Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 28.10.2013р. їй належить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана батьками позивачки у період шлюбу та оформлена на батька, який з 2012 року взагалі перестав з'являтися вдома, а 28.10.2013р. подарував квартиру позивачці. У квартирі зареєстровано троє людей - позивачка, її мати та відповідач. При цьому відповідач не проживає у вказаній квартирі з жовтня 2008 року, його речі у квартирі відсутні, він не приймає жодної участі в утриманні житла. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чиниться. З наведених підстав позивачка просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстраційного обліку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримала свої вимоги, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У ст. 405 ЦК України визначено право членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, на користування житлом, і передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 28.10.2013р., дарувальником за договором є [PERSON] - відповідач у справі. Право власності позивачки на квартиру підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Реєстрація місця проживання [PERSON] як члена сім'ї власника у квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою ЦОА єдиної абонентської служби від 07.10.2014р. №7275, з якої вбачається, що за спірною адресою з 25.09.2003р. зареєстровані власник квартири - позивачка [PERSON], [PERSON] - мати власника, [PERSON] - батько власника. Відповідно до акту МКП "Основаніє" про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами приватної власності, від 23.10.2014р., [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає з жовтня 2008 року по теперішній час. Шлюб між батьками позивачки [PERSON] і [PERSON] розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2013р., яким встановлено, що вони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, спільно не проживають. Таким чином, на підставі наданих доказів суд вважає встановленим, що батько позивачки [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з жовтня 2008 року, однак залишається зареєстрованим у квартирі, що завдає позивачці як власнику квартири, труднощі матеріального характеру по утриманню житла, позбавляє її права належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, що тягне за собою порушення вимог ст.150 ЖК України. Позивачка є власником квартири з 28.10.2013р., на час звернення до суду з даним позовом член сім'ї власника [PERSON] відсутній без поважних причин понад один рік. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника квартири, втратив право користування квартирою [ADDRESS], оскільки не проживає в ній понад один рік, не бере участі у витратах по утриманню квартири, домовленість між відповідачем і власником житла відсутня. Враховуючи, що реєстрація відповідача у квартирі обмежує позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивачка як власник квартири має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає доведеним порушення права позивачки у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою. Порушене право підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою і зняття його з реєстраційного обліку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved