Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 липня 2010 року вона усиновила дитину - [PERSON] , змінивши йому прізвище з [PERSON] на [PERSON] та по батькові з [PERSON] на [PERSON] . 06 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про що було складено відповідний актовий запис №92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане 06 жовтня 2012 року. 03 квітня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №175/316/19-ц (провадження №2-о/175/8/19) було ухвалено рішення, яким усиновлено неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] - громадянином Литви [PERSON] , [INFO] . 15 червня 2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким розірвано шлюб, зареєстрований 06 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №92, між [PERSON] та [PERSON] , які від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення суду набрало законної сили 07 жовтня 2020 року. Однак, після розірвання шлюбу у її власному житловому будинку [ADDRESS] відповідач є зареєстрованим та проживає, що підтверджується довідкою №1000 від 11 грудня 2020 року, яка надана Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та домовою книгою. Відповідач систематично порушував правила співжиття, чинив фізичне та психологічне насильство, погрожує фізичною розправою, що в свою чергу робило неможливим для інших проживання з ними в одному будинку тому вона разом з сином, була вимушена орендувати квартиру за адресою [ADDRESS] і переїхати з власного житлового будинку в неї, що підтверджується договором оренди квартири від 06 вересня 2020 року та актом прийому-передачі майна від 06 вересня 2020 року. Однак, [PERSON] у грудні 2020 року повернувся жити до житлового будинку [ADDRESS] , однак вона продовжувала приймати участь у його утриманні. Скориставшись цим відповідач 15 березня 2021 року звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, за результатами розгляду якої було винесено судовий наказ від 26 березня 2021 року, справа №175/991/21 (провадження № 2-н/175/56/21), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи стягнення з 15 березня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ відповідачем було пред`явлено до виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби, з метою стягнення аліментів на утримання дитини. Але у квітні 2021 року вона повернулася до власного житлового будинку [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає разом з нею та відповідачем перебуває на спільному утриманні. Просить суд звільнити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягнуто судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року, справа №175/991/21 (провадження № 2-н/175/5 6/21). Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 25.06.21 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження. 01.09.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву у якому, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивач заяву про скасування судового наказу, або заяву за ново виявленими обставинами не подавала, оскільки у неї відсутні будь-які підстави для його скасування чи перегляду. Знаходження [PERSON] в будинку [ADDRESS] по 2 дня на тиждень, ніяк не свідчить про те, що [PERSON] проживає разом з матір`ю та батьком та перебуває на спільному утриманні. З травня по липень 2021 року з [PERSON] було стягнуто 6000 грн. Будь-яких речей, продуктів харчування для дитини вона не купувала. Також йому стало відомо, що 25.05.2021 року [PERSON] придбала квартиру за кредитні кошти за адресою: [ADDRESS] , факт придбання квартири свідчить про те, що вона і в подальшому має намір проживати окремо від сина. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2010 року [PERSON] усиновила малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінивши дані дитини щодо прізвища з « [PERSON] » на [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, число, місяць, рік народження та місце народження - залишено без змін, матір`ю дитини записано [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06 жовтня 2012 року 06 жовтня 2012 року сторони, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №92, що підтверджується. З рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року, вбачається, що громадянином Литви [PERSON] , [INFO] усиновлено неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.06.2020 р. у справі № 175/4158/19 розірвано шлюб між сторонами. Судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 року стягнути з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи стягнення з 15.03.2021 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З договору оренди квартири від 06 вересня 2020 року та акту прийому-передачі майна від 06 вересня 2020 року, вбачається, та підтверджувалося самою позивачкою, що [PERSON] проживала в орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Також позивач у позовній заяві зазначила, що у грудні 2020 року дитина, [PERSON] повернувся проживати до житлового будинку [ADDRESS] , а у квітні 2021 року вона також повернулася проживати до житлового будинку. В матеріалах справи є лише Акт обстеження умов проживання від 02.03.2021 року з якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] , для проживання, виховання та розвитку дитини наявні належні умови. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем доказів, які досліджені в судовому засіданні, не вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а посилання позивача не підтверджені жодними допустимими та належними доказами, а ґрунтуються лише словами самої позивачки, що не може свідчити про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed