Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач 13.06.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням. Посилається на те, що він разом зі своєю родиною: матір'ю [PERSON], її чоловіком [PERSON], дружиною [PERSON], та сестрою [PERSON] до 1988 року проживав в [ADDRESS], у житловому будинку, який було вирішено знести, а на його місці побудувати новий будинок. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 554 від 23.11.1998 року матері позивача на сім'ю з трьох осіб було надано тимчасове житло по [ADDRESS] з метою відселення з будівельного майданчику. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 453 від 23.11.1988 року [PERSON]., в складі сім'ї з двох осіб було надано житло по [ADDRESS] з метою відселення з будівельного майданчику. Згідно до двохстороннього зобов'язання до 01 грудня 1988 року позивач та його родина зобов'язані звільнити квартиру у житловому будинку, який підлягав знесенню, а в свою чергу забудовник-управління « Полтаваагротехпищепром» після введення в експлуатацію 45-ти квартирного жилого будинку повинно було надати матері позивача в цьому будинку за адресою [ADDRESS] у користування та для постійного проживання, при умові звільнення квартири [ADDRESS], яку було надано тимчасово. В 1990 році було здійснено обмін житла між позивачем та його матір'ю. В серпні 1990 року сестра позивача [PERSON] одружилася. Її чоловік [PERSON] прописався у квартирі [ADDRESS]. У 1990 році [PERSON] народила дитину та 13.03.1991 року [PERSON] було взято на квартирний облік у зв'язку з відсутністю мінімальних розмірів жилої площі. В той період часу позивач розлучився з жінкою та залишив їй з донькою квартиру [ADDRESS], прописавшись до квартири [ADDRESS]. Таким чином на початок 1991 року по [ADDRESS] площею 27,8 кв.м. було прописано 5-ть й мешкало 6-ть осіб з трьох сімей, саме тому, та згідно до двостороннього зобов'язання між матір'ю позивача та забудовником, позивач, його мати з чоловіком вселилися у 1991 році до квартири [ADDRESS], на постійне проживання там, на підставі та відповідно до списків від 27.03.1991 року та до рішення міськвиконкому від 27.01.1993 року та до рішення міськвиконкому від 27.01.1993 року. В подальшому ордер, який відповідно до рішення міськвиконкому № 135 був підготовлений до видачі з зазначеним складом сім'ї, втратив чинність у зв'язку зі зміною складу сім'ї. З 27.03.1991 року і по теперішній час позивач постійно разом із матір'ю проживав у даній квартирі. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Таким чином, від часу вселення позивача до квартири й до сьогодні пройшло більше 23 років, протягом яких дане житло було його постійним, незмінним, єдиним місцем проживання. Прохав визнати за Тацій Володимиром Володимировичем право на користування житловим приміщенням, яке складається із квартири [ADDRESS], загальною площею 47,00 кв.м., та проживання у ньому. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити. Представник позивача позов підтримала. Представник відповідача прохала відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] проживала за адресою по [ADDRESS] не лише без ордеру, але й за відсутності рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів, котрі б надавали право на отримання ордера для заселення в дану квартиру. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 1988 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №554 надано гр. [PERSON] на сім'ю з трьох чоловік квартиру [ADDRESS] з метою відселення з будівельного майданчика. 14 вересня 1988 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №453 надано гр. [PERSON]. на сім'ю з двох чоловік квартиру [ADDRESS] з метою відселення з будівельного майданчика( а.с. 14 ). Також на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №554 від 23 листопада 1988 року між квартиронаймачем [PERSON] та забудовником - управлінням „Полтаваагротехпищепром" укладено двостороннє зобов'язання. Згідно даного зобов'язання квартиронаймач [PERSON] зобов'язана тимчасово переселитися на час будівництва 45-ти квартирного житлового будинку на квартиру [ADDRESS], а забудовник - управління «Полтаваагротехпищепром» зобов'язувалося після здачі в експлуатацію 45-ти квартирного житлового будинку надати квартиронаймачу [PERSON] двокімнатну квартиру в даному будинку при умові повного звільнення квартири [ADDRESS].( а.с. 15 ). У серпні 1990 року між [PERSON] та [PERSON]. було здійснено обмін житла. [PERSON] отримала ордер на квартиру [ADDRESS] на сім'ю з трьох осіб. Дані обставини по справі не заперечуються сторонами. Відповідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 27 березня 1991 року №135 та додатку до нього - Списка громадян на заселення від 27 березня 1991 року №135 в квартиру [ADDRESS] підлягали 5 осіб - [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON], котрі на той час проживали за адресою [ADDRESS]. Згідно даного Списку, квартира [ADDRESS], не підлягала заселенню, а після виселення з неї [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON] мала використовуватися як службова. Разом з тим, [PERSON] та члени її родини відмовилися виконувати двостороннє зобов'язання та Список громадян на заселення від 27 березня 1991 року №135, відповідно до яких вони мали повернути одну з квартир маневрового фонду, що надалися їм на час відселення виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів, а натомість отримати квартиру [ADDRESS]. [PERSON] разом з чоловіком самовільно, без отримання ордера та здійснення реєстрації за місцем проживання (прописки) вселилась в квартиру [ADDRESS]. Зазначена інформація викладена в листі виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №П2-1/914 від 14 червня 1994 року. Факт вселення матері також підтверджує позивач [PERSON]. Сестра позивача ([PERSON]) разом з чоловіком ([PERSON]) залишилися проживати по [ADDRESS]. Місцем свого проживання позивач у позовній заяві вказав [ADDRESS], але згідно з паспортом КН №197170, виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14 серпня 1996 року, [PERSON]. з 21 грудня 1990 року по 17 березня 1998 року, а також з 16 березня 1999 року по 10 вересня 2014 року (на час подання даної позовної заяви від 13 травня 2014 року) був зареєстрований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення є ордер, який надається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів «Про часткову зміну рішень міськвиконкому від 27.03.91 №135, 28.05.97 №167, 23.03.98 №67 та заселення окремих квартир" від 25 грудня 1998 року №282 Пункт №8 додатка до рішення міськвиконкому від 27.03.91 р. №135 про надання 2-кімнатної квартири №30 житловою площею 28,31 кв.м. в будинку по [ADDRESS] гр. [PERSON] на склад сім'ї з 5-ти осіб, при відселенні з будівельного майданчика вважати таким, що втратив чинність». Тобто, з 25 грудня 1991 року [PERSON] проживала за адресою по [ADDRESS] не лише без ордера, але й за відсутності рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів, котрі б надавали право на отримання ордера для заселення в дану квартиру. Отже, [PERSON] була неналежним користувачем квартири [ADDRESS]. Разом з тим, зазначена особа фактично була зареєстрована по [ADDRESS] з 16 березня 1999 року. [PERSON] померла [INFO]. Зважаючи, що [PERSON] була не належним користувачем квартири [ADDRESS], то відповідно, [PERSON]. також є неналежним користувачем даної квартири і не має правових підстав для отримання права на проживання в спірній квартирі. В якості обгрунтування свого позову [PERSON]., зазначає, що він проживає вже 23 роки по [ADDRESS], але єдиною підставою для вселення та відповідно проживання в квартирі є ордер, якого в [PERSON]. не має та не може бути, оскільки самовільне вселення навіть за умови тривалого проживання не можуть бути підставою для виникнення будь-яких прав на житло. Позивачем не обґрунтовано підстав для виникнення у нього права користування квартирою [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed