Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди спричиненої неправомірними діями, посилаючись на те, що він проживає в [ADDRESS], поруч з ним проживає [PERSON] в будинку [ADDRESS]. На протязі тривалого часу між ними склались неприязні відносини, які супроводжувались частими конфліктами. Ініціатором всіх конфліктів є [PERSON], яка всіма способами намагається створити для позивача і його сім'ї нестерпні умови для проживання. Відповідачка неодноразово зверталась до Тальнівського РВ УМВС з заявами відносно позивача, щодо його неправомірно поведінки, погрожує позивачу та його сім'ї, висловлюється на його адресу нецензурними словами. Такі відносини між ними склались завдяки поведінці відповідачки, яка має своєю метою виселити позивача з його будинку, про що відкрито йому заявляла. Своїми діями відповідачка порушувала громадський порядок, проявляла неповагу до відповідача та сусідів. Такими незаконним діями відповідачка спричинила моральну шкоду позивачу, яка полягає в приниженні його честі та гідності, так як позивач веде нормальний спосіб життя, має сім'ю, у нього ростуть неповнолітні діти. Члени його сім'ї та жителі села систематично чують різного роду наклепи на нього,образи, нецензурні висловлювання, погрози щодо нього та його сім'ї. Його життя та життя його сім'ї постійно перенасичене негативними емоціями та психічним переживаннями. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, від такого стану постраждають крім нього і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині, що і змусило позивача звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та пояснив, що відповідачка приходила до нього з пропозицією проживати разом але він відмовився в зв'язку із чим почалися конфлікти, крім того він повідомив що можливо приходив до відповідачки з обрізом, так як він у нього був і можливо погрожував їй але він цього не пам'ятає а те що вказаний обріз знайшли у відповідачки він пояснює тим, що це відповідачка викрала вказаний обріз у нього. Також він повідомив в судовому засіданні що він судився з іншою мешканкою села в зв'язку з тим, що вона заважала користуватись криницею. До медичних закладів по питанню погіршення стану здоров'я в зв'язку з моральним тиском відповідачки, не він не члени його сім'ї не звертались. Представник позивача в судовому засіданні просила суд позов задовольнити на підставах вказаних вище та доповнила позивача вказавши на те, що на відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності в зв'язку її неправомірною поведінкою по відношенню до позивача, але будь - яких доказів на підтвердження вказаного твердження до суду не було надано. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що конфлікти з позивачем виникли після того як вона перестала допомагати позивачу. Так вона вказала, що неодноразово допомагала позивачу в зв'язку з його хворобою під час приступів якої він не розумів що робить де перебуває і навіть як його ім'я та прізвище. Що стосується повідомлення позивача по питанню того що вона приходила до нього з пропозицією проживати разом то цього звісно не було і не могло бути так як вона проживає вже 28 років сама і необхідності у вищевказаному немає. Крім того в судовому засіданні вона повідомила, що після скарги позивача, який поскаржився на неї сільському голові в зв'язку з тим що гілки від її горіха падають на територію позивача. Сільський голова прийшов до неї та попросив зрізати гілки горіха. Вона погодилась та відповідно зрізала гілки горіха яки впали на межу між домоволодіннями її та позивача. Позивач побачивши що вона прибирає гілки від горіху почав її ображати, її це обурило так як вона не може зрозуміти що він від неї хоче - то просить зрізати гілки горіха і виникають конфлікти, після того як гілки були зрізані скандалить по цьому факту. Позивач неодноразово приходив до неї та влаштовував скандали, так дійсно була подія коли він прийшов до неї з обрізом яким погрожував і який за допомогою із сусідів вона його в нього забрала. Представник відповідача в судовому засіданні доповнив відповідача вказавши на те, що позивач в судовому засіданні сам підтвердив той факт що він не пам'ятає що з ним відбувається під час приступів а те що відповідачка зверталась до правоохоронних органі із скаргами на його дії не може бути визнано таким що принижує честь та гідність позивача так як мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справ, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного: Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.23 ЦК України Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні посилався на те що моральна шкода спричинена йому полягає в приниженні його честі та гідності. Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за №1 в п.6 надав таке роз'яснення, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. В позові має міститися відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена відповідачем, із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Жодного доказу на підтвердження поширення недостовірної інформації яка порушує особисті немайнові права позивач до суду не надав. Відповідно не було надано до суду і відомостей про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена відповідачем, із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин. В позовній заяві та судовому засіданні позивач послався на те, що відповідачкою безпідставно, неодноразово подавались до міліції заяви на його дії і які в подальшому не знайшли свого підтвердження. В п16. Вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду вказано, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003. Положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Крім того позивач вказав на те що він сам неодноразово звертався до правоохоронних органів із скаргами на дії відповідачки, вказавши про те що вона була притягнута до адміністративної відповідальності але до суду доказів притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності не надав. Згідно довідки Тальнівської центральної районної лікарні від 07.11.2013 року за №1737-с адміністрація Тальнівської ЦРЛ повідомляє, що громадянин [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - нарколога з 02.01.2008 року по даний час з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. В судовому засіданні з пояснень відповідача та самого позивача встановлено, що позивач дійсно перебував в стані психічного розладу під час перебування у відповідача, тому суд крім вказано вище бере до уваги і поведінку самого позивача. На підставі Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003; ст. 23 ЦК України; ст.ст. 10; 60; 88; 209; 212; 213; 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed