Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

04 січня 2017 року позивачка в інтересах [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами №199 по вул.200-річчя Снігурівки (бувшої Жовтневої) в м.Снігурівка Миколаївської області. 07 липня 2016 [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1505га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва. Рішенням відповідача від 08 вересня 2016 року №22 їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянок у власність орієнтовною площею 0,10га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та орієнтовною площею 0,0505га для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності. Пунктами 2-5 вказаного рішення визначено необхідність замовлення проекту землеустрою та його подачу до Снігурівської міської ради у строк до 08.09.2017 року; землевпорядній проектній організації при розробці вказаного проекту врахувати місце розміщення земельної ділянки; демонтувати паркан довжиною 25 м по вул.200-річчя Снігурівки, 201, в м.Снігурівка; обрати такі способи використання земельних ділянок за яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей та співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. З п.п.3-4 вказаного рішення [PERSON] не згодна та посилаючись на незаконність дій відповідача, просила суд скасувати рішення органу місцевого самоврядування в цій частині. У судовому засіданні позивачка та заінтересована особа позовні вимоги підтримали повністю та просили суд про їх задоволення. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно питання про безоплатну передачу у власність позивачці земельної ділянки для обслуговування її житлового будинку та стосовно межі між земельними ділянками по вул. 200 - річчя Снігурівки, 199 та вул. 200 - річчя Снігурівки, 201 в м.Снігурівка Миколаївської області розглядалося комісією з питань земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища Снігурівської міської ради. При виїзді на місце комісії, було з'ясовано, що місце має спірна земельна ділянка, яка перебуває у комунальній власності міської ради. На засіданні комісії обговорювалося питання щодо використання земельних ділянок, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відтак, міська рада вирішила залишити частину земельної ділянки розміром 1,434х25м у комунальній власності. Заслухавши позивачку, заінтересовану особу, представннка відповідача, свідків, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В силу ст. 22 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування" спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Судом встановлено і позивачкою надано відповідні докази про те, що вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами №199 по вул.200 річчя Снігурівки (бувшої Жовтневої) в м.Снігурівка Миколаївської області, про що свідчать копії договору довічного утримання від 11 серпня 1995 року, зареєстрованого у реєстрі №2-1173 і посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 січня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-27 (а.с.10-13). 15 жовтня 2008 року позивачкою виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.14-16). 06 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Снігурівської міської ради Миколаївської області з заявою про безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1505га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва (а.с.20). Рішенням 7 скликання XV позачергової сесії Снігурівської міської ради Миколаївської області №22 від 08 вересня 2016 року з доданою план-схемою до нього (а.с.18) [PERSON]: 1) надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянок у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0505га для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності; 2) замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в землевпорядній проектній організації У разі неподання проекту землеустрою до міської ради на затвердження в термін до 08.09.2017 року, дане рішення втратить чинність; Разом з тим в п.п.3.4,5 даного рішення зазначено що, землевпорядній проектній організації при розробці вказаного проекту врахувати місце розміщення земельної ділянки (1,45мх25,00м), яка залишається в землях запасу територіальної громади м.Снігурівка з метою вільного доступу власників житлових будинків по вул.200 річчя Снігурівки, 199 та по вул.200 річчя Снігурівки, 201 в м.Снігурівка Миколаївської області для обслуговування зовнішніх стін будівель по вул.200 річчя Снігурівки, 199 в м.Снігурівка Миколаївської області та вільного доступу до будівель по вул.200 річчя Снігурівки, 201 в м.Снігурівка Миколаївської області згідно план-схеми; та демонтувати паркан довжиною 25 м по вул.200-річчя Снігурівки, 201, в м.Снігурівка Миколаївської області, який є перепоною для вільного доступу до будівель по вул.200-річчя Снігурівки, 201 в м.Снігурівка Миколаївської області; 5) обрати такі способи використання земельних ділянок за яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей та співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Допитані в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], депутати міської ради, члени земельної комісії, суду пояснили. Що в 2016 році до комісії звернулася [PERSON], яка стверджувала, що її сусідка [PERSON], побудувала паркан, яким перекрила їй ворота. А вона не може користуватися своїм подвір'я та відкрити ворота. Тому було прийнято рішення зобов'язати [PERSON]В, демонтувати паркан, а земельну ділянку площею 1.45х25м залишити в комунальній власності таким чином усунути перешкоди в користуванні [PERSON] Зазначене підтверджується протоколом засідання постійної комісії з питань земельних ресурсів, охорони навколишнього середовища від 07 вересня 2016 року №23 (а.с.47-49), яка розглянула заяву [PERSON] - землекористувача сусідньої земельної ділянки стосовно межі між земельними ділянками житлових будинків №199 та №201 по вулиці 200-річчя Снігурівки в м.Снігурівка Миколаївської області. При виїзді на місце комісією було встановлено, що паркан, встановлений [PERSON], дійсно перешкоджає вільному доступу [PERSON] у власне подвір'я. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що по вул.200-річчя Снігурівки, 201 в м.Снігурівка проживає з 2011 року. У 2013 році позивачка по справі поставила огорожу, яка впирається в її ворота та перегороджує їх на один метр. У 2015 році вона приватизувала земельну ділянку за погодження з суміжними землекористувачами. Згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення. У ході розгляду даної справи, судом було встановлено, що у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови комунальної власності, не переданих у власність чи користування за адресою: по вулиці Жовтнева (після перейменування-200 років Снігурівки),201 в м.Снігурівка Миколаївської області, зовнішні межі земельної ділянки погоджені з суміжними землевласниками та землекористувачами на схематичному кресленні, претензій і заперечень від зацікавлених сторін не поступило. Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання підписаний як [PERSON] так і [PERSON] У акті стверджено, що власник земельної ділянки (позивачка у справі) претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. На час проведення замірів паркан між домоволодіннями сторін вже було встановлено і його прийнято за межовий знак. [PERSON] погодила межу по лінії паркану, який дійсно виходив на частину воріт. Як пояснили у судовому засіданні, допитані в якості свідків: [PERSON], державний архітектор міста та [PERSON], спеціаліст, інженер-землевпорядник, що згідно ви копіювання з Генерального плану забудови міста не передбачено вільного проходу між будинками №199 та 201 по вулиці Жовтневій (нині 200 річчя Снігурівки) та існування земель запасу територіальної громади міста Снігурівка. Згідно плану забудови будинки сторін відповідають ДБН 360-92 нормам. За результатами зйомки встановлено, що відстань від межі земельної ділянки житлового будинку №201 до житлового будинку №199 складає 1.03м, яка необхідна для обслуговування вказаного будинку, тому пункт №3 виконати не можливо. Крім того відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці [PERSON]М, межа між сумісними землевласниками погоджена 30 червня 2015 року, заперечень та претензій від них не поступало. Тому спосіб виконання п.4 рішення міської ради шляхом демонтування паркану та залишення частки земельної ділянки місцевій раді є неможливим. Згідно п.7 ст.118 ЗК України орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його задоволенні. Відповідно до Рішення Конституційного Суду від 01.04.2010 року №1-рп/2010, територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Конституції України. Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні"). Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. За правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України Про місцеве самоврядування в Україні" (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002). Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону (пункт 34 частини першої статті 26), а тому суд вважає, що заява позивачки є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження у ході розгляду справи та підлягає до задоволення. Суд визнає частково незаконним та скасовує п.3 та п.4 рішення Снігурівської міської ради Миколаївської області №22 від 08 вересня 2016 року. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати при подачі позовної заяви, у розмірі 551 грн.20коп.

Outcome: approved