Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Прокурор Виноградівського району 31.07.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] і [PERSON] сільської ради Виноградівського району, зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] інспекцію сільського господарства в Закарпатській області. Ухвалою Виноградівського районного суду від 21.10.2014 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено до участі в справі Управління Держземагентства у Виноградівському районі Закарпатської області. Згідно наказу Держземагенства від 13.07.2015 року №125 Управління Держземагенства у Виноградівському районі реорганізовано шляхом приєднання до Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі, яке є правонаступником по всіх правах і обовязках Управління Держземагенства у Виноградівському районі (а.с.32-36 т.2). Крім того, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 15.12.2015 року у звязку з реорганізацією прокуратур області, інтереси прокуратури Виноградівського району підтримує Берегівська місцева прокуратура (а.с.139-142 т.2). Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що проведеною прокуратурою Виноградівського району перевіркою встановлено, що рішенням 34-ї сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради Виноградівського району від 27.03.2009 № 350 надано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки в контурах №№ 443, 581 і 584 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери ділянок 2121287201:01:001:0038, 2121287201:00:001:0257, 2121287201:00:001:0258 і 2121287201:02:001:0008. На підставі цього рішення [PERSON] 13.05.2009 року був виданий [PERSON] акт серії ЯЕ № 432442 на право власності на земельну ділянку. Земельну ділянку було надано з порушенням вимог закону. Так, рішенням 25-ї сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 28.05.2008 № 250 [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства на площу 0,77 га. Згодом, на порушення вимог ст. 26, ст. 34 ч. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 18.12.2008 № 298 були внесені зміни до рішення ради від 14.08.2008 № 269, яким площу ділянки змінено з 0,77 га на 1,04 га. Крім того, у 2006-2008 рр. за [PERSON] обліковувалася земельна ділянка лише площею 0,40 га, проте, у 2009 р. за ним обліковувалися вже 1,1766 га, тобто, ділянка збільшилася на 0,77 га. Земельні ділянки площею 1,40 га були передані [PERSON] із земель запасу [PERSON] сільради, тому рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою суперечить п. 2 Постанови КМ України від 26.05.2004 № 677 «Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» і п.п. 6-10 ст. 118 ЗК України, згідно з якими передача у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства здійснюється на підставі проекту відведення земельної ділянки. Не були дотримані і вимоги ст.ст. 9, 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». На земельній ділянці площею 0,4314 га (кадастровий номер 2121287201:02:001:0008) знаходиться водойма, 0,37 га знаходяться під водою, на ділянці є також дамба шириною 5 м і довжиною 45 м. Ділянка, зайнята водоймою та на якій знаходяться гідротехнічні й інші водогосподарські споруди, належить до земель водного фонду (ст. 4 Водного кодексу України, ст. 58 ЗК України). Землі водного фонду належать до державної власності і можуть передаватися у приватну власність лише у випадках, передбачених ЗК України, відповідно до ст. 59 ч. 2, ст. 84 ч. 4 цього Кодексу у власність громадянину може бути передана замкнена природна водойма загальною площею до 3-х гектарів. Тому сільська рада не мала права передати [PERSON] у власність земельну ділянку, що належить до протічного штучного водного об'єкту. З огляду на викладене, прийняті рішення підлягають скасуванню як незаконні, а державний акт на землю підлягає визнанню недійсним. Оскільки [PERSON] інспекція сільського господарства України не наділена повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом у порядку, передбаченому ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 ч. 2 ЦПК України, звернувся прокурор, який набув статусу позивача. Про прийняті рішення та державний акт прокурор дізнався лише 20.06.2014 року, коли матеріали перевірки Держсільгоспінспекції сільського господарства були направлені до прокуратури. Посилаючись на ці обставини, а також на п.3 ч.5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року позивач просить: 1. Визнати недійсним п.13 рішення 27 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №269 від 14.08.2008 року, яким вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON], вул. Герцена, 11 для ведення особистого селянського господарства - 0,77 га, яка розміщена в контурі №443, 581, 584. 2. Визнати недійсним п. 5 рішення 30 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №298 від 18.12.2008 року, яким вирішено в рішенні №269 від 14.08.2008 в п.13 «для ведення особистого селянського господарства замінити цифру 0,77 га» на «1,04 га - [PERSON] [PERSON]. і далі по тексту». 3. Визнати недійсним рішення 34 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №350 від 27.03.2009 року, яким затверджено технічну документацію та передано у приватну власність [PERSON], мешканцю с.Широке, вул.Герцена, 11/а, земельні ділянки в контурах № 443, 581, 584 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства. 4. Визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №432442 від 13.05.2009 року, кадастрові номера 2121287201:01:001:0038, 2121287201:00:001:0257, 2121287201:00:001:0258, 2121287201:02:001:0008, в контурах № 443, 581, 584 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого [PERSON] 5. Скасувати реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №432442 від 13.05.2009 року, кадастрові номера 2121287201:01:001:0038, 2121287201:00:001:0257, 2121287201:00:001:0258, 2121287201:02:001:0008, в контурах № 443, 581, 584 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого [PERSON] В судовому засіданні прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд такі задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 03.12.2015 року. Вказав, що [PERSON] сільською радою в порушення вимог земельного законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що належить до протічного штучного водного обєкту площею 1,0353 га, яка розташована в с.Широке, контур 443,581, 584. Відповідач [PERSON] в судовому засідання не визнав уточнені позовні вимоги та повністю заперечив відносно задоволення уточнених вимог прокурора Симйон І.Д. Пояснив, що користується земельними ділянками із 2006 року на підставі оренди в якості сінокосу. На вказаній земельній ділянці ніколи не було водоймища. У звязку з тим, що вказана земельна ділянка використовується в якості сінокосу та пасовища і не є землею сільсьгосподарського призначення, тому не потребувала проведення експертизи землевпорядної документації. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог. Пояснила, що в даному випадку є всі підстави для застосування строку позовної давності, оскільки позивачем позовну заяву подано до суду лише 31.07.2014 року, однак 20.08.2010 року слідчим прокуратури Виноградівського району було завершено перевірку дотримання вимог земельного законодавства земельних ділянок, які знаходяться в межах контурів 443, 581 та 584 в с.Широке, які належать [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того вказала на відсутність порушення норм матеріального права при наданні у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, оскільки відповідні органи здійснювали контроль у процесі виділення такої. Пояснила, що на місці спірної земельної ділянки завжди було пасовище, але коли випадає дощ, появляється вода. Документи, які свідчать про те, що вказана земельна ділянка відносить до земель водного господарства відсутні, а твердження позивача нічим не підтверджені. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Виноградівського району [PERSON] також заперечив відносно уточнених позовних вимог. Вказує, що на частині спірної земельної ділянки міститься частина дамби, це пасовище і колись давно там було створено джерело для водопою худоби. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі [PERSON] вважає уточнений позов безпідставним, оскільки сільська рада не відносила вказану земельну ділянку до земель водного господарства, що потребує значних організаційних питань. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подавав. Допита в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що працювала землевпорядником [PERSON] сільської ради до 2010 року. При передачі [PERSON] вказаної земельної ділянки на місце її розташування виїжджала група геозедистів, води не було виявлено зовсім. У 1980 роках на місці цієї ділянки розташовувалися сади. За десять звітних років вказана земельна ділянка не мала призначення як землі водного господарства. Заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких міркувань. Спірні відносини, які виникли по даній справі, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України та ЦК України (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин), а також Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо земельної ділянки в с.Широке Виноградівського району, виділеній відповідачу [PERSON] на якій, нібито, знаходиться водойма і вона повинна була надаватися за рахунок земель водного фонду. Згідно зі ст.ст.13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є обєктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і законами України. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування, і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно ст.16 ЦК України та ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним (незаконним) рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Рішенням [PERSON] сільської ради №250 від 28.05.2008 року 25 сесії 5 скликання [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 0,77 га, яка розміщена в контурі №№443,581,584 (а.с.7 т.1). Рішенням [PERSON] сільської ради №269 від 14.08.2008 року 27 сесії 5 скликання [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,77 га, яка розміщена в контурі №№443,581,584 (а.с.83-84 т.2). Згодом, п.4 рішення [PERSON] сільської ради №298 від 18.12.2008 року 30 сесії 5 скликання вирішено п.8 рішення №250 від 28.05.2008 року відмінити, а пунктом 5 цього ж рішення в рішенні №269 від 14.08.2008 року в п.13 «для ведення особистого селянського господарства» замінити цифру 0,77 га на 1,04 га [PERSON] [PERSON]. і далі по тексту» (а.с.9 т.1). На підставі вказаного рішення виготовлена технічна документація із землеустрою та рішенням [PERSON] сільської ради №350 від 27.03.2009 року 34 сесії 5 скликання [PERSON] затверджено технічну документацію щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,0353 га, що розташована в с.Широке для ведення особистого селянського господарства к-р №443-0,2441 га, к-р №581 0,1874 га, к-р №584 0,1724 га, передано у приватну власність вказану земельну ділянку загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, що розміщена в с.Широке, вул.Герцена, 11 «а» (а.с.8 т.1). В подальшому на підставі вищенаведеного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №432442 від 13.05.2009 року, кадастрові номера 2121287201:01:001:0038, 2121287201:00:001:0257, 2121287201:00:001:0258, 2121287201:02:001:0008 в контурах №443,581,584 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.10 т.1). З матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с.Широке, контури №443,581,584 загальною площею 1,0353 га слідує, що межі земельної ділянки проходять по межових знаках згідно акта встановлення та погодження меж, погодженого власником земельної ділянки, суміжними землекористувачами і землевласниками, представником сільської ради та виконавцем (а.с.92-96 т1.). Крім цього, начальником відділу містобудування та архітектури Виноградівської РДА 02.02.2009 року та начальником Управління Держкомзему у Виноградівському районі 03.03.2009 року було погоджено передати у власність [PERSON] земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,0353 га, з них ділянка №1-0,2441 га рілля, ділянка №2 0,1874 га рілля, ділянка №3 0,1724 га рілля, ділянка №4 0,4314 га рілля, розташовані в с.Широке, при умові дотримання вимог чинного земельного законодавства та використання земельної ділянки за цільовим призначенням (а.с.103, 104 т.1). Довідками Управління Держкомзему у Виноградівському районі від 03.03.2009 року земельним ділянкам, які передаються у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства присвоєно наступні кадастрові номера: земельній ділянці площею 0,2441 га, яка розташована в с.Широке, контури 443 присвоєний номер №2121287201:01:001:0038; земельній ділянці площею 0,1874 га, яка розташована в с.Широке, контури 581 присвоєний номер №2121287201:01:001:0257; земельній ділянці площею 0,1724 га, яка розташована в с.Широке, контури 584 присвоєний номер №2121287201:01:001:0258; земельній ділянці площею 0,4314 га, яка розташована в с.Широке, контури 443, 581, 584 присвоєний номер №2121287201:02:001:0008 (а.с.132, 133, 134, 135 т.1). [PERSON] акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] видавався на підставі Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі в редакції від 23.08.2001 року, яка діяла до січня 2013 року. Згідно п.2.2 підготовчі роботи по виготовленню державного акту включали: підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правовстановлюючого документа, що посвідчує перехід права власності на землю; аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; аналіз висновку державного органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки; аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; підбір планово-картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу; проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної ділянки. Отже, при виготовленні державного акту Управління Держкомзему у Виноградівському районі перевіряв чи земельна ділянка має обмеження щодо виділення в натурі, обмеження щодо використання земельної ділянка, яка приватизується, здійснювався підбір планово-картографічних матеріалів, збір інформації про опорну геодезичну мережу, наявність корисних копалин. Листом начальника Управління Держземагенства у Виноградівському районі №31-703-0.3-3440/2-14 від 15.08.2014 року відповідача [PERSON] було повідомлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 2121287201:02:001:0008, яка розташована на території [PERSON] сільської ради відноситься до категорії земель землі сільськогосподарського призначення (ст.22 Земельного кодексу України) (а.с.79 т.1). Як вбачається, в ході проведеної прокуратурою перевірки дотримання земельного законодавства встановлено, зокрема з [PERSON] перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного [PERSON] інспекцією сільського господарства в Закарпатській області 28.05.2014 року, що земельна ділянка площею 0,4314 га для ведення особистого селянського господарства відноситься до земель водного фонду, а тому повинна надаватись на умовах оренди із земель водного фонду, а не за рахунок земель сільськогосподарського призначення (а.с.13-14 т.1). Крім цього, в листі №04/2547 від 19.06.2014 року, який адресована прокурору Виноградівського району, начальник інспекції вказує, що рішення [PERSON] сільської ради, які стосуються виділення [PERSON] земельних ділянок, прийняті всупереч вимог статей 19,58, 59, 124 ЗК України та ст.4 ВК України (а.с.15 т.1). Згідно ст.12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України (справа 6-57-цс13 від 19.06.2013 року) державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначається, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтею 126 ЗК України передбачається, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд вважає, що позивач в установленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку площею 1,0353 га, з дотриманням всієї передбаченої законом процедури. Відповідно до цільового призначення всі землі України поділялися на: землі сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі запасу. Частина друга статті 3 ВК України визначала, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море. Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Однак, надані сторонами докази не містять даних про те, що стосовно спірної земельної ділянки [PERSON] сільською радою приймалися рішення щодо зміни її цільового призначення, а саме на землі водного фонду. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів перебування спірної земельної ділянки в межах водоохоронної зони на землях водного фонду. Крім того, в матеріалах справи містяться заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строків позовної давності по даній справі. Свою заяву від 06.01.2015 року мотивує тим, що при зверненні до суду прокурор Виноградівського району просив суд визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною і відновити строк звернення до суду. Причину пропуску мотивує тим, що про прийняті рішення сесії та виданий державний акт прокуратура Виноградівського району дізналася лише 20.06.2014 року, після того як матеріали перевірки були передані з Державної інспекції сільського господарства в прокуратуру. Однак, в 2010 році слідчим прокуратури [PERSON] проводилася перевірка дотримання вимог земельного законодавства земельних ділянок, які знаходяться в межах контурів 443, 581, 584 в с.Широке, які належать [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, які і є предметом спору. 20.08.2010 року перевірку було завершено і направлено листа [PERSON] про необхідність вжиття заходів по відновленню межових знаків в натурі на земельній ділянці, у звязку з чим позивач мав можливість звернутися в суд для усунення виявлених порушень (а.с.177-178 т.1). Крім цього, в письмовому обґрунтуванні до заяви про застосування строків позовної давності по даній справі від 17.12.2015 року, представник відповідача [PERSON] посилається на Постанову ВСУ від 01.07.2015 року у справі №6-178цс15, якою розтлумачено, що перебіг строку позовної давності за позовними заявами прокуратури, поданими в інтересах державних органів, органів місцевого самоврядування має рахуватися з часу коли відповідний орган довідався чи міг довідатися про порушення його прав чи особу, що їх порушила, а не з часу отримання таких даних прокуратурою (а.с.106-108 т.2). Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що спірні рішення [PERSON] сільської ради Виноградівського району та [PERSON] акт про право власності на земельну ділянку прийняті з дотриманням вимог земельного законодавства, інтереси третіх осіб порушені не були. З огляду на наведені обставини суд вважає, що в задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed