Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Зазначила, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який в 2008 році розірвано. Під час перебування у шлюбі з [PERSON], у них народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. 19.09.2008 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів в розмірі 400 грн. на дитину. В даний час розмір аліментів, про який домовились із відповідачем є недостатнім для задоволення розумних потреб дитини. Добровільно сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідач відмовився. Просить суд змінити розмір аліментів, які відповідач сплачував добровільно, починаючи з 2008 року в сторону збільшення - стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 888,50 грн. \~В судовому засіданні позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує повністю, просить розгляд справи проводити без її участі.(а.с.17) \~В судовому засіданні відповідач не зявився, надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. (а.с.18) На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювати за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який в 2008 році розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ГЮ №022712 від 16.12.2008 року. (а.с.4) Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ГЮ №178087 від 18.05.2004 року батьками [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач (а.с.5) 19.09.2008 року між [PERSON] (тепер Леник) Н.Л. та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дитину, на добровільних засадах. Згідно умов цього договору платник зобов'язується до 20 числа кожного місяця передавати особисто 400 грн. аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з матеріалів справи, в даний час позивачка перебуває в шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ГЮ №070212 від 14.02.2012 року (а.с.8), прізвище при цьому змінила із «Феденюк» на «Леник». На підтвердження зміни сімейного та матеріального стану [PERSON] подала до суду копії свідоцтва про народження дітей, з якого вбачається, що, крім спільного із відповідачем сина, позивач має ще двох дітей, які народились після укладення договору між сторонами. (а.с.6-7). Позивачка не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 888,50 грн. щомісячно на утримання дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Outcome: approved