Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У серпні 2016 року орган опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області, в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у справі [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], є матір'ю дитини [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з гр. [PERSON], який є колишнім співмешканцем матері, дитина вважає його за батька, він займається вихованням та утриманням дівчинки близько 7 років. Відповідач у справі - громадянка [PERSON] проживає окремо від дитини, свідомо не здійснює належного догляду за дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, протягом тривалого часу не займається вихованням та навчанням доньки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не утримує матеріально. Неповнолітня [PERSON] перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради, дитина залишилась без батьківського піклування, рішенням служби тимчасово влаштована у сім'ю [PERSON] Представник органу опіки та піклування Ізюмської міської ради Харківської області Гук О.В. надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідною донькою відповідача у справі - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та копією довідки органу РАЦС Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області ( а.с.4,6). Відомості про батька дитини згідно свідоцтва про народження дитини та довідки органу РАЦС Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Неповнолітня [PERSON] перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей Ізюмської міської ради, дитина залишилась без батьківського піклування, рішенням служби тимчасово влаштована у сім'ю [PERSON] Як вбачається з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Пунктом 3 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м.м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад. Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області №6 від 22.04.2016 року неповнолітня [PERSON], [INFO] тимчасово влаштована до сім'ї [PERSON] до встановлення над дитиною піклування. На [PERSON] покладена персональна відповідальність за життя і здоров'я неповнолітньої [PERSON] на період перебування в його сім'ї. (а.с.11) Інформацією Ізюмської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 від 08.04.2016 року за № 125 підтверджується, що [PERSON] є ученицею 9А класу, навчається в цій школі з 3 класу. На даний момент неповнолітня [PERSON] проживає однією родиною з [PERSON], який не є її біологічним батьком, але дівчинка вважає його і називає його батьком, тому, що, з її слів, він піклувався про неї все її життя. Мати дитини - [PERSON] ніколи не приділяла їй ніякої уваги, жодного разу не приходила до школи, не цікавилася успіхами дитини у навчанні. На сьогоднішній день дитина не знає, де проживає її матір, бо остання тримає це в таємниці. Спілкуватися з донькою мати відмовляється. Спілкуватися з класним керівником доньки мати теж не бажає, замість неї на зв'язок виходить її старша донька та висловлює побажання, щоб [PERSON] відправили до дитячого будинку. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Ізюмської міської ради № 1578 від 21.04.2016 року, комісією з питань захисту прав дитини 14.04.2016 року встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з гр. [PERSON], який близько 7 років займався вихованням та утриманням дитини, протягом цього часу мати доньки не виявляла інтересу до доньки, до її внутрішнього світу, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально її не підтримувала. На підставі зазначеного комісією, зроблено висновок про можливість позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Мати не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з колишнім співмешканцем матері в приватному одноповерховому будинку. У дитини є окрема кімната для навчання, відпочинку та розвитку. В сім'ї доброзичливі рівні взаємовідносини. [PERSON] дитина вважає своїм батьком, він добре про неї піклується, забезпечує всім необхідним для життя (одягом, їжею, необхідними речами).( а.с.14). Відповідач у справі - громадянка [PERSON] проживає окремо від дитини, не здійснює належного догляду за дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, протягом тривалого часу не займається вихованням та навчанням доньки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не утримує матеріально. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів, що відповідач своїми умисними діями, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] і не бажає їх виконувати. Суд, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], яка своїми винними діями свідомо нехтує обов'язками по вихованню дитини. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01 вересня 2016 року (а.с.3). Згідно ч.3 с.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в розмірі 1378 грн. та за позовні вимоги про стягнення аліментів 1378 грн., а всього 2756,00 грн.

Outcome: approved