Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги на загальну суму 18 007,86 грн., 3% річних на загальну суму 45,79 та суми судового збору на загальну суму 243,69 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є балансоутримувачем нежитлових приміщень по [ADDRESS], забезпечує централізованим опаленням. Оскільки відповідач з моменту отримання права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 127,7 кв.м. отримує від позивача житлово-комунальні послуги, тобто знаходиться у договірних відносинах. позивач зобов'язаний надавати споживачеві житлово-комунальні послуги (опалення), а відповідач зобов'язаний сплачувати за отримані послуги. відповідач зобов'язаний сплатити заборгованість у сумі 18 007,86 грн. за фактично спожиту теплову енергію для потреб опалення за період з 01 грудня 2011 року по 01 січня 2014 року, оскільки отримав зазначені вище послуги. За Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 11.02.2008 №105 та від 17.03.2008 року № 274 всі будівлі, споруди, вбудовані та прибудовані приміщення нежитлового фонду Дарницького району передано з балансу комунальних підприємств «Управління житлового господарства» та «Господар» на баланс новоствореного КП «ДОНФ Дарницького району міста Києва». Комунальне підприємство «ДОНФ Дарницького району міста Києва» є балансоутримувачем нежитлових приміщень по [ADDRESS] - віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є власником підвальних нежитлових приміщеннь [ADDRESS], загальною площею 127,7 кв.м., та з моменту отримання права власності являється споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. Відповідач з моменту отримання права власності на нежитлові приміщення отримує від позивача житлово-комунальні послуги, та знаходяться з Позивачем в цивільно-правових відносинах, з яких випливають певні права та обов'язки. Станом на теперішній час Відповідач продовжує отримувати комунальні послуги, але не сплачує за їх споживання, та ухиляється від договору про несплату за надані послуги внаслідок чого утворилась заборгованість у період з 21.12.2011 року по 21.12.2013 року у розмірі 18 007,86 грн. В порядку досудового врегулювання спору відповідачу було надіслано вимогу-попередження з пропозицією сплати заборгованості в добровільному порядку, однак добровільно погасити борг відповідач відмовляється, у зв'язку з чим підприємство позивача змушене звернутись з вимогою про стягнення боргу в судовому порядку. Відповідач та його представники в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що борг у відповідача відсутній, оскільки твердження позивача що відповідач отримує житлово-комунальні послуги (опалення) та знаходиться з ним у фактичних договірних відносинах є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки через нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 127,7 кв.м., власником якого є позивач, прокладено теплоізольовану трубу, яка є частиною тепломережі будинку і за допомогою якої здійснюється теплопостачання в інші приміщення, однак в приміщенні відсутні будь-які радіатори опалення та будь-які інші опалювальні пристрої, тому послуг з теплопостачання відповідач фактично не отримував і не отримує, а тому фактичних договірних відносин та обов'язку укладення договору з позивачем не виникало і не виникає. Також відповідач зазначив, що твердження позивача, що відповідач з метою несплати за фактично спожиту теплову енергію систематично ухиляється від укладання договору про відшкодування витрат з надання послуг теплопостачання (опалення) є таким, що не відповідає дійсності оскільки, жодних пропозицій стосовно укладення такого договору, відповідачем, не отримувалося, хоча позивач, у своїх претензіях зокрема №478 від 07.05.2012 посилався на договір №259 про надання комунальних послуг та експлуатаційне обслуговування нежитлового приміщення від 01.10.2011 року, який ніби-то був укладений між сторонами, хоча відповідач жодних договорів з позивачем не підписував, що в свою чергу підтверджує факт обману відповідача посадовими особами позивача. Крім того, договори про надання житлово-комунальних послуг повинні укладатись в письмовій формі, позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність договірних стосунків між сторонами, так само як і не доведено того, що позивач надавав житлово-комунальні послуги відповідачу, які зазначені у заяві. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником підвальних нежитлових приміщеннь [ADDRESS] загальною площею 127,7 кв.м. Стаття 57 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідачем було надано до суду Довідку ЖЕД 202 від 30.04.2014 року, відповідно якої в підвальному приміщенні проходять труби центрального опалення, які ізольовані та прилади опалення відсутні. Відповідачем було надано технічний паспорт, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 26.11.2012 року на приміщення розташоване в підвалі, з інженерного обладнання, опалення в приміщенні не виявлено, що підтверджується характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, яка є складовою технічного паспорту на приміщення. Встановлено, що у своїх відповідях на претензії позивача відповідач неодноразово звертав увагу позивача на те, що теплоізольована труба, яка проходить через приміщення і є частиною тепломережі будинку, заважає проведенню ремонту, займає корисну площу та псує зовнішній вигляд приміщення і просив позивача нарахування вартості тепла не проводити, теплопостачання здійснювати в обхід приміщення відповідача, яке не потребує опалення. Відповідач неодноразово вимагав від позивача у своїх листах №2, №3 від 17.05.2012, №1 від 23.07.2013, №2 від 23.12.2013 укласти договір про встановлення сервітуту (право користування чужим майном) або демонтувати теплоізольовану трубу з приміщення, однак жодної відповіді на свої листи від останнього так і не отримав. В претензії №479 від 07.05.2012 позивач посилається на листи №200 від 29.04.2010 та №878 від 15.12.2011 з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг та експлуатаційного обслуговування нежитлового приміщення, але факт направлення документально нічим не підтвердився. В претензії №1140 від 02.12.2013 позивач стверджував, що відповідач порушив умови договору в частині оплати за надані комунальні послуги (опалення нежитлових приміщень), однак у своїй відповіді на претензію відповідач попросив позивача надати примірник договору про який йшлося у претензії №1140, а також технічне обґрунтування кількості спожитої теплової енергії та документи, які б підтверджували заборгованість відповідача за споживання тепла та підтверджували надання саме послуг з опалення в підвальному приміщенні. Жодних документів для розгляду претензії відповідач від позивача не отримав. Таким чином, відповідач не ухилявся від укладення договору, а тому жодних прав КП "ДОНФ Дарницького району міста Києва" як виконавця житлово-комунальних послуг не порушував. Наявні документи в матеріалах справи (а.с. 14-44) підтверджують цивільно-правові відносіни третьої особи ТОВ «Євроконструкція» як енергопостачальної організації та позивача КП «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» при цьому жодних відносин до [PERSON] немають і не можуть бути доказами у даній справі. Отже, факт заборгованості відповідача за послуги є не доведеним та спростовується викладеними позивачем обставинами про наявність заборгованості, яку останній також не міг підтвердити, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: dismissed