overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що відповідачі не проводять оплату за послуги з водопостачання та водовідведення. В період з 01.02.1997р. по 01.07.2013р. допустили заборгованість в сумі 859,46 грн., добровільно сплатити заборгованість не бажають, тому просить стягнути її в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив. Вказав, що між ЛМКП «Львівводоканал» та ним договірних відносин не має, тому відмовляється сплачувати заборгованість. Окрім цього, зазначив, що позивачем був пропущений термін позовної давності звернення до суду. В задоволенні позову просить відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [ADDRESS] ЛМКП "Львівводоканал" надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Однак, відповідачі допустили заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 859,46 грн., яку добровільно не сплачують, що вбачається з представлених суду розрахунків. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Не заслуговують на увагу посилання відповідача щодо відсутності договору про надання послуг з ЛМКП «Львівводоканал», оскільки, вони зобов'язані і за відсутності договору сплачувати кошти за послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки згідно ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, а між сторонами фактично виникли цивільно-правові відносини. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними, однак до задоволення не підлягають у зв'язку із спливом позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного суду України №11 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] та [INFO] померла його мати [PERSON] . Після них залишилась спадщина у вигляді недоотриманної пенсії. У зв`язку з цим позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, терміном три місяці, так як батьки мешкали на тимчачово непідконтрольній території, а він є внутрішньо переміщеною особою. В судове засідання позивач 05.05.2020 року, 07.08.2020 року та 17.09.2020 року не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. 17.09.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.2). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.3). Позивачем не надано жодних доказів того, що померлі є його батьками. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом ст. 1272 п.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до положень частини третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що відсутні докази родинних відносин між позивачем та померлими, а тому позов не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором у розмірі 85 064,33 грн., посилаючись на те, що 15 вересня 2011 року Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R011.0008867, в якій відповідачем запропоновано позивачу надати споживчий кредит. Позивачем було акцептовано зазначену оферту та надано відповідачу кредит в розмірі 47 895,00 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 11,99% річних та 1,49% комісії за обслуговування кредиту строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Позивач умови по кредитному договору виконав у повному обсязі, надавши кредит, однак відповідач не дотримувалася умов договору, не здійснювала погашення кредиту та сплату відсотків у розмірах та в строки, визначені кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, тому суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як зазначено представником ПАТ Банк "ТРАСТ", 15 вересня 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір R011.0008867, однак представником не надано доказів щодо укладення вказаного договору, з якого можна було б встановити умови надання та обслуговування кредитів, заборгованість відповідача, та інші обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив здійснити реальний розподіл житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Чернігівського району та області, який належить йому з відповідачем в рівних частинах. В обґрунтування позову зазначив, що у них з відповідачем виникають спори про порядок користування і володіння будинком. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив виділити йому частину будинку зазначену першій стороні за висновком спеціаліста від 17.06.2014 року. Відповідач та його представник проти позову заперечили та зазначили, що будинок частково пошкоджений пожежею, відсутні дозволи на переобладнання, які зазначені у висновку спеціаліста, відсутні докази чи відповідатиме такий поділ будівельним нормам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до листа КП "Чернігівське РБТІ" від 29.09.2014 року право власності на спірний будинок зареєстровано за сторонами по 1/2 частині у кожного на підставі свідоцтв про право на спадщину. За ч.ч. 1, 2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Для підтвердження наявності можливості виділу частки будинку в натурі необхідні спеціальні знання в галузі будівництва для чого може бути проведена відповідна судова експертиза. Позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 10 та 60 ЦПК України щодо покладення на нього обов'язку доказування тих обставин, на які він посилається належними та допустимими доказами, а також право заявити клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для вирішення питання можливості виділення частки з житлового будинку. Проте, позивач клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи не заявив та просив провести поділ за висновком спеціаліста, який він додав до позовної заяви. Однак, суд вважає зазначений висновок спеціаліста недопустимим доказом, оскільки цей висновок не є висновком експерта в розумінні ст.66 ЦПК України, так як експерт [PERSON] не внесений до Реєстру атестованих судових експертів та дослідження проводилося не за ухвалою суду. Таким чином позивач не надав доказів можливості реального поділу спірного будинку, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України покладаються на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31677187 від 03.10.2016р., прийнятим приватним нотаріусом КМНО Швецьом Русланом Олеговичем про державну реєстрацію права власності за ПАТ « Приват Банк» на однокімнату квартиру [ADDRESS], скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 16696482 про державну реєстрацію за ПАТ « Приват Банк» право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], що здійснена 28.09.2016р. приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О. припинити дії, які порушують права позивача, а саме: в супереч вимог ч 3 ст.37, ст.40 Закону України "Про іпотеку", ст.ст.41, 47 Конституції України, ст. 109 ЖК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача борг у розмірі 14 700 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого він передав [PERSON] грошову позику у розмірі 14 700 грн. зі строком повернення до 15 грудня 2014 року. Кошти були надані відповідачу для особистих потреб. Станом на 21.12.2014 року сума позики по розписці у розмірі 14 700 грн. відповідачем не повернута. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позов та викладені у заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, при цьому пояснила, що розписку вона писала на прохання позивача, однак гроші при цьому не позичала, розписку видала тому, що мала заборгованість по оплаті за оренду квартири [PERSON] у якій проживала до жовтня 2014 року. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 14 700 грн. за укладеним з останньою договором позики від 02 серпня 2004 р., відповідно до якого сума позики складає 14 700 грн., строк її повернення до 15 грудня 2014 р. (а.с. 5). При цьому, як пояснив сам позивач, гроші зазначені у договорі позики в сумі 14 700 грн. ним відповідачу не передавилися, розписка написана [PERSON] на підтвердження наявних у неї боргових зобов"язань за укладеним договором оренди за яким відповідач кошти не сплачує. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено вище, в судовому засіданні безспірно встановлено, що кошти за договором позики від 02.08.2014 р. на суму 14 700 грн., що є предметом спору, позивачем відповідачу не передавалися. Отже, вказаний договір позики є безгрошовим. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи наведене, підстави стягувати з відповідача кошти в сумі 14 700 грн. за договором позики від 02.08.2014 року відсутні, так як гроші за вказаним правочином відповідач не отримувала, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON], проживає в [ADDRESS]. Відповідач на протязі тривалого часу не вносить плату за надані йому послуги з теплопостачання та подачі гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період 01.11.2005 року по 01.07.2014 р., у сумі 1618,06 грн., яку відповідач добровільно виплачувати відмовляється. Просила стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на ті обставини, що заборгованість яку ТЕЦ нарахувало за період 01.10.2005 р. по 01.11.2008 р. не існує, оскільки на той момент Херсонська ТЕЦ опалення взагалі не надавала, що підтверджується відповідними актами, а з 2008 року по теперішній час заборгованості за послуги з опалення та постачання гарячої води у неї відсутні. За таких обставин просила в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає в кв.[ADDRESS] та є споживачем теплової енергії та гарячого водопостачання, яку надає ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" населенню міста. Згідно з розрахунку, що є в матеріалах справи, ПАТ Херсонська ТЕЦ нарахувала заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з травня 01.11.2005 року по 01.11.2014 року, в сумі - 1618,06 грн. При досліджені вказаних розрахунків судом встановлено що заборгованість виникла за період з 01.10.2005р по 01.10.2008 рік. Однак, як вбачається з представлених відповідачем в судовому засіданні актів обстеження від 30.11.2005 р., 27.12.2005 р.,30.01.2006 р.,16.02.2006 р., складених представниками ВАТ «Херсонська ТЕЦ», в квартирі [ADDRESS] тепло та гаряча вода не подавалась, квартира опалювалася електричними приборами, незважаючи на це, ПАТ Херсонська ТЕЦ продовжувала нараховувати оплату за послуги. За таких обставин вважати, що позивач належним чином надавав послуги з опалення та постачання гарячої води суд вважає безпідставним, тому нарахування боргу є незаконним. Крім цього, суд вважає, що позивач порушив строки позовної давності . За таких обставин суд вважає позов таким що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що постановою державного виконавця від 16.12.2013 р. за виконавчим листом про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів накладено арешт на належні йому квартиру [ADDRESS], а також транспортні засоби: «Chevrolet Lacetti», д/н [NUMBER], «КМЗ-8119», д/н [NUMBER], «ВАЗ-2108», д/н [NUMBER] та «Иж Планета-3Д», д/н 0063ДОЭ. Разом з тим станом на 25.05.2015 р. борг по сплаті аліментів у нього відсутній, у звязку з чим накладений арешт повинен бути знятий, оскільки це порушує його права власника щодо вільного розпорядження зазначеним майном. Тому він просить скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зняти арешт та заборону відчуження з належного йому майна, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження майна записи про арешт майна. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач надала заяву про розгляд справи на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу та прийшов до наступного висновку. Головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ при виконанні рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів 16.12.2013 року винесено постанову ВП №36533031 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: квартири [ADDRESS], а також транспортні засоби: «Chevrolet Lacetti», д/н [NUMBER], «КМЗ-8119», д/н [NUMBER], «ВАЗ-2108», д/н [NUMBER] та «Иж Планета-3Д», д/н 0063ДОЭ. Згідно відмітки державного виконавця у виконавчому листі №2/263/607/2013 від 22.01.2013 р. станом на 31.01.2015 р. борг по аліментам відсутній. З довідок УПФУ у Тульчинському районі від 16.03.2015 р. та 25.05.2015 р. вбачається, що [PERSON] дійсно сплачує [PERSON] аліменти зі своєї пенсії. Згідно ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Разом з тим, статтями 15 ЦК України та 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте позивачем не доведено факту порушення, невизнання або оспорювання його прав та законних інтересів як власника вищезазначеного майна саме відповідачкою, оскільки нею ніяких рішень з цього приводу не приймалось, а оскаржувана постанова винесена Жовтневим ВДВС Маріупольського МУЮ, який не залучений в якості відповідача. Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та інші похідні від них задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить виключити відомості про нього, як батька з актового запису про народження дитини, [PERSON], [INFO] В обгрунтування позовних вимог заперечує своє батьківство щодо зазначеної дитини та покликається на обставини викладені в позовній заяві. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звертався до суду із заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зверталася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, в позові просила відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2012 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 1 березня 2013 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] В свідоцтві про народження дитини, виданого виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, актовий запис № 8 від 09 квітня 2013 року батьками [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON], тобто позивача та відповідача. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З висновку судово-медичної експертизи зразків крові № 101 від 30 вересня 2014 року вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON], [INFO] (позивач) є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO], таким чином батьківство практично доведено. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, суд дослідивши обставини у їх сукупності, враховуючи висновок експертизи, покази позивача та відповідача, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач має кровне споріднення з дитиною. Згідно ст. 85, 86, 88 ЦПК України стягненню із позивача на користь відповідача підлягають понесені нею, та документально підтверджені судові витрати, пов'язанні із переїздом до іншого населеного пункту для проведення експертизи, в сумі 301 (триста одна) грн. 65 коп. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed