Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

05.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просить суд: визнати недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області; скасувати розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 19 серпня 2014 року за № 2303 щодо приватизації квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області на імя [PERSON]; скасувати рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради № 144 від 21.07.2014 року «Про видачу ордера на вселення в квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON]П.»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський [ADDRESS], видане на імя [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 19 серпня 2014 року за № 2303; визнати недійсним ордер № 2 від 21.07.2014 року на вселення [PERSON] в квартиру № 57 по вул. Чорноморська, 9 смт. Сергіївка м. Білгород Дністровського Одеської області; визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області від 25.11. 2015 року; визнати недійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області від 09.03. 2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 510; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області за [PERSON]; виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області; зобовязати Білгород Дністровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати [PERSON] за адресою: 67780, Одеська область, смт. Сергіївка м. Білгород [ADDRESS], стягнути з відповідачів на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18.02.2014 року (справа №1505/10957/2012) та ухвали апеляційного суду Одеської області від 14.05.2014 року, що скасовані ухвалою від 17.09.2014 року колегією судів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, 26.06.2014 року позивача було знято з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], а 21.07.2014 року виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради було прийнято рішення «Про видачу ордера на вселення в [ADDRESS] гр. [PERSON]П.» та розпорядженням №2303 від 19.08.2014 року органу приватизації було вирішено передати спірну квартиру в приватну власність [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру на імя [PERSON] 25.11.2015 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, на підставі якого [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] м. Білгород-Дністровського. Надалі, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2016 року продала вищевказану квартиру [PERSON], яка на теперішній час є власником спірної квартири. Разом з тим, підставою для зняття її з реєстраційного обліку, позбавлення її права на житло та видача [PERSON] ордеру на вселення в кв. №57 по вул. Чорноморській в смт.Сергіївка з подальшою її приватизацією слугувало рішення суду, яке було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року, а відтак правова підстава (рішення суду) для зняття її з реєстраційного обліку з подальшою приватизацією квартири зникла (скасована ухвалою ВССУ), що в свою чергу вказує на незаконність не тільки зняття її з реєстраційного обліку, а й на незаконність подальшої приватизації спірної квартири. До того ж прийняття виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради рішення № 144 від 21.07.2014 «Про видачу ордера на вселення в [ADDRESS] гр. [PERSON]П.», видання розпорядження органу приватизації від 19.08.2014 року за №2303 щодо приватизації квартири на імя [PERSON], видання свідоцтва про право власності на спірне житло та взагалі проведення приватизації вказаної квартири відбувалось під час дії арешту даної квартири (заборони розпорядження квартирою), накладеного ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2013 року, а отже, відповідно перелічене вище є недійсним та підлягає скасуванню. Недійсність приватизації квартири за [PERSON] є підставою для визнання недійсним договору дарування та купівлі-продажу даної квартири у відповідності до ст.215 ЦК України з відсильною нормою до ст.203 ЦК України, оскільки зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. [PERSON] вчинила правочин (договір дарування від 25.11.2015 року ) не маючи на це законних підстав (з огляду на обставини, що свідчать про недійсність приватизації), після чого [PERSON] вчинила правочин (договір купівлі-продажу від 09.03.2016 року) не маючи на це законних підстав (з огляду на обставини, що свідчать про недійсність приватизації). Враховуючи все вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить її позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідачі представник Сергіївської селищної ради м. Білгород Дністровського Одеської області, виконавчого комітету Сергіївської селищної ради м. Білгород Дністровського Одеської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС в Одеській області, та третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома. В порядку ст.224 ЦПК України, за згодою позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, представника позивачки, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що дійсно рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року позовні вимоги Сергіївської селищної ради м.Білгород-Дністровський, Одеської області до [PERSON], Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа на стороні позивача [PERSON] про виселення та зобовязання зняття з реєстраційного обліку задоволені частково, [PERSON] виселено з житлового приміщення, а саме: квартири № 57, яка розташована в будинку № 9 по вул.Чорноморській, смт.Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області без надання іншого житлового приміщення. В іншій частині позовних вимог відмовлено /л.с.12-15/.\~ Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року залишено без змін /л.с.16-19/. Таким чином, та у відповідності до довідки №181 від 20.10.2014 року, [PERSON] було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. /л.с.36/ Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Пунктом 1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень є виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради. Згідно ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2014 року виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради було винесено рішення за №144 «Про видачу ордера на вселення в квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON]»/л.с.32/. На підставі вказаного рішення, того ж дня, 21.07.2014 року, [PERSON] був виданий ордер № 2 на вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області /л.с.33/. 19.08.2014 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради було видано розпорядження № 2303 щодо приватизації квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області на імя [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на житло /л.с.34,35/. Згідно до ст.59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. У відповідності до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир, житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року касаційна скарга [PERSON]\~ задоволена частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2014 року в частині виселення\~ [PERSON] скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд /л.с.21-22/.\~\~\~ Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року позовна заява Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровський, Одеської області до [PERSON], Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа на стороні позивача [PERSON] про виселення та зобовязання зняття з реєстраційного обліку залишена без розгляду. /л.с.23/. 12.03.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.04.2015 року, відповідно до якої в задоволенні заяви [PERSON] про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровський, Одеської області до [PERSON], Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа на стороні позивача [PERSON] про виселення та зобовязання зняття з реєстраційного обліку відмовлено /л.с.24-29/. Таким чином, судом встановлено, що підставою для зняття позивачки з реєстраційного обліку, позбавлення її права на житло та видача [PERSON] ордеру на вселення в кв. №57 по вул. Чорноморській в смт.Сергіївка з подальшою її приватизацією слугувало рішення суду, яке було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року, а відтак правова підстава (рішення суду) для зняття її з реєстраційного обліку з подальшою приватизацією квартири зникла (скасована ухвалою ВССУ), що в свою чергу вказує на незаконність не тільки зняття позивача з реєстраційного обліку, а й на незаконність подальшої приватизації спірної квартири. За таких обставин, враховуючи, що прийняттю виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради рішення №144 від 21.07.2014 «Про видачу ордера на вселення в [ADDRESS] гр. [PERSON]П.» з подальшим виданням розпорядження органу приватизації від 19.08.2014 року за №2303 щодо приватизації квартири на імя [PERSON], видання свідоцтва про право власності на спірне житло передувало рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року, відповідно до якого [PERSON] виселено з житлового приміщення, а саме: квартири №57, яка розташована в будинку №9 по вул. Чорноморській, смт.Сергіївка, м. Білгород-Дністровський, Одеської області без надання іншого житлового приміщення, проте яке скасовано ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, то в такому разі позовні вимоги в частині визнання недійсною приватизацію квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області; скасування розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 19 серпня 2014 року за № 2303 щодо приватизації квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області на імя [PERSON]; скасування рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради № 144 від 21.07.2014 року «Про видачу ордера на вселення в квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON]» та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський [ADDRESS], видане на імя [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 19 серпня 2014 року за № 2303, а також визнання недійсним ордер № 2 від 21.07.2014 року на вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача в частині визнання недійсним договору дарування квартири та договору купівлі продажу квартири та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області за [PERSON], суд приходить до наступного . Так, в судовому засіданні встановлено, що 25.11.2015 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, на підставі якого [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] м.Білгород-Дністровського /л.с.41/. Надалі, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2016 року продала вищевказану квартиру [PERSON]. /л.с.42-43/. Згідно ст.202 ч.1 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 215 ЦК України (Коментар), недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Коментована стаття, визначаючи підстави недійсності правочину, вказує на необхідність дотримання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст. 203 ЦК. Отже, можна вважати, що умови чинності правочину водночас є умовами його дійсності, які у загальному вигляді визначені у ст. 203 ЦК. Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. У ст. 203 ЦК перераховані лише загальні вимоги до чинності правочину, що стосуються правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення сторін, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків, дотримання батьками прав та інтересів їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Іншими словами, за коментованою статтею, щоб правочин вважався чинним, а відповідно і правомірним, при його вчиненні мають бути дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату; відсутність спрямованості у вчинюваному батьками правочині на порушення прав та інтересів їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі недотримання перерахованих вимог правочин є недійсним або може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому цим Кодексом. Частиною 1\~\~визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За таких обставин, враховуючи, що дійсно проведення процедури приватизації квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області на імя [PERSON] відбувалось на підставі скасованого рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18 лютого 2014 року, та відповідач [PERSON] неправомірно оформила своє право власності з огляду на обставини, що свідчать про недійсність приватизації, суд вважає, що вона в подальшому не мала права відчужувати спірну квартиру, не набувши на неї у встановленому чинним законодавством порядку право власності, що потягло за собою укладання в подальшому [PERSON] з [PERSON] наступного правочину, а саме договору купівлі-продажу, що у сенсі розуміння положень ч.1 ст.216 ЦК не створює юридичних наслідків, а отже вказані правочини мають бути визнані недійсними та скасоване рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області за [PERSON]. Вимоги позивача про виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] м. Білгород Дністровського Одеської області та зобовязання Білгород Дністровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати [PERSON] за адресою: 67780, Одеська область, смт. Сергіївка м. Білгород [ADDRESS] є похідними вимогами та мають бути задоволені в разі задоволення основних вимог. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи усе вищенаведене, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, на основі повного і всебічного дослідження доказів, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та із застосуванням норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Сергіївської селищної ради м. Білгород Дністровського Одеської області, виконавчого комітету Сергіївської селищної ради м. Білгород Дністровського Одеської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Білгород Дністровський районний відділ ГУ ДМС в Одеській області, [PERSON], про визнання недійсною приватизації, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, виселення в повному обсязі.

Outcome: approved