013, [PERSON] уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Зелена Нива 2013», який був зареєстрований 04.03.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 16.05.2017 року (а.с. 20-21) вбачається, що 15.03.2017 року між ТОВ «ЛЄТОЛ» та [PERSON] було укладено договір оренди належної останній на праві власності земельної ділянки. Як зазначалося вище, за первісними позовними вимогами позивач просив визнати недійсним договір між [PERSON] та ТОВ «Зелена Нива 2013», посилаючись на порушення переважного права на укладення договору оренди на новий строк. Разом з тим, позивачем було змінено предмет позову, і на даний час представник просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 15.03.2017 року між ТОВ «ЛЄТОЛ» та [PERSON], проте з тих же підстав. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 ЗК України). Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Частиною 1 ст. 638 ЦК УКраїни передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. У відповідності до ч. 4 ст. 124, ст. 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. За положеннями ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Разом з тим, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений 15.03.2017 року між ТОВ «ЛЄТОЛ» та [PERSON] з підстав, на які посилався позивач, подаючи позов про визнання недійсним договору [PERSON] з ТОВ «Зелена Нива 2013» від 10.06.2013 року, неможливо. В даному випадку позивач безпідставно посилається на наявність у нього переважного права на продовження дії договору оренди, оскільки попереднім орендарем спірної земельної ділянки є ТОВ «Зелена Нива 2013», а не ТОВ «Силікат-1». Враховуючи зазначене, в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд вважає, що строки позовної давності, про застосування яких заявлено представником ТОВ «ЛЄТОЛ» не підлягають застосуванню, оскільки позивач просив визнати недійсним договір за 15.03.2017 року, відповідно саме щодо вказаних вимог строки позовної давності не пропущено На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed