Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

в березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 214 грн. 04 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 05.08.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, банківськими тарифами. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 03.03.2021 року утворилася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 29 651 грн. 30 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 9 061 грн. 28 коп., заборгованість за простроченими процентами в розмірі 18 152 грн. 76 коп., пеня в розмірі 2 437 грн. 26 коп. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у розмірі 27 214 грн. 04 коп. (без врахування нарахованих штрафних санкцій). 31.05.2021 року відповідачка [PERSON] надіслала відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, зокрема з огляду на відсутність належних доказів щодо отримання нею кредитних карток 07.11.2013 року, 15.10.2014 року та, відповідно, користування кредитними коштами. Водночас відповідачка заявила про застосування позовної давності. Представника АТ КБ «ПриватБанк» надійслав відповідь на відзив, у якій представник зазначав, що 05.08.2011 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір у вигляді підписаної позичальником анкети-заяви про приєднання, згідно якої остання приєдналася до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг, банківських тарифів, погодивши право банку змінювати розмір кредитного ліміту, процентної ставки тощо. В межах вказаного договору [PERSON] отримала від банку кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, активно користувався кредитними коштами, проте взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується належними та допустимими доказами (розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника). Також звертав увагу суду на те, що банком, у зв`язку з закінченням строку дії попередніх карток, було здійснено їх перевипуск, строк дії останньої картки закінчився в квітні 2018 року, що, в свою чергу, вказує на безпідставність вимог відповідачки щодо застосування позовної давності. За таких обставин, представник банку просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , її представник адвокат Лукіянчин П.П. в судове засідання не з`явилися. Останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 05.08.2011 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Як зазначалося вище, відповідачкою 05.08.2011 року була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте остання не містить положень щодо внесення плати за користування кредитом (процентів), її розміру, застосування штрафних санкцій, узгодженого сторонами порядку списання нарахованих процентів, тощо. Водночас, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку позичальником не підписані. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За такого, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, виходячи з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в подібній справі за № 342/180/17. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 03.03.2021 року відповідачці нараховано заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9 061 грн. 28 коп. (розмір заборгованості не змінився з 06.04.2015 року). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідачкою в передбаченому законом порядку не спростовано. Водночас, відповідачкою подано заяву про застосування позовної давності. Перевіряючи обґрунтованість вказаної заяви, суд виходить з наступного. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зокрема, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5ст. 261 ЦК України). При застосуванні правил позовної давності за кредитами з використанням платіжних карт слід виходити з того, що картка діє в межах визначеного нею строку, який одночасно є строком повного погашення кредиту. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, зокрема, виписці з особового рахунку відповідачки, останній раз вона використала кредитні кошти 06.04.2015 року, після чого не було здійснено жодних витрат, поповнення рахунку. При цьому, позивачем не надано належних доказів щодо отримання відповідачкою картки № [NUMBER] (дата видачі 15.10.2014 року, термін дії до 04/18), користування кредитними коштами після 06.04.2015 року (отримання готівки в банкоматі та відділенні банку, купівля товарів, перерахування кошти на інші рахунки, тощо) з використанням вищевказаної картки, здійснення повернення кредитних коштів позивачу. Наявні лише операції щодо нарахування банком процентів, штрафних санкцій. За такого, враховуючи те, що з позовом банк звернувся 24.03.2021 року, тобто поза строком позовної давності (термін дії картки № [NUMBER] до 08/17), позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Інші доводи відповідачки не підлягають обґрунтуванню, оскільки, враховуючи п.1 ст. 6 Конвенції, обов`язок обґрунтовувати рішення суду, не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню на користь позивача й понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed