Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому зазначила, що з 1983 року вона зареєстрована та постійно проживає у квартирі [NUMBER] житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Вказана квартира була надана їй для проживання рішенням № 4 від 10.08.1981 року профспілкового комітету сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (далі СТОВ "Жовтневе"), у якому вона працювала з 1980 року по 2013 рік. Квартира у якій вона проживає перебуває на балансі СТОВ «Жовтневе», однак право власності на це майно ні за ним не зареєстровано. Посилаючись на те, що вона добросовісно, безперервно та відкрито користується нерухомими майном більше 30 років, утримує та доглядає його, робить у ньому поточний та капітальний ремонт, тобто фактично здійснює повноваження власника, позивач просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [NUMBER] у житловому будинку з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, розташованому по [ADDRESS] Позивач та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач по справі, генеральний директор СТОВ «Жовтневе» Циганков Є.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач по справі, голова Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала , не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалою суду відмовлено у визнанні позову відповідачем та продовжено розгляд справи у загальному порядку. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З копії трудової книжки позивача, серії [NUMBER] убачається, що вона з вересня 1980 року по 2010 рік працювала у радгоспі «Жовтневий», який у 1995 році було реорганізовано в КСП «Жовтневе», та згодом, у 2000 році в СТОВ «Жовтневе» (а.с.15-18). Рішенням профспілкового комітету СТОВ «Жовтневе» № 4 від 10 серпня 1981 року позивачці було надано для проживання квартиру по [ADDRESS], що убачається з довідок виданих генеральним директором СТОВ «Жовтневе» № 131 від 27.10.2014 року та № 12 від 14.01.2015 року ( а.с.8,36). За довідкою Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 471 від 30 жовтня 2013 року позивач у спірному житловому будинку проживає одна ( а.с.19). Право власності на житловий будинок по вул. Технічна 12б в с.Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області станом на 28.12.2012 року не зареєстровано за позивачем, або іншими фізичними та юридичними особами, що підтверджується довідкою Березнегуватської філії комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації № 38 від 31.10.2014 року ( а.с.10). Однак квартира, в якій проживає позивач, та яка знаходиться в житловому будинку по [ADDRESS] перебуває на балансі сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе», про що свідчить довідка відповідача № 123 від 27.10.2014 року (а.с.7). Крім цього, з позивачки починаючи з 10 серпня 1981 року по теперішній час, щомісяця утримується плата за житло ( а.с.35). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння. Судом встановлено, що спірна квартира постійно перебуває на балансі СТОВ «Жовтневе»,а позивач за згодою відповідача починаючи з серпня 1981 року по теперішній час, фактично як наймач користується нерухомим майном, яке було надано їй для проживання (а.с.36), щомісяця сплачує плату за житло, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 344 ЦК України, оскільки відсутня така умова як добросовісність заволодіння нерухомим майном. В судовому засіданні позивач та її представник стверджували про неможливість набуття права власності на квартиру в позасудовому порядку з інших підстав ніж заявлено у позові, однак доказів на підтвердження таких доводів та того, що позивач зверталась до відповідача, та інших уповноважених органів із заявою про приватизацію квартири та отримали відмову - під час розгляду справи не надали. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача до СТОВ «Жовтневе», а тому відмовляє у їх задоволенні. За роз'ясненнями викладеними у розділі 6 «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ». Верховного суду України. 2013), - відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Отже Новоукраїнська сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки нерухоме майно перебуває на балансі СТОВ «Жовтневе», про що відомо позивачу.

Outcome: dismissed