Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

04 серпня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" філія "Управління комунальних котелень" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за центральне опалення. Свій позов мотивують тим, що згідно копії особового рахунку за адресою: [ADDRESS] мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі, отримуючи послуги з центрального опалення, не оплачують їх, внаслідок чого мають заборгованість за період з 01.10.2006 року по 01.03.2014 року за вищевказаною квартирою у розмірі 12772,91 грн. Добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають, тому позивач просить задовольнити позов, стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з центрального опалення в розмірі 12772,91 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були письмово належним чином повідомлені, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, з урахуванням того, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі, направивши за місцем мешкання відповідачів копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Між сторонами виник спір стосовно надання послуг з централізованого опалення. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS], відповідач - [PERSON] зареєстрована з 25.05.1977 року, є основним квартиронаймачем вказаної квартири, відповідач - [PERSON], син останьої, зареєстрований з 28.12.1988 року, відповідач - [PERSON], колишня невістка, зареєстрована з 07.07.1993 року, наведене підтверджується копією особового рахунку ПП «Білицька ремонтно-експлуатаційна служба «Надія» (а.с.3). Квартира, в якій мешкають відповідачі, розташована в багатоквартирному будинку, який приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялись від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання послуг з централізованого опалення, так як саме на відповідача, як споживача послуг, покладений обов'язок укласти відповідний договір, що прямо передбачено п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875- IV. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-14), вбачається, що відповідачами в грудні 2007 року було здійснено оплату в розмірі 2686,36 грн., а нарахована сума до сплати в даному місяці зазначена 250,88 грн., таким чином, вказаний факт дає суду зробити висновок, про те що відповідачі сплатили суму боргу, яка утворилась станом на грудень 2007 року. З даного розрахунку (а.с.5-14) також вбачається, що заборгованість утворилась ще до 01.10.2006 року і станом на 01.10.2006 року вже існував борг в сумі 2820,76 грн. Доказів, з яких би вбачалось, з якого часу утворився даний борг до 01.10.2006 року суду не надано. Крім цього, з розрахунку (а.с.5-14) вбачається, що сума боргу за період з 01.10.2006 року по 31.12.2007 року склала 1130,18 грн., а враховуючи те, що відповідачі в грудні 2007 року здійснили оплату в розмірі 2686,36 грн. в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась станом на грудень 2007 року, заборгованість у відповідачів станом на 01.01.2008 року - відсутня. Але в наслідок того, що відповідачі неналежним чином виконували свої зобов'язання по сплаті за надані послуги центрального опалення, у відповідачів за період з 01.01.2008 року по 01.03.2014 року, згідно розрахунку заборгованості (а.с.5-14), заборгованість склала 11526,24 грн. Вказана вище заборгованість в розмірі 11526,24 грн. по оплаті житлово-комунальних послуг за центральне опалення - на день розгляду справи в суді, відповідачами не погашена. Таким чином, аналізуючи досліджені в засіданні докази, та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення суми боргу, який утворився за період з 01.01.2008 року по 01.03.2014 року в розмірі 11526,24 грн. Позовні вимоги, щодо стягнення суми боргу в розмірі 12772,91 грн. - не підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що в даній частині позовні вимоги позивача є не обґрунтовані. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме в розмірі 11526,24 грн., суд вважає за необхідне стягнути в рівних частинах з відповідачів понесені позивачем судові витрати в розмірі 219,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial