Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві позивач [PERSON] просить: - розірвати між нею та відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 22 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області /актовий запис №96/; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON]. [INFO] у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 2600 грн. щомісячно і до закінчення нею навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що з 22 червня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] 2009 року народження. Крім того, за рішенням суду від 13 листопада 2008 року [PERSON] дозволено усиновлення її неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків, а тому подальше спільне проживання є неможливим. З приводу матеріального утримання дітей між ними згоди не досягнуто. Повнолітня дитина [PERSON] продовжує навчання в університеті м.Лодзь (Польша) та потребує допомоги. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність на ринку «Дикий» у м.Рівне та має нерегулярний, мінливий дохід близько 20000 грн. у місяць, має можливість сплачувати аліменти, а тому доцільно стягнути з нього аліменти на дітей у твердій грошовій сумі та у визначеному нею розмірах. До початку судового засідання позивач заявою від 23 червня 2016 року збільшила позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення ним навчання в Рівненському природничо-математичному ліцеї «Елітар» та 37800 грн. на навчання в ТзОВ «Компютерна академія «Шаг», на доньку [PERSON] у розмірі 1390 грн. щомісячно та на [PERSON]. у розмірі 5466 грн. щомісячно до закінчення нею навчання в м.Лоздь. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали частково, заявивши клопотання про залишення без розгляду її вимогу про розірвання шлюбу, та щодо зменшення стягнення додаткових витрат на сина [PERSON] на навчання в ТзОВ «Компютерна академія «Шаг» у зв'язку з частковою оплатою ним навчання в сумі 6900 грн. У решті вимог позивач підтримала та з аналогічних мотивів. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що з дня народження та усиновлення дітей не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні. На даний час від підприємницької діяльності він доходів не отримує, а твердження позивача про отримання 20000 грн. щомісяця є безпідставні та належними доказами не підтверджено. А тому розумний та справедливий розмір аліментів на неповнолітніх дітей має становити 500 грн. на кожного. У решті вимог позивача про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини та додаткових витратах на дітей просить відмовити. Ухвалою суду від 23 червня 2016 року позовні вимоги в частині розірвання шлюбу залишено без розгляду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Установлено, що з 22 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2008 року [PERSON] дозволено усиновлення неповнолітніх дітей [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], та зміну їх прізвищ, по-батькові місця та запису в актовому записі про народження їх батьками, на підставі якого відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського РУЮ Рівненської області видані відповідні свідоцтва про усиновлення нові свідоцтва про народження. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Усиновлення відповідно до ч.4 ст.232 СК України надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач не надає достатніх коштів на утримання неповнолітніх дітей, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання дітей, що ним не заперечується, однак не погоджується з визначеним позивачем розміром. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд згідно ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, і має можливість сплачувати аліменти на дітей у мінімальному розмірі, інших стягнень з його доходів не проводиться. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За повідомленням ПП «Торговий центр-Д» від 07 липня 2016 року між указаним підприємством та [PERSON] 01 квітня 2013 року укладено угоди про надання послуг №2688, №2689 та №2690 по наданню торгового місця загальною площею по 8 м2 для здійснення підприємницької діяльності організації торгівлі. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] відповідач [PERSON] з 12 липня 2005 року зареєстрований фізичною особою підприємцем. Проте, та за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2016 року доходів від зайняття підприємницькою діяльністю не отримував, що підтверджується довідкою Головного управління ДФС у Рівненській області №262/13-17 від 24 червня 2016 року. Аналогічні угоди №3560, №3561, №3562, №3563, №3564 про надання послуг по наданню торгових місць, на яких знаходяться кіоски (контейнери), що є власністю [PERSON], для здійснення підприємницької діяльності організації торгівлі, 01 червня 2016 року укладені між ПП «Торговий центр-Д» та позивачем [PERSON] Належних доказів про розмір доходів відповідача, зокрема, 20000 грн. щомісячно, позивач суду не надала. А відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року з 1 травня 2016 року визначений у розмірі 1 531 грн. А тому, з урахуванням вище викладеного, при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину суд дійшов висновку, що аліменти на дітей слід стягувати з відповідача у розмірі 800 грн. щомісячно на кожну неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З рішення рекрутаційної комісії факультету у справах прийому на навчання від 22 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON]. прийнята на 1 курс стаціонарної форми навчання першого ступеню (бакалаврат) факультету математики та інформатики Лодзького університету (Польща). Проте, надані суду документи про продовження навчання [PERSON]. не містять кінцевого строку її навчання та розміру отримуваної стипендії. Згідно укладеного 11 вересня 2015 року між ТзОВ «АРЕХет» та [PERSON]., Лодзький університет договору найму житла оплата з жовтня 2015 року по червня 2016 рік становить 550 злотих,що еквівалентно 3850 грн. Відвідування фітнес-клубу згідно бланку-заявки становить 88 злотих щомісячно або 616 грн., а вартість вартість проїзду до навчання в Польшу та назад і переміщення по Польщі щомісячно становить 1000 грн. З огляду на встановлені судом обставини справи, матеріальне становище батьків, наявність на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей та відсутність належних доказів можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на навчання повнолітньої дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 2600 грн. є недоведеними. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З довідки №135 від 01 червня 2016 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] навчався у Малій Компютерній академії «Шаг» м.Рівне з 15 вересня 2013 року по 31 травня 2016 року. 02 червня 2016 року (під час розгляду справи судом) між позивачем [PERSON] та ТзОВ «Компютерна академія «Шаг» укладено договір з навчання неповнолітнього [PERSON] за напрямом «розробка програмного забезпечення» терміном 5 навчальних семестрів (навчання відбувається один раз на тиждень у вихідні дні) із щомісячною оплатою 1150 грн. та за цим договором передбачена плата за дипломне проектування (3 місяці) у розмірі 3300 грн, тобто вартість всього курсу навчання становить 37800 грн., з яких відповідачем у добровільному порядку разово оплачено 6900 грн., що підтверджується квитанцією від 07 червня 2016 року. Крім того, з довідки Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» №51 від 02 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] є учнем 10 класу вказаного закладу, у зв'язку з чим за доводами позивача потребує додаткових витрат на оплату благодійних внесків у розмірі 150 грн. щомісячно та на оплату проїзду з м.Здолбунів у м.Рівне 550 грн. щомісячно. Також, з довідки Рівненського навчально-виховного комплексу №12 Рівненської міської ради №257 від 02 червня 2016 року вбачається, що малолітня [PERSON] навчається у 1-Г класів вказаного навчального закладу, у зв'язку з чим за доводами позивача потребує додаткових витрат на оплату благодійних внесків у розмірі 150 грн. щомісячно та на оплату проїзду з м.Здолбунів у м.Рівне 550 грн. Щомісячно, а також на придбання навчальних книг в сумі 200 грн. Крім того, [PERSON] згідно довідки від 08 червня 2016 року є вихованицею 2 навчального року програми «Children» Школи моделей ARTmodels та відвідує усі заняття за навчальним планом із щомісячною оплатою 350 грн. , а також навчається танцям в Рівненському Палаці дітей і молоді із щомісячною благодійною пожертвою в сумі 130 грн. На підтвердження понесених витрат позивач надала суду копії квитанцій про сплату загальної суми коштів на 1 клас НВК №12 згідно рахунку, які не підтверджують належним чином дійсне здійснення витрат на неповнолітню дитину та не дають можливість визначити конкретний розмір понесених на дитину витрат і їх призначення. А тому, оцінюючи їх відповідно до ст.ст.57-598 КПК України суд дійшов висновку, що вони не є належними доказами у справі. Крім того, сплата благодійних внесків на навчання [PERSON] у Рівненському природничо-математичному ліцею «Елітар» та [PERSON] у Рівненському Палаці дітей не може розглядатися як додаткові витрати на дитину у розумінні положень ст.185 СК України. Особливі обставини для навчання дітей у таких дошкільних закладах як ТзОВ «Компютерна академія «Шаг» та у Школі моделей ARTmodels з огляду на можливість безкоштовного відвідування занять за аналогічними напрямками в інших навчальних закладах позивачем та її представником не наведені, а тому вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей є недоведеною і задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає, що загалом дошкільне навчання дитини як її природна потреба та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки відповідну підготовку до школи має пройти кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року). А тому вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на повнолітню дитину [PERSON]. у розмірі 5466 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов до суду пред'явлений 12 травня 2016 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує стягнення з відповідача в прибуток держави судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. З огляду на викладене та

Outcome: approved