Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив відновити строк звернення до суду та визнати його пропущеним з поважних причин, визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель запасу, що розташовані за межами населеного пункту на території Теплівської сільської ради Полтавської області та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати їй дозвіл на розробку проекту відведення указаної земельної ділянки. У червні 2017 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмета позову, у якій просив визнати за позивачем право на земельну ділянку (пай) розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), за рахунок земель запасу, що розташовані за межами населеного пункту на території Теплівської сільської ради Полтавської області. Вказані позовні вимоги обґрунтував тим, що баба позивача по батьковій лінії, [PERSON], померла [INFO] в с. Теплівка Пирятинського району Полтавської. У липні 1995 року землі КСП ім. Леніна с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області були розпайовані (державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданий 20.07.1995 року КСП ім. Леніна та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1). 3агальні збори щодо розпаювання земель КСП відбулися 26.01.1996 року. У списках членів КСП прізвище баби позивача значиться, але в подальшому у списках про отримання сертифікату та на виготовлення державного акту її прізвище відсутнє. Остання з1937 по 1975 роки працювала у колгоспі ім. Леніна с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області (будучи колгоспним пенсіонером з 22.10.1971 року продовжувала працювати включно по грудень 1975 року на різних роботах). До дня смерті [PERSON] безвиїзно проживала в с. Теплівка, і, як член колективного сільськогосподарського підприємства, була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак, з невідомих причин сертифікату не отримала. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син (батько позивача), [PERSON], який помер [INFO]. За час свого життя баба позивача заповіту не склала. Одразу після смерті своєї матері, батько позивача важко захворів і понад тринадцять років знаходився на утриманні позивача. Позивач утримує будинок, в якому проживали її баба та батько. Восени 2016 року вона проводила капітальний ремонт даху і на горищі випадково натрапила на особисті документи своєї баби, з яких довідалася про те, що вона пропрацювала в колгоспі з 1937 року по грудень 1975 року. Не дивлячись на це остання не отримала земельного паю. Про те, що баба працювала в колгоспі позивач не знала, на момент її смерті їй було неповних чотирнадцять років. Батько важко хворів - переніс інфаркт, а згодом два напади інсульту, він був повністю паралізований. Його стан потребував постійної уваги, турботи і догляду. Це займало практично весь вільний час і кошти. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві. Представник відповідача - Теплівської сільської ради Пирятинського району у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, у якій просив слухати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача - Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, у якій просив слухати справу без його участі, направив письмові пояснення, у яких зазначив, що [PERSON] не значиться у списку власників земельних паїв, на її ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. У списках осіб, що мають право на отримання майнового паю СВК «Зелена Нива», [PERSON] відсутня. Крім того Пирятинська районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, оскільки повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності належать Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, [INFO] померла баба позивача - [PERSON] (а.с.8, 10-11, 16). Заповіту за життя [PERSON] не складала, спадщину після її смерті прийняв син - [PERSON] (а.с.165-171). Після його смерті [INFO] (а.с.12) спадщину прийняла його донька - позивач [PERSON] (а.с.8, 10, 12, 75-146). З 1959 по 1975 роки [PERSON] працювала та була членом колгоспу ім. Леніна с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області, що підтверджується копією трудової книжки колгоспника (а.с.14) та архівною довідкою Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.15). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Пирятинської райдержадміністрації [PERSON] з 22.10.1971 була пенсіонером колгоспу ім. Леніна і продовжувала працювати в колгоспі на різних роботах по грудень 1975 року (а.с.19). У подальшому колгосп імені Леніна було реорганізовано та на його базі з 1993 року створено Колективне сільськогосподарське підприємство ( далі -КСП) імені Леніна (а.с.173-178). Правонаступником КСП ім.Леніна став Сільськогосподарський виробничий кооператив (далі - СВК) «Зелена Нива» (а.с.217-221). 20 липня 1995 року державним актом серії ПЛ 6 на підставі рішення Пирятинської районної ради народних депутатів від 26 травня 1995 року КСП ім. Леніна в межах с.Теплівка Пирятинського району передано у колективну власність 86,33 гектарів землі та 2915,93 гектарів за межами с.Теплівка Пирятинського району для ведення сільскогосподарського виробництва (а.с.46-67). Згідно додатку до державного акту - списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна Пирятинського району, [PERSON] не включена до вищезазначеного списку (а.с.46-61). Після встановлення зазначених обставин суд зазначає наступне. За змістом положень ст.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 13.03.1992 року № 2196- XII, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.25 Закону «Про сільськогосподарську кооперацію» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сілськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на право колективної власності на землю. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП. Отже, закон пов'язує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві, зокрема для пенсіонерів, які працювали в господарстві, а після виходу на пенсію продовжують залишатись його членами. За приписами ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно до п. 1.8 Статуту КСП ім.Леніна Пирятинського району членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут, внесли або одержали в спадщину відповідний пай (а.с.173). Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] на час передання КСП ім. Леніна державного акта про право колективної власності на землю була членом чи пенсіонером указаного підприємства (відсутня як її заява про включення у члени КСП так і рішення правління про включення її до членів КСП). Без свого волевиявлення остання не могла стати членом КСП, оскільки це порушує принцип добровільності, визначений ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Відсутні будь-які докази, що [PERSON] при житті ставила питання про включення її до списку громадян - членів КСП ім. Леніна та визнання за нею права на земельну частку (пай). Доводи представника позивача про те, що остання мала право на земельну частку (пай) КСП ім.Леніна, оскільки була включена до списку осіб, які мають право на майновий пай, що не був ними одержаний при припиненні членства в підприємстві (а.с.198-210) є неспроможними. Указаний список складений посадовими особами СВК «Зелена Нива» (не КСП ім. Леніна), не містить дати складання чи затвердження та його зміст не дає змоги чітко встановити відношення [PERSON] до розпаювання майна саме КСП ім.Леніна. Таким чином, [PERSON] не набула права на земельну частку (пай), так як на час розпаювання землі вона не була членом КСП ім. Леніна, не була включена у списки членів, які мають право на земельний частку (пай) цього підприємства, при розпаюванні землі КСП ім.Леніна при житті не оспорювала цих рішень. Системний аналіз положень Закону України «Про власність» та Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року (чинних на час відкриття спадщини), та Книги шостої "Спадкове право" ЦК України 2003 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] не була включена до списку громадян - членів КСП ім. Леніна (додаток до державного акту), що мають право на земельну частку (пай), то на момент смерті остання не набула права на земельну частку (пай), розташовану на території Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, а тому у неї право на земельну частку (пай) за життя не виникло, та не увійшло до складу спадщини, яку міг прийняти спадкоємець [PERSON] Виходячи з цього у спадкодавця [PERSON] також не виникло право на земельну частку (пай) у порядку спадкування та не увійшло до складу спадщини після його смерті [INFO], яку могла прийняти позивач. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з указаних підстав.

Outcome: dismissed