Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії Перегінської селищної ради щодо відмови в погодженні технічної документації на земельні ділянки по [ADDRESS] № 1 площею 0,0428 га та № 2 площею 0,0111 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, дозвіл на розробку якої наданий згідно рішення сесії від 02.06.2014 року та зобов"язати Перегінську селищну раду погодити вказану технічну документацію. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та пояснила суду, що рішенням сесії Перегінської селищної ради від 28.07.1998 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS]. Рішенням сесії Перегінської селищної ради від 02 червня 2014 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ділянка №1 площею 0,0428 га та ділянка №2 площею 0,0111 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS]. В червні 2014 року вона звернулася із заявою до Перегінської селищної ради про погодження технічної документації на земельні ділянки по [ADDRESS] № 1 площею 0,0428 га та № 2 площею 0,0111 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Однак, листом селищного голови № 761/02.24 від 02 липня 2014 року їй відмовлено у погодженні технічної документації на земельні ділянки по [ADDRESS] мотивуючи тим, що при розробці даної документації не враховано проїзд та прохід до суміжної земельної ділянки [PERSON], який передбачений генпланом селища. Вважає дії відповідача по справі - Перегінської селищної ради неправомірними і такими, що порушують її законні права та інтереси щодо оформлення права власності на належні їй земельні ділянки та виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю, а підстави відмови у вчиненні дій є неправомірними та безпідставними, оскільки рішенням селищної ради дано дозвіл на приватизацію землі відповідної площі, яка підтверджена проведеними вимірами, а питання проїзду та проходу через її земельну ділянку до ділянки [PERSON] може бути вирішено шляхом укладення земельного сервітуту в добровільному чи в судовому порядку. Стверджує, що [PERSON] .дійсно не має проходу та проїзду до свого будинку, однак вважає це проблемою тих, хто не має заїзду, а вона, позивачка, більше не дозволить користуватися дорогою, яка біля її будинку. Не заперечує, що спірна дорога існувала протягом багатьох десятиліть. Неправомірними є дії відповідача, які знайшли своє відображення в листі № 761/02.24 від 02.07.2014 року та в рішеннях Перегінської селищної від 02.06.2014 року № 167/42-2014 та 176-42/2014, тому по суті вважає незаконними і вказані рішення, однак підтримує позовні вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача Перегінської селищної ради Рожнятівського району - Савчук Б.М., позову не визнав та пояснив, що дана технічна документація не може бути погоджена селищною радою по причині її не відповідності генплану селища. Сільською радою встановлено, що до складу земельної ділянки на яку виготовлено технічну документацію позивачкою внесено і частину земельної ділянки якою користовується [PERSON] як під'їзна дорога до її будинку. Селищна рада не могла погодити вказану документацію, оскільки таке заборонено законом, а саме підставою відмови у наданні дозволу стала невідповідність генеральному плану населеного пункту. Вважає позовні вимоги безпідставними, просив відмовити в позові. Третя особа - [PERSON], позову не визнала та пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою. На даний час позивачка має намір приватизувати дорогу, якою користується вона та її сім»я. Це громадська дорога, тому селищна рада правильно вчинила не передавши її у власність позивачки. Вважає позов безпідставним. Просила відмовити в позові. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Копією повідомлення виконкому Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 761/02.24 від 02 липня 2014 року (а.с.6) підтверджено, що позивачці відмовлено у погодженні технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] в зв'язку з тим, що при розробці даної документації не враховано проїзд та прохід до суміжної земельної ділянки [PERSON], який передбачений генпланом селища. Копіями рішень Перегінської селищної від 02.06.2014 року № 167/42-2014 та 176-42/2014 підтверджено, що [PERSON] дано дозвіл на розробку технічної документації та виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] при умові врахування Генплану забудови селища (проходу та заїзду до земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]) через земельну ділянку [PERSON](а.с. 12,13). У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. За змістом ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів. При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до ЗК України та чинного законодавства України. Статтею 118 Земельного кодексу визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно якого громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Аналізуючи пояснення сторін, в тому числі і пояснення позивачки про те, що заїзд біля будинку [PERSON] існує і є необхідним для [PERSON]та [PERSON], надані сторонами в підтвердження та заперечення позовних вимог докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки спірна земельна ділянка є під'їзною дорогою загального користування, яка відповідно до ст.83 ЗК України не може передаватися у приватну власність. На підставі викладеного, ст.ст.12,80-83, 118, 121, 152, 158 ЗК України,

Outcome: dismissed