Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] як за спадкоємцем за заповітом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду представник позивача вимоги останнього підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відмовилася від вимоги про стягнення з відповідача судового збору. Представник Громади до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений належним чином. Причини своєї неявки не повідомив, із заявою про розгляд справи без його участі не звертався. Суд визнав неявку відповідача неповажною та ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 9). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Заповітом від 11.01.2014 він визначив спадкоємцем позивача (а.с. 10). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановою нотаріуса від 05.03.2015 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на нього (а.с. 12). Як убачається зі справи, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1978 році (а.с. 6-8). Рішенням виконкому Вертокиївської сільської ради Житомирського району від 17.04.2014 спадкодавцю надавався озвіл на оформлення права власності на будинок, однак використати це своє право [PERSON]. не встиг (а.с. 11). Тобто за даними сільської ради будинок рахується за спадкодавцем як за власником. Земельну ділянку під будинком позивач уже отримав у спадок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від за заповітом від 05.03.2015. За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок №7 відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ, що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved