Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

23.02.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 25.06.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKV0AU04527020. Згідно договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 49928,40 грн. на термін до 22.06.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. У випадку порушення зобов'язань за цим договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією і станом на 07.12.2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 251521,45 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представником відповідача, в свою чергу, було подано до суду письмове заперечення на позовну заяву та уточнення до заперечення. Свої заперечення мотивує тим, що 08.12.2011 року рішенням Виноградівського районного суду у справі №2-1257/11 вже винесено заочне рішення по даному кредитному договору, вирішено в рахунок погашення заборгованості за договором №MKV0AU04527020 від 25.06.2007 року в розмірі 67 773.98 гривень - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ЗАЗ, модель Daewoo Т13110, 2006 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. На виконання рішення суду, вказаний транспортний засіб реалізовано через аукціон, а виконавче провадження закрито. Вказує також на пропущення строків позовної давності, оскільки термін дії договору встановлено до 22.06.2012 року. Позовні вимоги Банку не визнає та просить суд в задоволенні таких відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача Софілканич Д.Д. заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд такі задовольнити. Що стосується строків звернення до суду, пояснив, що відповідачем [PERSON] було надано автомобіль для реалізації через аукціон для погашення заборгованості по кредитному договору від 2007 року, таким чином строки позовної давності були поновлені. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечив щодо заявлених позовних вимог, не визнав їх та просив в задоволенні таких відмовити, посилаючись на письмові заперечення на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову через пропущення строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що згідно кредитного договору №MKV0AU04527020 від 25.06.2007 року відповідачу було надано кредит у розмірі 49928,40 грн. на термін до 22.06.2012 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно п.7.3 Кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає застава автомобіля ЗАЗ Daewoo Т13110. Рішенням Виноградівського районного суду від 08.12.2011 року у справі №2-1257/11 в рахунок погашення заборгованості за договором №MKV0AU04527020 від 25.06.2007 року в розмірі 67 773.98 гривень - звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ЗАЗ, модель Daewoo Т13110, рік випуску: 2006, тип: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], Реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([INFO], мешк. [ADDRESS]), шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570 р./рах №29092829003111, МФО №305299) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В судовому засіданні представником позивача підтверджено той факт, що автомобіль, який був переданий в заставу по даному договору, реалізовано через аукціон, однак виручених коштів не вистачило для повного погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості станом на 07.12.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 251521,45 грн., та складається з: 34053,27 грн. - заборгованість за кредитом, 40156,40 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1615,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 175696,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття "зобов'язання" міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Так, пунктом 7.1 Розділу 7 «Особливі умови» Кредитного договору від 25.06.2007 року встановлено, що Банк зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок №26004032823429 на строк з 25 червня 2007 року по 22 червня 2012 року, включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 49928,40 грн. Згідно статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У частині 3 статті 267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Про застосування позовної давності представник відповідача подав до суду відповідну заяву. Позивачу до червня 2012 року було відомо про те, що відповідачем порушуються умови кредитного договору №MKV0AU04527020 від 25.06.2007 року та ним не виконуються, у зв'язку з чим він передав предмет застави автомобіль для реалізації в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідачу жодних повідомлень щодо недостатності отриманих коштів від реалізації автомобіля для погашення заборгованості за кредитом не надходило. З виписки по рахунку [NUMBER] [PERSON] за період з 25.07.2006 року по 24.03.2016 року вбачається, що останній платіж в погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 04.07.2011 року. Зважаючи на те, що кінцевий термін повернення кредиту, наданого [PERSON], становив 22.06.2012 року, останній платіж на погашення заборгованості відповідач здійснив 05.07.2011 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся тільки 23.02.2016 року, тобто зі спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» у зв'язку з пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, вимоги позивача про відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed