Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказує, що з 30.09.1994 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними з відповідачем, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З квітня 2019 року проживають окремо один від одного, збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського юстиції Полтавської області, актовий запис № 1967 від. 30.09.1994 року. Згідно з ухвалою судді від 28.02.2020 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження. У квітні 2020 року представник відповідача[PERSON] адвоката Євдокименко А.Д. надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов подано з надуманих підстав без належного обґрунтування. Зазначив, що протягом всього сімейного життя відповідач проявляв до позивача повагу та любов, мав достатній заробіток, який у більшій частині віддавав до сімейного бюджету, який розпоряджалася позивач. В результаті черепно-мозкової травми, отриманої в результаті неправомірних дій з боку позивача, її матері та її брата в грудні 2012 року змушений був неодноразово з лютого 2013 року по серпень 2019 року проходити стаціонарно лікування в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева з діагнозом тривожно-депресивний синдром. У 2019 року йому була встановлена 3 група інвалідності та призначена пенсія в розмірі 2000 грн. Вказав, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що подружжя з квітня 2019 року не вело спільне господарство, оскільки в травні 2019 року подружжя за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] для проживання [PERSON] , в якій він проживав до грудні 2019 року, оскільки потім переїхав на тимчасове проживання до тітки в с. Розсошенці де проживає до цього часу. За згодою подружжя придбану квартиру [PERSON] здав у найм, а частину отриманих коштів перевів на рахунок позивача. По відношенню до доньки [PERSON] відповідач в повній мірі проявляє свої батьківські обов`язки, в тому числі сприяв отриманню нею вищої освіти. За час спільного проживання, в силу різних причин між сторонами виникали ситуації коли шлюб опинявся на межі розірвання. На початку 2013 року відповідач звертався до Ленінського районного суду м. Полтави з позовною заявою про розірвання шлюбу, але в силу досягнення згоди відкликав свій позов. Просив відкласти розгляд справи та встановити строк для примирення подружжя. Ухвалою суду від 05.05.2020 року за клопотанням відповідача призначено сторонам по справі строк для примирення терміном 2 місяці, провадження по справі зупинене. Ухвалою суду від 14.07.2020 року поновлено провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Євдокименко А.Д., будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Відповідач не з`явився до суду повторно, не повідомивши про причини своєї неявки. Представник відповідача також не повідомив суд про причини неявки. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду, посилаючись на намір звернутись з зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя та необхідність у зв`язку цим проведення оцінки спірного майна. Разом з тим, обставини, якими відповідач обґрунтовує вищевказане клопотання, не можуть бути визнані такими, що є підставою для відкладення розгляду справи у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України. Поряд з цим, за змістом норми ч. 1 ст. 193 ЦК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строк для подання відзиву. Положення вищевказаної норми були роз`яснені відповідачу в ухвалі про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2020 року. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] , надавши його до суду 28.04.2020 року, разом з тим, в порушення вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов не подав. Строк для вчинення вказаної процесуальної дії сплинув в тому числі з урахуванням положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-ШЧ від 18.06.2020 року. Крім того, вирішення питання про розірвання шлюбу жодним чином не перешкоджає вирішенню питання про поділ спільного майна подружжя та не може вплинути на результат вирішення таких вимог у разі звернення відповідача до суду окремо. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30вересня1994 року [PERSON]та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва прошлюбсерії [NUMBER] , виданого повторно 25.04.2012 року, зроблений актовий запис № 1967. [PERSON]та[PERSON] є батьками повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В ст. 111 СК України визначено обов`язок суду вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За клопотанням відповідача судом надавався сторонам строк для примирення, разом з тим, вказані заходи дієвого результату не мали. Позивач звернулась з заявою до суду, в якій зазначила, що вони з чоловіком не примирились, вона наполягає на розірванні шлюбу. За змістом ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторониподружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; встановлені судом обставини свідчать, що примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, з урахуванням позиції позивача та положень ст. 24 СК України, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] ,- розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved