Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

31 березня 2014 року [PERSON] міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON], в якому просив визнати недійсним розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року №435-р-12, визнати недійсним розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 12 листопада 2012 року №580-р-12, визнати недійсним державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, який виданий 19 грудня 2012 року [PERSON], витребувати та зобовязати повернути [PERSON] земельну ділянку, площею 1,0 га, що розташована на території Привовчанської сільської ради, у державну власність . Позов мотивовано тим, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Привовчанської сільської ради. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 12 листопада 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Привовчанської сільської ради, передано у власність земельну ділянку [PERSON], на підставі якого 19 грудня 2012 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,0 га, що розташована на території Привовчанської сільської ради. Проте спірну земельну ділянку передано у власність [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією з перевищенням повноважень і з порушенням вимог статей 80, 84, 149 Земельного кодексу України, ст.ст.17, 27, 57, пункту 12 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, оскільки вказана земельна ділянка на час її відчуження перебувала в державній власності та належить до земель лісового фонду, що підтверджується висновками акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 р. № 625/12, за яким встановлено порушення та зроблені висновки в частині відведення у власність спірної земельної ділянки. Позов було подано до суду [PERSON] міжрайонним прокурором, однак згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII утворено [PERSON] місцеву прокуратуру на чолі з керівником [PERSON] місцевої прокуратури. В судовому засіданні прокурор просив позов задовольнити на підставі доводів позовної заяви. В судовому засіданні представник [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, представник [PERSON], [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що при переданні у власність земельної ділянки на території Привовчанської сільської ради [PERSON] були дотримані норми чинного законодавства, земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. В судовому засіданні представник Державного підприємства "[PERSON] лісове господарство" просив позов задовольнити на підставі доводів позовної заяви. В судовому засіданні представники управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області, Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON], головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель державного інспектора сільського господарства в Дніпропетровській області, яка повідомила суду, що нею була проведена перевірка дотримання Управлінням Держземагенства у [PERSON] районі Дніпропетровської області вимог земельного законодавства при підготовці матеріалів щодо відведення, в тому числі, земельної ділянки у власність площею 1,0 га, розташованої на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, за результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 р. № 625/12. В акті визначено на підставі картографічних матеріалів, що вказана земельна ділянка належить до земель [PERSON] лісового господарства, при виїзді на місцевість працівники [PERSON] лісового господарства показали землі, які належать до земель [PERSON] лісового господарства. При виїзді на місцевість не користувалась приборами, які визначають географічні координати, межові знаки були відсутні. Заслухавши сторін, представників сторін, третіх осіб, покази свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 вересня 2012 року №435-р-12 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,0 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства на території Привовчанської сільської ради. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 12 листопада 2012 року №580-р-12 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Привовчанської сільської ради, передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,000 га (пасовища) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Привовчанської сільської ради. 19 грудня 2012 року [PERSON] видано державний акт на право власності на зазначену вище земельну ділянку. Прокурор вказує, що спірна земельна ділянка перебувала в державній власності та належить до земель лісового фонду. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (стаття 19 ЗК України). Згідно з частинами першою, другою статті 20 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин ) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (статті 21 ЗК України). Згідно зі статтею 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність. При цьому згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України. Водночас у пункті 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки. Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є обєктом земельних правовідносин, то субєктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України). Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний звязок їх використання із лісокористуванням. Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України). Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24 грудня 2014 року у справі № 6-212цс14, згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. А тому при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцевих положень» ЛК України. Суду було надано для огляду планшети лісовпорядкування №6 (2002 рік) лісовпорядкування №7 (2013 рік), копії яких долучені до матеріалів справи. Представник третьої особи, ДП «[PERSON] лісове господарство», пояснив, що на вказаних планшетах міститься спірна земельна ділянка у складі земель, які належать ДП «[PERSON] лісове господарство». У звязку з відсутністю спеціальних знань, судом неодноразово було розяснено право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення чи міститься на лісовпорядкувальних планшетах спірна земельна ділянка у складі земель, які належать ДП «[PERSON] лісове господарство». Проте ані прокурором, ані представником ДП «[PERSON] лісове господарство», клопотання про призначення експертизи заявлено не було. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно довідки відділу Держкомзему у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 07 вересня 2012 року №6/03-5390, виданої [PERSON], станом на 01 січня 2012 року згідно державної статистичної звітності форми 6-зем земельна ділянка площею 1,0 га, яка передбачається для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Привовчанської сільської ради (за межами населеного пункту) знаходиться в рядку 12.1 шифр «землі запасу», колонка 12 «пасовища» -1,0 га, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, державна форма власності. Згідно довідки відділу Держкомзему у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 20 січня 2012 року №5/03-285, виданої ДП «[PERSON] лісгосп» в тому, що згідно державної статистичної звітності форми 6-зем станом на 01 січня 2012 року за ДП «[PERSON] лісгосп» числиться на території Привовчанської сільської ради всього 2217,4000 га, в тому числі ліси 1929,3000 га. Згідно довідки управління Держземагентства у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 25 вересня 2013 року №5/03-4326, виданої ДП «[PERSON] лісгосп» в тому, що згідно державної статистичної звітності форми 6-зем станом на 01 січня 2013 року за ДП «[PERSON] лісгосп» числиться на території Привовчанської сільської ради всього 2217,4000 га, в тому числі ліси 1929,3000 га. Аналізуючи довідки відділу Держкомзему у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 20 січня 2012 року №5/03-285 та управління Держземагентства у [PERSON] районі Дніпропетровської області від 25 вересня 2013 року №5/03-4326, можна дійти висновку, що за період, у який [PERSON] була передана у власність спірна земельна ділянка, з 01 січня 2012 року по 01 січня 2013 року, площа земель, які належать ДП «[PERSON] лісове господарство» не змінилась, в тому числі і площа лісів, які належать ДП «[PERSON] лісове господарство». При поданні позову до суду прокурор посилався на Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 року № 625/12, за яким встановлено порушення та зроблені висновки в частині відведення у власність земельної ділянки площею 1,0 га (кадастровий номер 1223587200:01:003:0601): - ПП «Геолайф» на замовлення гр. [PERSON] розроблявся технічний звіт з кадастрової зйомки без законних підстав, технічний звіт не відповідає вимогам ст. 25 ЗУ «Про землеустрій», оскільки не відноситься до переліку документацій з землеустрою та порушує вимоги ст. 118 Земельного кодексу України про порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. В акті зазначено, що надання земельної ділянки повинно було відбутися через проект землеустрою щодо відведення, що передбачено ст. 79-1 Земельного кодексу України, оскільки фактично відбулося формування нової земельної ділянки; - відділом Держкомзему у [PERSON] районі 28.09.2012 р. № 6/03-5831 надано позитивний висновок на технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу. Погодження відбулося без узгодження представниками [PERSON] Держлісгоспу та представниками [PERSON] міськради, оскільки вони є суміжними землекористувачами, що є порушенням вимог ст. 198 Земельного кодексу України; - згідно технічного звіту з кадастрової зйомки фактично відбувається формування нової земельної ділянки та присвоюється кадастровий номер 1223587200:01:003:0601 без зазначення посади, дати присвоєння та ПІБ державного реєстратора, що є порушенням п. 14-2 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 р. № 749. У технічній документації позначка про присвоєння кадастрового номеру 1223587200:01:003:0601 визначено державним реєстратором відділу Держкомзему у [PERSON] районі [PERSON] 18.12.2012 р., тобто кадастровий номер присвоєно майже на місяць пізніше, ніж прийнято розпорядження голови [PERSON] РДА «Про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки» від 12.11.2012 р. № 580-р-12, що є порушенням п. 10-1 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номеру, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 р. № 749; - земельна ділянка площею 1,0 га належить до земель лісового фонду [PERSON] Держлісгоспу, що підтверджується картографічними матеріалами, які розроблені Українським державним проектним лісовпорядним виробничим обєднанням «Київська лісовпорядна експедиція». Однак постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, адміністративний позов [PERSON] до головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель державного інспектора сільського господарства в Дніпропетровській області [PERSON] задоволено частково: визнано протиправними дії головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель державного інспектора сільського господарства в Дніпропетровській області [PERSON] щодо встановлення фактів (обставин) порушень земельного законодавства в частині наявності порушень вимог ст. 198 Земельного кодексу України щодо необхідності погодження меж з суміжними землекористувачами при погодженні документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим № 1223587200:01:003:0601, які в подальшому були відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 р. № 625/12, визнано протиправними дії головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель державного інспектора сільського господарства в Дніпропетровській області [PERSON] щодо встановлення фактів (обставин) порушень земельного законодавства в частині наявності порушень вимог Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельної ділянки, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 р. № 749 щодо земельної ділянки з кадастровим № 1223587200:01:003:0601, які в подальшому були відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 р. № 625/12, визнано протиправними дії головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель державного інспектора сільського господарства в Дніпропетровській області [PERSON] щодо встановлення фактів (обставин) порушень земельного законодавства в частині віднесення земельної ділянки площею 1,0 Га за кадастровим № 1223587200:01:003:0601 до земель лісового фонду (лісогосподарського призначення), які в подальшому були відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.11.2013 р. № 625/12, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Таким чином, прокурором не було надано доказів, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували належність спірної земельної ділянки до лісового фонду, будь-яких документів щодо відведення та закріплення спірної земельної ділянки за ДП «[PERSON] лісове господарство». Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України вжиті ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.\~

Outcome: dismissed