Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

09.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила визнати незаконним збільшення ПАТ «Універсал Банк» відсоткової ставки за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 та додатковою угодою № BL2798/ К-1 до нього від 18.03.2008 року починаючи з 26 серпня 2008 року до 13,50 % річних у валюті USD (базова процентна ставка) (у порівнянні із початково встановленими 11,5% річних у валюті USD) та до 27, 00 % річних у валюті USD (підвищена процентна ставка - у разі прострочення платежу) (у порівнянні із початково встановленими 23% річних у валюті USD) та зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок сплачених [PERSON] коштів за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 від 18.03.2008 року виходячи із базової процентної ставки у розмірі 11,5 % річних у валюті USD та підвищеної процентної ставки (у разі прострочення платежу) 23% річних у валюті USD. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 18.03.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2798 та додаткову угоду № BL2798/К-1 до нього, згідно умов якого відповідач надав позивачу кредит на суму 110 000,00 дол. США строком до 01.03.2028 року. Зазначає, що згідно п.3.1 та п.3.2.2 Додаткової угоди № BL2798/ К-1 від 18.03.2008 року, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 11,5 % річних, а підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 23% річних. Також позивач зазначає, що починаючи з 26.08.2008 року відповідачем в односторонньому порядку встановлено нові процентні ставки за користування кредитними коштами: базова процентна ставка 13.50 % річних та підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 27. 00 % річних, про що позивача проінформовано листом від 26 серпня 2008 року вих. № 2722 ГО/734. Позивач вважає, що таке одностороннє збільшення відсоткової ставки є незаконним, а тому просила суд позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що розділом 5 Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2798 від 18.03.2008 року визначено обставини за яких банк має право змінювати розміри процентних ставок, до яких, крім іншого, відноситься поточні коливання процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або настання змін у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до долара США) та ін. Представник відповідача посилався, що укладаючи Кредитний договір, сторони погодились з усіма його істотними умовами, в тому числі і з можливістю зміни процентної ставки в майбутньому на умовах визначених кредитним договором, а тому розмір нової процентної ставки є правомірним та цілком відповідає умовам Кредитному договору та нормам чинного законодавства України. Вважає, що заявлені вимоги позивача є необґрунтованими та не відповідають обраному способу порушених прав. Крім того, подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.03.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2798 та додаткову угоду № BL2798/К-1 до нього, згідно умов якого відповідач надав позивачу кредит на суму 110 000,00 дол. США строком до 01.03.2028 року (а.с.7-11). Згідно п.3.1 та п.3.2.2 Додаткової угоди № BL2798/К-1 від 18.03.2008 року встановлено, що за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5% річних, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі 3% річних. Розділом 5 Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2798 від 18.03.2008 року визначено, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк може змінити розміри процентних ставок в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин: здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або настання змін у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% (п'ять процентів) у порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки на 5 (п'ять) відсоткових пункту по бланкових кредитах «овернайт» НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки. Судом встановлено, що з 26.08.2008 року відповідачем була змінена процентна ставка за користування кредитними коштами, а саме: базова процентна ставка - 13,50 % річних у валюті USD, підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) 27,00 % річних у валюті USD, про що позивача було повідомлено листом №2722 ГО/734 від 26.08.2008 року (а.с.19). Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачена можливість сторони в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що позивач з пропозиціями про внесення змін до умов договору про надання кредитних послуг, визнання недійсним певних умов договору, не зверталася, що свідчить про її згоду з усіма умовами договору. Оцінюючи матеріали справи та умови укладеного договору суд вважає встановленим, що сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо строку, суми кредитування, процентної ставки, про що свідчить підпис позивача в договорі № BL2798 від 18.03.2008 року та додатковій угоді № BL2798/К-1 від 18.03.2008 року. Крім того, в судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що [PERSON] сплачувалися платежі за новою процентною ставкою, що в свою чергу свідчить про згоду позивача з новими умовами Договору, а саме зі збільшенням процентної ставки за користування кредитом. В судовому засіданні позивач також пояснила, що своїм правом, що передбачене п. 5.2 Договору , зокрема, незгоди з новим розміром процентної ставки, остання не зверталася та продовжували виконувати взяті зобов»язання, з урахуванням нової процентної ставки. З огляду на викладене, суд вважає, що збільшення відповідачем процентної ставки, узгоджується з умовами кредитного договору. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України не є вичерпними, тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Однак, суд наголошує на тому, що рішення суду має бути дієвим і досягати мети - захисту прав особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є визнання незаконним збільшення процентної ставки та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок сплачених позивачем коштів. Разом з тим, як вже було встановлено вище, збільшення розміру процентної ставки передбачене умовами договору, [PERSON] сплачувалися платежі за новою процентною ставкою, а своїм правом щодо відмови на дострокове погашення кредиту остання не скористалася. За таких обставин, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права та обраного способу поновлення порушених прав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. З огляду на те, що судом вирішено спір по суті про відмову в задоволенні позову [PERSON], підстав для застосування строку позовної давності, суд не вбачає.

Outcome: dismissed