overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 серпня 2013 року у виконкомі Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23. В основу свої позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них дітей не має. На даний час вони спільно не проживають, не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що їхня сім"я розпалася, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати, прізвище відповідачці залишити [PERSON]. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112 СК України, ст.ст.197, 209, 213-215, 218, 223, 224-226, 294, 296 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 29 вересня 2008 року в Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13. В основу свої позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них дітей не має. На даний час вони спільно не проживають, не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що їхня сім"я розпалася, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву, в якій вказала, що згідна на розірвання шлюбу, просить справу розглянути у її відсутності, після розірвання шлюбу їй прізвище змінити на дошлюбне. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати, прізвище відповідачці змінити на Федоренко. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112 СК України, ст.ст.197, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей залишити на проживання з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 15 червня 2009 року. Від спільного проживання мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. Протягом останніх шести місяців вони не спілкуються та жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, а відповідачка визнає. Крім того, відповідачка у своїй заяві просить при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 9-12). 28 травня 2010 року позивач змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що дана заява є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітнього сина залишити на проживання з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 18 жовтня 2008 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сімї. На даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не зявилися, позивач направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка про час та день розгяляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку через повідомлення в газеті "Галичина". За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітню дитину залишити на проживання з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17 квітня 2012 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. Протягом року вони не спілкуються та жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з"явилися, позивач направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує., не заперечує проти заочного розгляду справи Належним чином повідомлена про час розгляду справи відповідачка про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитина (а.с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка про намір змінити прізвище на дошлюбне суд не повідомила, а тому суд приходить до висновку про залишення їй теперішнього прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 16 січня 2001 року. Від спільного проживання мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. В кінці 2013 року він покинув сім»ю і з того часу вони з відповідачкою проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, а відповідачка визнає. Крім того, відповідачка у своїй заяві просить при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 5, 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заява є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 21 листопада 1983 року. Від спільного проживання мають троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. Протягом останніх років він працює та фактично проживає у Республіці Білорусь, тому вони з відповідачкою не спілкуються та жодних сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на його розірванні. У судовому засіданні відповідачка позов визнала та пояснила, що дійсно більше восьми років спільно з позивачем не проживає, оскільки він живе у Білорусії. Жодних сімейних стосунків вони не підтримують, а тому збереження сім"ї є неможливим. При розірванні шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище. Вислухавши відповідачку та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають більше восьми років, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що така вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 22 липня 1989 року. Від спільного проживання мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, у них з відповідачкою різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, що і призвело до розпаду сім»ї. В кінці 2007 року він покинув сім»ю і з того часу вони з відповідачкою проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить його інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, а відповідачка визнає. Крім того, відповідачка у своїй заяві просить при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 31 березня 2008 року у відділі РАЦС Рожнятівського районного управління юстиції за актовим записом №12. Неповнолітню дочку залишити проживати разом з відповідачкою. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час вони спільно не проживають, не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що їхня сім"я розпалася, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву, в якій вказала, що згідна на розірвання шлюбу, просить справу розглянути у її відсутності. Після розірвання шлюбу прізвище їй залишити попередньо обране. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112 СК України, ст.ст.197, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] разом з ним. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рожнятівського районного суду від 09 листопада 2011 року шлюб між ними розірвано, дочку залишено на проживання з відповідачкою. Відповідачка одразу після розірвання шлюбу створила нову сім"ю, з січня 2012 року і по сьогоднішній день, його дочка, фактично проживає з ним. Відповідачка не заперечує, щоб дочка і надалі проживала разом з ним, оскільки він належним чином ставиться до виховання дитини. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Представник органу опіки та піклування вважає за необхідне вирішити спір згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 09 листопада 2011 року (а.с.5) сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, після розлучення неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO] залишена на проживання з матір'ю.(а.с.5) У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що з 2012 року дочка сторін проживає батьком, який згідно висновку органу опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації від 04 березня 2015 року (а.с.12) належним чином ставиться до її виховання, в зв'язку з чим дитину слід і надалі залишити проживати з батьком, що буде найбільше відповідати інтересам цієї дитини. Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов'язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. На підставі ст.ст. 141, 151, 161 СК України,

Outcome: approved