Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

03.12.2017 між [PERSON] та ФОП [PERSON]І укладено договір (індивідуальний номер замовлення SP-21), за умовами якого остання взяла на себе зобов'язання виготовити та доставити замовнику металопластикову конструкцію протягом 28 робочих днів з моменту сплати авансу. Загальна вартість виробів становить 13102 гривні, аванс становить 13102 гривні (а.с.4). Того ж дня [PERSON] оформила в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір на оплату частинами (а.с. 5). Банк взяв на себе зобов'язання надати позивачу кредит у розмірі 13102 грн. та оплатити товар замовлений позичальником згідно договору від 03.12.2017 шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАБАНК». Згідно умов вказаного договору [PERSON] повинна щомісячними платежами в розмірі 1310,20 грн. в кількості 10 штук, повернути банку кошти сплачені за договором (індивідуальний номер замовлення SP-21) від 03.12.2017 на рахунок ФОП [PERSON] 14.12.2017 [PERSON] звернулася до офісу ФОП [PERSON] із заявою про відмову від виготовлення та доставки металопластикових конструкцій, яка була прийнята ФОП [PERSON] (а.с. 10) 26.01.2018 [PERSON] повторно звернулася до офісу ФОП [PERSON] з заявою, в якій зазначила, що строки поставки вікон закінчилася, однак ПВХ конструкції їй не поставлені, та просила пояснити причини затримки чи повернути кошти (а.с. 11). З наданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідки встановлено, що грошові кошти на оплату частинами були перераховані на рахунок 26005053518753, який належить ФОП [PERSON]І РНОКПП [NUMBER]. Договір еквайрингу укладено з ФОП [PERSON] Сума відшкодування по даній транзакції на рахунок надійшла у розмірі 10678,13 грн, сума 2423,87 комісія банку. Договір закритий, кредит виплачений (а.с .103). З аналізу зібраних по справі документів суд встановив, що позивач [PERSON] уклала договір на виготовлення ПВХ конструкцій з ФОП [PERSON] Оплата за вказаним договором здійснена в повному обсязі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ФОП [PERSON] відкритий у банку. При цьому позивач повинна була повернути грошові кошти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рівними щомісячними платежами по 1310,20 грн. на протязі 10 місяців. На дату ухвалення рішення договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» закритий, кредитні кошти виплачені. Однак відповідач ФОП [PERSON] свої зобовязання за договором (індивідуальний номер замовлення SP-21) не виконала, ПВХ конструкції не виготовлені та позивачу не поставлені. Закон України «Про захист прав споживачів» із наступними змінами і доповненнями, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно\~ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3), а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п.22). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовникові. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Наслідки порушення умов договору щодо строків виконаних робіт передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 849 ЦК України в межах здійснення замовником права перевірки у будь-який час ходу та якості роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Зокрема, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Згідно ч.1 ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів, споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати стягнення збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу настільки повільно, що закінчити її у визначений строк є неможливим. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених с цим кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК\~України. На суд покладається обовязок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів учасниками справи або витребуваних судом (ч. 1 ст. 13 ЦПК\~України). За змістом ст. 76 ЦПК\~України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах. Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Европейського союзу у 1973 році за № 543, передбачено, що надання товарів чи послуг не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення договору об'єктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. Відповідно до ч.14 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" та пп.4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" саме на продавця, виготівника (підприємство, яке виконує їх функції) покладено обов'язок довести, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання. Отже, міжнародними правовими актами, які є частиною національного законодавства України, передбачено, що споживач перебуває у нерівних умовах порівняно із виконавцем послуг, а тому саме на відповідача покладено обовязок по доведенню факту належного виконання ним взятих на себе зобовязань та по спростування вимог споживача, висунутих у претензії. Матеріалами справи, підтверджено, що ФОП [PERSON] не приступила до виконання робіт з виготовлення ПВХ конструкцій у погоджені сторонами строки. Більш того, відповідач до виконання робіт не приступила до часу ухвалення рішення по справі, хоча позивачка зверталась до відповідача з такою вимогою. Доказів того, що [PERSON] відмовилася від прийняття виконання ФОП [PERSON] робіт за договором від 03.12.2017, або ж щодо її ухилення від надання доступу до місця роботи, відповідачем суду не надано. У зв'язку з викладеним, позивач має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Згідно з ч.3\~ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.2\~ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Зважаючи на те, що договір підряду не виконано не тільки у встановлені ним строки, але й на теперішній час, позивач набула право на розірвання договору і відшкодування збитків на підставі ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим заявлені позовні вимоги про розірвання Договору (індивідуальний номер замовлення SR-21) від 03.12.2017 та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 13102 підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ФОП [PERSON] в дохід держави 704 грн. 870 коп. в рахунок судового збору.

Outcome: approved