Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Адвокат Гончаренко Олексій Олександрович звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] з позовом до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , є власником нерухомого майна, а саме, житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0, 06 га, розташованої за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 1211300000:01:027:0240). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.03.2021 р., реєстраційний номер обтяження 3324116, Марганецькою державною нотаріальною конторою 12.06.2006 року за №3324116 зареєстровано Постанову про арешт майна боржника, 5278, від 02.06.2006 року, винесеної Марганецьким міським управлінням юстиції, а саме все рухоме та нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про надання інформації за яким виконавчим провадженням на її майно накладено арешт та просила зняти арешт з її майна. 16 червня 2021 року [PERSON] отримала відповідь, в якій зазначено, що відсутні відомості щодо виконавчого провадження нерухомого майна за номером №3324116 від 12.06.2006 року у відношенні боржника [PERSON] , який згідно обтяження мешкав за адресою [ADDRESS] . На теперішній час виконавчого провадження у відношенні вказаного боржника у Марганецькому міському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не перебуває. Просить суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, шляхом скасування арешту та заборони відчуження нерухомого майна - будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим номером 12111300000:01:027:0240, розташованої по [ADDRESS] яке належить [PERSON] , що зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 3324116 реєстратором: Марганецькою державною нотаріальною конторою, на підставі постанови 5278 Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.06.2006 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 19 липня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник\~відповідача у\~судове засідання\~неодноразово не з`являвся, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань також не надходило. \~Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. У відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно\~статті 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна. Частиною 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~ \~Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. \~\~\~\~\~Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Як встановлено судом, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2021, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 9 - копія витягу). Згідно вказаного витягу, дата державної реєстрації права власності зазначено 25 березня 2021 року. Підставою для виникнення права власності на зазначений будинок є договір дарування № 2-3530 від 18 липня 1995 року (а.с. 7 - копія договору). Крім того, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.04.2021, [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер 1211300000:01:027:0240), розташованої по [ADDRESS] (а.с. 10-11копія витягу). Згідно вказаного витягу, дата державної реєстрації права власності зазначено 30 квітня 2021 року. Марганецькою державною нотаріальною конторою 12.06.2006 року за №3324116 зареєстровано Постанову про арешт майна боржника, 5278, від 02.06.2006 року, винесеної Марганецьким міським управлінням юстиції, а саме все рухоме та нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Правилами ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На момент реєстрації Марганецькою державною нотаріальною конторою 12.06.2006 року за №3324116 Постанови про арешт майна боржника, 5278, від 02.06.2006 року, винесеної Марганецьким міським управлінням юстиції, а саме всього рухомого та нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , власником зазначеного майна являвся [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №250197918 від 29.03.2021 року. Оскільки на момент накладення арешту, а саме 12.06.2006 року, власником майна за адресою [ADDRESS] , являвся [PERSON] , а позивач [PERSON] зареєструвала право власності на вказане майно 25.03.2021 року та на земельну ділянку 30.04.2021 року, у незрозумілий для суду спосіб, оскільки державна реєстрація права власності на майно відбулась, у період перебування вказаного майна під арештом (забороною відчуження об`єкта нерухомого майна), суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна, відмовити, так як позивачем не надано належних доказів на підтвердження своєї позиції та доказів того, що виконання рішення, по якому являвся боржником [PERSON] , для забезпечення реального виконання якого, застосовувався арешт, відбулося. Стосовно позовних вимог [PERSON] , заявлених та підтриманих адвокатом Гончаренком О.О. до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна, суд зазначає таке. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна. Так, Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) не може бути відповідачем у даній справі, у зв`язку з тим, що дії державних виконавців у судовому порядку не оскаржувались, а значить є правомірними (якщо не встановлено протилежне). У разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями\~387,\~391,\~396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто до стягувача, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом). Оскільки Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) не є належним відповідачем, тому і з цих причин, підстав для задоволення позову - суд не бачить. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed