Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 17.07.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . В період відкриття спадщини позивач був зареєстрований в [ADDRESS] . [INFO] помер брат позивача [PERSON] . В 2019 році [PERSON] дізнався про заповіт [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] на належну спадкодавцю частку квартири [ADDRESS] . Однак, постановою нотаріуса від 01.02.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що [PERSON] не знав про існування заповіту, вважає що причини пропуску строку є поважними, та просить суд визначити додатковий строк для подання зави про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав, у зв`язку з тим, що [PERSON] свідомо не виконав обов`язку щодо звернення до нотаріуса протягом шести місяців, який мав виконати не залежно від наявності заповіту. Вважає, що у позивача відсутні поважні причини пропуску звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [INFO] в с. Федорівка Малинського району Житомирської області померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на належне за життя майно, в тому числі і на належну їй частину квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 07.04.1998 року. Згідно заповіту від 20.09.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №45, [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [INFO] в с. Федорівка Малинського району Житомирської області помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори від 15.07.2019 року за №02-14/677 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Отже, позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, та маючи визначений законом шестимісячний термін звернення до нотаріальної контори, із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той х подружжя, який його пережив, та батьки. В даному випадку, [PERSON] , будучи рідним сином спадкодавця, знаючи про наявне нерухоме майно [PERSON] , здійснюючи догляд за нею, знаючи про дату її смерті, приймаючи участь в її похованні - володів інформацією про відкриття спадщини на її права та обов`язки і відповідно набув право на прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS] . Наявність чи відсутність заповіту для спадкоємця першої черги за законом не впливає на реалізацію ним свого права щодо прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Частина 2 ст. 12 ЦК встановлює, що нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом. Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно до ст.1270 ЦК України становить шість місяців з часу відкриття спадщини. В даному випадку право [PERSON] на прийняття спадщини виникло на підставі закону 13 травня 2015 року. Реалізація вказаного права обмежена в часі до 13 листопада 2015 року. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Позивачем не вказано жодної перешкоди чи обставини, що сприяла б пропуску строку для прийняття спадщини з 13.05.2015 року по 13.11.2015 року. А обставина того, що лише у 2019 році позивач дізнався про заповіт, на думку суду не пов`язана з реалізацію права, яке [PERSON] свідомо не було реалізовано без жодних на те причин. Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Враховуючи презумцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав у визначені законом строки не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд критично оцінює твердження позивача про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини через відсутність інформації про заповіт з посиланнями на висновки Верховного Суду по справі №565/1145/17 від 26.06.2019 року, оскільки суть вказаної справи не є подібною і не пов`язана з виникненням права на прийняття спадщини спадкоємцем першої черги за законом. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про те що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підтверджено жодним доказом, а від так відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Outcome: dismissed