Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Гребениківська сільська рада Тростянецького району, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тростянецької РДА, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи вимоги тим, що відповідачі які є батьками малолітніх дітей, безвідповідально та недобросовісно відносяться до виконання своїх батьківських обов'язків, притягувалися до кримінальної відповідальності, власного житла не мають, На момент народження найменшої дитини, відповідач перебував у місцях позбавлення волі. У будинку, в якому проживає вказана родина, і на який [PERSON] права власності не має, постійно панує безлад, повна антисанітарія, не створені умови для належного виховання, проживання та розвитку дітей. Підсобне господарство не тримають, город поріс бур'янами. В будинку часто перебувають сторонні особи. В сім'ї часто виникають сварки та бійки. Представники районної служби у справах дітей Тростянецької РДА та медичні працівники неодноразово відвідували родину відповідачів, проводили з ними постійні бесіди, однак позитивних результатів це не дало. Мати агресивно реагує на зауваження. Посилаючись на те, що з боку батьків належної уваги вихованню дітей відповідачами не приділяється, в результаті чого діти морально нівечаться, набувають шкідливих звичок, що може негативно вплинути на майбутнє дітей, - позивач просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], стягнути аліменти на їх утримання у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнути аліменти на їх утримання у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що родина відповідачів перебуває на обліку у службі із 2012 року. Їх родину неодноразово відвідували працівники служби, з відповідачкою проводили бесіди, однак вона на зауваження реагує агресивно. Під час останнього відвідування у будинок працівники не потрапили, по двору панував безлад. Також родину відвідував лікар, яку не пускали до будинку, та вона зверталась до міліції з приводу неналежного догляду відповідачкою за дітьми. Коли 04.09.2014 року відвідували родину відповідачки, побачили жахливу картину: у будинку цілий рій мух, дитина лежала у дитячому ліжку у фекаліях, поряд лежали коти, жахливий запах, у дітей відсутні речі та іграшки, замість фіранок на вікнах клапті матерії, посуду та їжі не було, підлога брудна, плити не було, у погребі виламані двері, город був порослий бур'янами. Батька дітей [PERSON] вдома не було, як пояснила сама [PERSON], він був на заробітках. Після того, як відібрали дітей, відповідачі вдома зробили ремонт, придбали плиту, ліжко. Представники третьої особи служби у справах дітей Тростянецької РДА [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та вказували, що вони були у будинку відповідачів 04.09.2014 року та 05.09.2014 р.. Санітарно-побутові умови родини незадовільні, вікна та підлога не миті, зламані карнизи, стіни брудні, самі діти, як і їх мати - брудні, менша дитина була гола, ніжки у фекаліях, на дитині та котах сиділи мухи. Умови проживання дітей загрожували їх життю. На той момент відповідачка отримувала соціальну виплату у розмірі 4100 грн., але не було ні їжі, ні запасів продуктів, одяг відсутній, у будинку піч була розбита, їжу готували на плиті на подвір'ї, холодильник [PERSON] працівникам служби не відкрила. Подвір'я було занедбане повністю, по ньому були розкидані якісь побутові речі. Працівниками служби було запропоновано відповідачці написати заяву про тимчасове поміщення дітей до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей на повне державне забезпечення. Вона спочатку погодилась написати заяву, але потім не приїхала, тому з метою захисту прав дітей прийняте рішення про їх негайне відібрання та звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Після відібрання дітей їх було поміщено до Тростянецької ЦРЛ, де дітей відмивали 3 дні, у головах яких було повно лепу. Вже на час розгляду справи у суді родина відповідачів придбала плиту, відремонтували піч, поклеїли шпалери, придбали чисту білизну. Вважає, що виконком сільської ради не досить належно здійснював контроль за цією сім'єю, що й призвело до таких наслідків. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та показала, що дітей вона любить, не б'є, голодом не морить. Коли посадили у тюрму чоловіка [PERSON], їй ніхто не допомагав. Старші діти ходили до дитячого садочка. Вдома часто відключають воду. Вона зверталася з заявою з проханням, щоб оплачувати опалення за півціни, збирала необхідні документи, однак їй було відмовлено. Вважає себе винною за безлад в будинку, але коштів на ремонт будинку не вистачало. Вона отримує соціальну допомогу на дітей при народженні, та як малозабезпечена сім'я, яку витрачає на продукти харчування, одяг, іграшки. У будинку є вода, ванна, у якій вона купає дітей. Коли її співмешканець [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі, відразу поїхав у Москву на заробітки, де заробив грошей та вони зробили ремонт, придбали деякі меблі. Вона з родиною проживає у будинку померлого [PERSON] з дозволу його дітей, у якому вони провели роботи з підключення світла, води, провели на даний час ремонт. Коли відібрали дітей, вони з [PERSON] їздили до них не один раз, привозили їм гостинці, одяг. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав, що він співмешкає разом з [PERSON], разом із якою мають чотирьох дітей. Після того, як із травня 2013 р. він був направлений на відбування покарання у виді обмеження волі, він не мав можливості надавати матеріальну допомогу родині, однак спілкувався із сім'єю по телефону, та знав, що сім'я потрапила під нагляд сільської ради, яка почала здійснювати часті перевірки. Після відбуття покарання від сільського голови мав усні зауваження з приводу утримання будинку та догляду за дітьми, та він пообіцяв зробити ремонт і поїхав на заробітки до Росії. Коли він там працював, висилав дружині гроші на ремонт, продукти харчування. Через деякий час йому подзвонили і сказали, що відбирають дітей, тому він негайно повернувся додому. Ніяких письмових зауважень з приводу неналежного виховання ним дітей йому не пред'являли. Проживає його родина у будинку далеких родичів, у якому він здійснив багато поліпшень житлових умов - підвів воду, підключив світло, але ремонт не встиг зробити відразу. на даний час ремонт у будинку проведений, на який витрачено близько 28000 грн., придбав новий диван, двоспальне ліжко. Вважає, що його дружина неналежно дбає за гігієною приміщення та дітей. Старші двоє дітей відвідують дитячий садочок. Заготовити дров на зиму немає можливості, однак він придбав два електрообігрівача, поміняв електропроводку, лічильник світла, придбав електроплиту. Відповідач вважає, що він займається вихованням дітей та намагається впливати на дружину, щоб вона більш ретельно доглядала за дітьми. У майбутньому має намір купити будинок, змінити спосіб заробітку та бути поруч з сім'єю. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-8)., батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), при тому відомості про батька цієї дитини зазначені за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10). В судовому засіданні відповідач вказував, що [PERSON] являється його сином, однак через те, що на час народження хлопчика він перебував у місцях обмеження волі, то не міг звернутися до ВРАЦСу із заявою про визнання свого батьківства, однак має намір вчинити такі дії у подальшому. Як вбачається, виконкомом Гребениківської сільської ради Тростянецького району 04.09.2014 р. було прийнято рішення №35 про негайне відібрання від [PERSON] та [PERSON] їхніх дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. та влаштування дітей до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області та Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини (а.с.17). Підставою для відібрання дітей слугували обставини, зазначені у актах обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 04.09.2014 р., під час якого комісією у складі начальника служби у справах дітей РДА, заступника головного лікаря Тростянецької ЦРЛ по дитинству та допомозі при пологах, голови та секретаря Гребениківської сільради виявлено такі побутові умови: брудне приміщення, брудні вікна, піч розвалена, підлога брудна, у будинку мухи, стоїть сморід, відсутня плита для приготування їжі, відсутній посуд, меблі зі зламаними дверцятами. При тому комісія виявила, що найменша дитина спала неодягнена, вкрита мухами, перемазана фекаліями. Двоє старших дітей перебували у садочку. Дівчинка [PERSON], яка знаходилась вдома із матір'ю - була брудна, вдягнена у брудний одяг. Неохайний та захаращений вигляд мають всі кімнати у будинку, господарські побудови та подвір'я. У акті обстеження наведені суми соціальних допомог, які отримує мати, однак не забезпечує дітям належне утримання, бо діти майже зовсім не мають одягу, відсутні іграшки, дитячі книжки, відсутні продукти харчування (а.с.14,15). Рішенням виконкому Гребениківської сільської ради №36 від 04.09.2014 року (а.с.18) було затверджено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., та [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Висновок обґрунтований тим, що сім'я [PERSON] разом із дітьми проживає у будинку, який не належить її сім'ї, тобто власного житла родина не має, обоє батьків притягались до кримінальної відповідальності, [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, після чого виїхав на заробітки. В сім'ї часто виникають сварки та бійки. Господарство сім'я не тримає, у будинку наявна антисанітарія, сморід, мухи. Відсутні дитячі іграшки та книжки, старші діти [PERSON] та [PERSON] ходять до дитячого садочку неохайні. На всі зауваження від представників органу опіки та піклування чи від вихователів дошкільного закладу - мати дітей реагує агресивно, і не зважаючи на неодноразові відвідування - позитивних змін не відбулось. Батьки не створили нормальних умов для життя і розвитку дітей, і проживаючи у таких умовах діти морально нівечаться, набувають шкідливих звичок. Такі умови проживання створюють загрозу для життя і здоров'я дітей (а.с.16). 05 вересня 2014 року всі діти були вилучені із сім'ї та складений акт, у якому знову відображені незадовільні матеріально-побутові умови родини, вказано про відсутність одягу та гігієнічних предметів у дітей (а.с.19). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що родину відповідачки вона знає близько 6 років, з того часу коли [PERSON] народжувала першу дитину. У складі комісії 04.09.2014 р. вона відвідувала родину [PERSON], де у будинку були виявлені вкрай незадовільні і жахливі матеріально-побутові умови - скрізь антисанітарія, мухи, безлад. Мати дітей реагувала агресивно. Після вилучення у лікарні дітей довго не могли відмити від бруду. Діти не мали чистого одягу. Поводились діти спокійно, діти контактні, ніяких хвороб у дітей після вилучення не виявлено. Інший свідок зі сторони позивача дільничний інспектор міліції Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області [PERSON] у судовому засіданні показав, що він неодноразово виїжджав до відповідачів, оскільки надходили заяви про те, що відповідачі ведуть аморальний спосіб життя. Підтвердив, що у будинку відповідачів було неохайно, умови проживання не відповідали санітарно-гігієнічним умовам, у кімнатах не було прибрано, речі не були випрані, при тому діти були здорові і життєрадісні, перебували вдома. Як встановлено ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, допитана у судовому засідання свідок [PERSON] показала, що відповідачка з родиною півтора роки як проживає по-сусідству, діти її ходять до дитячого садочка, як мати [PERSON] любить своїх дітей. Сім'я проживає у будинку покійного [PERSON] з дозволу його онуки. Батько дітей [PERSON] допомагає дружині, заробляє кошти та разом підтримують будинок як можуть, оскільки його занедбала власниця - онука [PERSON]. Свідок зазначила, що [PERSON] не має підтримки від рідних, та їй важко із чотирма малими дітьми, допомоги належної вона не отримує. На даний час відповідачі зробили ремонт у будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є мачухою відповідачки, фізично вона їй не допомагає, оскільки має сама трьох дітей. Коли батько дітей перебував у місцях позбавлення волі, Крістіні не вистачало грошей, а коли він звільнився та поїхав на заробітки, вона сама намагалась підтримувати порядок у будинку. Як доказ позивачем надано рішення від 23.10.2012 р., що приймалось Гребениківською сільською радою про неналежне виконання батьківських обов'язків [PERSON] через неналежний санітарний стан будинку (а.с.11). Також судом досліджувались акти обстеження соціально-побутових умов проживання сім'ї відповідачки за 06.11.2013 р., 23.05.2014 р., якими встановлено незадовільні матеріально-побутові умови проживання родини [PERSON] (а.с.12,13). Були досліджені характеристики на дітей [PERSON] та [PERSON], якими встановлено, що діти володіють відповідно до їх віку навичками, не мають відхилень у розвитку, чи в межах норми. Зазначені зауваження щодо не завжди охайного і чистого одягу (а.с.20,21). Судом не приймалось рішення щодо з'ясовування думки дітей про обставини їхнього життя з огляду на їх вік. Разом із тим, з листа Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 06.10.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON], які перебувають у вказаному центрі з 12.09.2014 р., демонструють рівень соціальної та педагогічної занедбаності, низький рівень розумових здібностей, відсутність пізнавальної активності, порушення комунікативних навичок, низьку самооцінку та високий рівень тривожності. Також викладений висновок про те, що діти не відчувають піклування та любові в сім'ї, що формує без емоційне, недовірливе ставлення дітей до батьків (а.с.81). Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування: - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться із дитиною; -є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верхового Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Таким чином судом встановлено, що в даному випадку суду не надано належних та достатніх доказів, які свідчили б на одну із обставин, передбачених ст.164 СК України, зокрема по результатах розгляду справи судом не отримано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про умисне ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей. Поряд із переконливими доказами того, що сім'я відповідачів на час вилучення дітей мала незадовільні матеріально-побутові умови, також встановлено, що у дітей не було виявлено ніяких захворювань, що могли бути пов'язані із недбалим доглядом за ними. Викладені у листі Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області факти щодо розповідей дітей про побиття батьком як дітей так і їх матір, об'єктивно не підтверджено доказами. Характеристики із дошкільного закладу також не вказують про виявлені факти потерпання дітей від фізичного насилля. Крім того, сам дільничний інспектор міліції у суді вказував, що діти на час їх відвідування виглядали зовні життєрадісними. Таким чином суд ставить під сумнів адекватність доказової бази для висновку про те, що матеріально-побутові умови дітей були справді небезпечними для їхнього життя і здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не є особами, які злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків та відсутні докази, які вказують на свідоме нехтуванням ними своїми батьківськими обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Однак як встановлено у судовому засіданні - вилучення дітей із сім'ї мало досить позитивний ефект на поведінку батьків щодо створення належних умов для життя і розвитку дітей. Так, із дослідженого у судовому засіданні акту обстеження житлово-побутових умов від 30.09.2014 р. - виявлено покращення санітарних умов - поклеєні шпалери, приведені у належний стан спальні місця, придбані кухонні меблі, електроплита, встановлено умивальник, є водопровід, проводиться каналізація (а.с.39). Вказані докази, що підтверджують позитивні зміну у поведінці батьків та їх відношенні до батьківських обов'язків зафіксовані фотозйомкою, здійсненою під час обстеження матеріально-побутових умов, яку було оглянуто у судовому засіданні (а.с.43). Порівнюючи таку обстановку із тією, що була виявлена під час вилучення дітей із сім'ї (досліджені у суді фотознімки а.с.42) , суд приходить до висновку, що такий засіб впливу, як тимчасове вилучення дітей із сім'ї не виявився безрезультатним. Притягнення матері до адмінвідповідальності за ч.1 ст.184 КпАП України суд не вважає досить вагомою обставиною, яка б свідчила про злісне ухилення її від виконання батьківських обов'язків. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки аналіз наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про наявність у батьків бажання виконувати свої батьківські обов'язки та на думку суду, це узгоджується з інтересами дітей. Під час судових дебатів прокурор висловив думку про необхідність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, однак, суд не може погодитись і з такою позицією з огляду на наступне. Рішенням Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» (Страсбург, 18 грудня 2008 року), зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Допитана у суді свідок [PERSON], фахівець Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, доводила той факт, що відповідачці із серпня 2012 р. були надані соціально-педагогічні і інформаційні послуги, спочатку із періодичністю кожного тижня, потім рідше - через технічну відсутність можливості відвідувати сім'ю, однак позитивних зрушень не відбулось. Але, суд не міг об'єктивно оцінити якість та кількість наданих вказаних консультативних послуг через відсутність належних доказів. Окрім того, неможливо оцінити дієвість таких послуг та їх реальний вплив на поведінку особи, що їх отримує. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] із травня 2013 року перебував у місцях обмеження волі, у зв'язку із чим дійсно його сім'я недоотримувала фінансування через неможливість надання такої допомоги від батька. Після звільнення влітку 2014 року із місць обмеження волі- батько одразу виїхав на заробітки. Належних доказів того, що батько надсилав кошти на утримання дітей - суду не надано. Розмір отриманої відповідачкою допомоги при народженні дітей (на час їх вилучення із сім'ї) підтверджений довідкою Управління соцзахисту населення і складав 2876,81 грн., також 309,60 грн. - як одинокій матері на найменшу дитину, та у попередні місяці (травень - липень 2014 р.) додатково отримувала 868,42 грн. соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї. Суд не вважає вищезазначений розмір доходу на сім'ю із п'яти осіб такою, що забезпечує прожитковий мінімум на кожну особу із членів родини. Суд звернув увагу на те, що органом опіки та піклування весь час наголошувалось на незадовільний матеріально-побутовий стан проживання дітей. Разом із тим судом встановлено, що державні органи влади та самоврядування не надали жодного разу та не сприяли у наданні гуманітарної чи іншої благодійної чи цільової фінансової матеріальної допомоги сім'ї [PERSON] та у судовому засіданні не довели, що сім'я відповідачів не потребувала такої допомоги на час відібрання дітей. Разом із тим, врахувавши, що доказами доведено не досить сумлінне ставлення матері та батька до виховання, навчання, розвитку дітей, зокрема, відсутні у достатній кількості іграшки та книжки для розвитку дітей, не з'ясований судом факт щодо забезпечення родини запасами продуктів харчування у необхідній кількості, сезонним дитячим одягом, тощо - є необхідність у контролі за відповідачами, тому суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed