Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

08.10.2018 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Боринської селищної ради Турківського району Львівської області про визнання такою, що фактично прийняла спадщину з визнанням права власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті її матері входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] у відповідності до технічного паспорту. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Боринської селищної ради Турківського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що 03.02.2018 Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 03.08.2005 секретарем Боринської селищної ради Турківського району Львівської області Гутчак І.О., яким на випадок своєї смерті розпорядилася всім своїм майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом буде мати право, заповіла своїй дочці [PERSON] . При цьому суд враховує, що Ка?роль польське чоловіче (Karol) і французьке жіноче (Carole) ім`я походить від [PERSON] , що є загальновідомим фактом. Родинні відносини між позивачкою та [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.06.1965 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.06.1983. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок та господарські споруди за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Турківського району Львівської області від 17.05.2018 №651, [PERSON] , 1940 р.н., яка померла, до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 106). Згідно з довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Турківського району Львівської області від 10.01.2018 №7/02-19, [PERSON] , 1940 р.н. є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Турківського району Львівської області від 10.01.2018 №7/02-19, [PERSON] , 1940 р.н. є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Турківського району Львівської області від 10.01.2018 №8/02-19, [PERSON] , 1940 р.н., яка проживала за адресою [ADDRESS] , користується земельною ділянкою в розмірі 0,71 га, в т.ч. 0,13 га ріллі, 0,53 га сінокосу 0,06 га під будівлями. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері позивач [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 27.08.2018 нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надала правовстановлюючих документів щодо належності нерухомого майна [PERSON] . Спадкоємець першої черги [PERSON] , [INFO] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, на обов`язкову частку не претендує. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] є збудований в 1991 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету селищної ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної підставно просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1218, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved