Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

04 червня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту ПАТ «СК «АРКС») звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь завдану шкоду в розмірі 12 082,79 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн., мотивуючи вимоги тим що 18 червня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу «МТ1036», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №168091Га/05АВ. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. На підставі страхового акту за № ARX2585740 від 07.07.2020 року власнику транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 12 082,79 грн. 22.07.2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 12 082,79 грн., однак дана вимога залишена відповідачем без виконання. Наведене слугувало підставою для звернення ПАТ «СК «АРКС» до суду з позовом з метою захисту невизнаних та порушених прав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2021 було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, в прохальній частині позову просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином шляхом отримання судового виклику, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, яким відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження, позовну заяву з додатками - 02.07.2021 року, однак не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 18.06.2020 о 14:30 год. в с. В. Мотовилівка вул. Садова водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом МТ1036 д.н.з. [NUMBER] був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного маневру та здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Auris д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2019 року між власником автомобіля«Toyota Auris», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та АТ «СК «АХА» було укладеного договір страхування наземного транспортного засобу "Все включено" №168091Га/05АВ, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном. 18.06.2020 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту, розмір страхового відшкодування склав 12 082,79 грн., яке АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 684930 від 08.07.2020 року. Таким чином до АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Toyota Auris», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.06.2020 року. Як стверджує позивач, 22.07.2020 року позивач направив на адресу [PERSON] претензію з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 12 082,79 грн., однак дана вимога [PERSON] залишена без виконання. Проте, документального підтвердження отримання відповідачем претензії, суду не надано. (а.с.31). При цьому, матеріалами справи не підтверджено, що саме відповідач, [PERSON] є власником транспортного засобу «МТ1036», реєстраційний номер [NUMBER] , чи на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом. З адміністративного матеріалу про притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, (№ 3/381/837/20) вбачається, що згідно схеми місця ДТП яке сталося 18.06.2021 року власником транспортного засобу « МТ1036 », реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи викладене слід дійти висновку, що позов ПАТ СК «АРКС» пред`явлено до не належного відповідача, оскільки власником транспортного засобу марки «МТ1036», реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте положеннями пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Проте, оскільки прохальна частина позову містить позицію щодо розгляду справи без участі представника позивача, суд був позбавлений можливості роз`яснити учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] не є власником автомобіля та особою, яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки, то останній є неналежним відповідачем в даній справі, а тому суд, за результатами розгляду даної справи відмовляє в позові до неналежного відповідача, з огляду на п.40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс18). Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно яких у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed