Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

06 червня 2018 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (в подальшому повне найменування юридичної особи було змінене на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 8008,91 дол. США. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 06.06.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України [PERSON] уклали договір кредиту №894/101-310-27. Відповідно до п. 1.1. договору кредитор надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 дол. США. Також в п. 1.1. кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.03.2018 року має заборгованість, а саме: за кредитом - 3748,13 дол. США; за відсотками - 4260,78 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, яка на дату подання позовної заяви ним не виконана, в зв'язку з чим позивач має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 8008,91 дол. США, а саме: за кредитом - 3748,13 дол. США, за відсотками - 4260,78 дол. США, а також стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору. Уповноважений представник позивача в судове засідання не з'явився, направивши до суду письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] направив до суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог АТ "Укрсоцбанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №894/101-310-27 від 06.06.2008 року, а в судовому засіданні підтримав вказану заяву та просив суд відмовити у задоволенні позову в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (на момент ухвалення рішення - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту №894/101-310-27. Відповідно до п. 1.1. даного договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 5000,00 дол. США, зі сплатою 21 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, та порядком повернення кредиту рівними частинами, в сумі 277,78 дол. США, не пізніше 05 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05.06.2010 року, на умовах, визначених цим Договором. У Додатку до вказаного договору («Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту») міститься, зокрема, графік платежів позичальника, згідно з яким платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом повинні були вноситися позичальником щомісяця, у період з 05.07.2008 року по 05.06.2010 року. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.03.2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 3748,13 дол. США та за відсотками в сумі 4260,78 дол. США. Останній визнаний відповідачем платіж з погашення даного кредиту в сумі 275,00 дол. США був внесений ним 03.12.2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений договором строк (термін). Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вказується у ст.ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Ч. 3-5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної, зокрема, у постанові від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Суд, зважаючи на подання представником відповідача заяви про застосування позовної давності та виходячи з встановлених кредитним договором від 06.06.2008 року №894/101-310-27 строків виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (строків внесення щомісячних платежів з погашення заборгованості, останній з яких мав бути внесений 05.06.2010 року), доходить висновку про те, що позивачем на момент звернення з цим позовом до суду було пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності щодо усіх заявлених ним на основі вказаного договору позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками. Доказів поважності причин пропущення позовної давності АТ «Укрсоцбанк» суду не надано. Суд критично ставиться до зазначеної у наданих позивачем документах (розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 20.03.2018 р. та довідці від 20.03.2018 р.) інформації про те, що відповідачем 02.08.2017 року було сплачено суму 1,16 дол. США (29,99 грн. в еквіваленті) в рахунок погашення відсотків за даним кредитом. Відповідач у поданій ним суду заяві від 02.08.2018 р. та представник відповідача у судовому засіданні категорично заперечили здійснення такого платежу. На виконання ухвали суду від 22.10.2018 р. про витребування доказів позивачем було надано роздруківку виписки по особовому рахунку № 96111000001475 за 02.08.2017 року та роздруківку меморіального валютного ордеру № 1593162744 від 02.08.2017 року, з яких не вбачається факту свідомого волевиявлення [PERSON] на здійснення 02.08.2017 року даного платежу з метою погашення кредитної заборгованості. Так, у виписці по особовому рахунку № 96111000001475 за 02.08.2017 року в графі «призначення» вказано «списання з позабалансового обліку погашеної заборгованості по позичальнику [PERSON] (інн [NUMBER]) зг. кред. договору №№894/101-310-27». З цього випливає, що дана операція від 02.08.2017 року на суму 1,16 дол. США (еквівалент 29,99 грн.) була здійснена позивачем, а не відповідачем [PERSON] Доказів згоди відповідача з такими діями суду не надано. Таким чином, даний платіж не може свідчити про переривання перебігу позовної давності згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 08.11.2017 року в справі № 6-2891цс16, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Крім того, судом враховується те, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. В той же час операція від 02.08.2017 року, про яку вказує позивач, мала місце вже після спливу трирічного строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку сплинула позовної давності щодо заявлених позивачем вимог, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у даному позові. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати по оплаті судового збору у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed