Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

30.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року чоловік із сім»єю не проживає. За рішенням суду від 20 грудня 2013 року з нього на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення вказаного рішення було встановлено, що [PERSON] має постійну роботу та працює головним агрономом ТОВ «Семаль», отримує високу заробітну плату - понад 4000 грн. , проте, дітей матеріально не утримує. В даний час, як і раніше, [PERSON] сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 1000-1100 грн., в той час як прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2014 році складає 1286 грн. заробітку. З часу ухвалення судового рішення про сплату аліментів у неї погіршився матеріальний стан : з лютого 2014 року вона втратила роботу і перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна. Допомоги не отримує. Домашнього господарства не веде, оскільки не має коштів для його придбання та придбання кормів, земельну ділянку не обробляє, так як не має змоги . Тимчасово проживаючи в с. Оболонь, власного житла не має, проте, сплачує самостійно комунальні послуги. На дітей, з метою надання їм гідних умов для існування, їх фізичного і духовного розвитку, по її підрахунках вона щомісячно витрачає понад 3000 грн. Крім цього, дочка [PERSON] часто і тривало хворіє, а тому потребує витрат на лікування. За викладених обставин аліменти, які стягуються з відповідача, є вкрай недостатніми для забезпечення належного рівня добробуту дітей. Позивач прохала змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/2 частку заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу без її участі, вказала, що позов підтримує. Представник позивача - [PERSON], у судовому засіданні позов підтримував, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також заперечення на позов суть якого зводиться до того, що позивач жодних доказів про зміну після призначення аліментів її матеріального, сімейного стану , погіршення стану здоров»я не надала, тому підстави для задоволення позову відсутні. Також вказував, що позивач та діти житлом забезпечені, адже проживають в [ADDRESS] у житловому будинку, який був придбаний під час спільного проживання. Договір купівлі-продажу на вказаний будинок не оформлений лише через те, що у продавця виникли якісь проблеми з документами. Він, крім будинку, залишив сім»ї всі рухомі речі нажиті під час шлюбу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, мотивував це такими ж доводами як і позивач у запереченні. Представник третьої особи - відділу ДВС Семенівського РУЮ у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти народжені в шлюбі сторін, який на даний час розірвано. Подружжя шлюбних відносин з листопада 2013 року не підтримує. Відповідач проживає окремо від сім»ї, діти - разом з матір»ю. За рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2013 року і до повноліття дітей. Згідно наданої відповідачем довідки з місця роботи № 231 від 13.06.2014 року, він працює в ТОВ «Семаль», і заборгованості із виплати аліментів по виконавчому листу № 547/1730/13-ц від 11.02.2014 року станом на 1.06.2014 року не має. Вказана обставина представником позивача не заперечувалася. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред"явлення позову. За приписом ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та роз»ясень наданих в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Таким чином, за змістом ст. 192 СК України, у системному зв»язку її з положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітніх дітей, суд зобов»язаний дотримуватися справедливого балансу інтересів обох сторін, як стягувача так і платника аліментів, а також інтересів дітей. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з приписів ч.1 ст. 192 СК України та ч.1 ст. 179 ЦПК України [PERSON] мала надати докази того, що змінилися обставини, які існували на час ухвалення рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2013 року про стягнення на її користь аліментів, в частині її матеріального стану чи стану здоров»я. Всупереч цього, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу для підтвердження того, що відбулися зміни її матеріального чи сімейного стану, або погіршився стан її здоров»я. Так, надавши доказ про те, що вона перебуває з 28 лютого 2014 року на обліку в Семенівському районному центрі зайнятості, як безробітна, позивач не надала доказів того, що на час ухвалення рішення про стягнення аліментів вона працювала і отримувала доходи, тобто доказів погіршення матеріального стану. Крім цього, нею лише зазначено в позові, що допомоги в райцентрі зайнятості вона не отримує, але документальне підтвердження цьому відсутнє. Належно не підтверджені описані нею в позові обставини про відсутність власного житла та те, що вона в даний час несе затрати на оплату комунальних послуг. Так будь-які письмові докази стосовно житла, в якому вона з дітьми фактично проживає, та на яких підставах - відсутні, а розрахункова книжка за спожиту електроенергію на ім»я [PERSON] не може слугувати доказом того, що саме позивач проводить вказані платежі. Решта наданих позивачем доказів взагалі виходять за межі предмету доказування, зокрема, це стосується доказів щодо стану здоров»я дочки, оскільки участь батька у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, її хворобою, може бути предметом окремого позову, заявленого на підставі ст. 185 СК України (за умови надання доказів несення матеріальних затрат на лікування дитини). Таким чином, встановлені судом факти вказують на недоведеність, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України підстав для збільшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити

Outcome: dismissed