Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

14.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Донецькобленерго» в особі начальника Красноармійських районних електричних мереж, Управління праці соціального захисту населення Красноармійської міської ради в особі начальника Бонзюх І.П. про встановлення права на пільгу користування електроресурсами через міжміську електричну мережу , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він як пенсіонер МВД України сплачує комунальні послуги, в тому числі і за постачання електроенергії за адресою; [ADDRESS], згідно ст.. 22 Закону України «Про міліцію» сплачуючи 50 % споживчої електроенергії, отримуючи від держави, разом з членами його сім'ї, відповідну пільгу по життєво. 15.10.2014 року він отримав повідомлення -попередження, однак працівники РЕС до нього не з'явилися. Та він чекав на виклик до суду з питань сплати послуг за електроенергію. Однак 05.11.2014 року працівники РЕС від'єднали електропостачання від його квартири. 26.11.2014 року він звернувся до суду та через 21 день йому відновили електропостачання. Такі дії начальника Красноармійських РЕС спричинили йому моральний збиток. 09.12.2014 року він отримав від начальника УПСЗН Бонзюх І.П. лист в котрому вона вказує, що він має категорію «міліціонер на пенсії» і користується пільгами згідно Закону України «Про міліцію». І у 2014 році УПСЗН за період з 01.01.2014 року по 01.10.2014 року відшкодувало постачальнику електроенергії ПАТ «Донецькобленерго» за фактично надані послуги електроенергії на суму 116,63 грн. Таким чином такі дії створили перед постачальником з його боку заборгованість за несплачену частину споживчої електроенергії, такими діями відповідачів йому спричинена моральна шкода яку він оцінює у 10000 грн., яку просить пропорційно стягнути з відповідачів. Стягнути з Красноармійського РЕС 60,86 грн. як двократний розмір величини коштів за недовипущену йому електроенергію. Зобов'язати Красноармійський РЕС зробити законне нарахування йому електроенергії за законними тарифами, та зробити кінцевий розрахунок на початок 2015 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному облязі. Представник відповідача Рамазанов Р.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача Сотниченко С.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникають з питання постачання та користування електричною енергією між енергопостачальниками і споживачами електричної енергії категорії «Населення», регулюються насамперед Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357 (далі - ПКЕЕН). Правові, економічні та організаційні питання діяльності в електроенергетиці регулюються Законом України «Про електроенергетику» і регулюють відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і користуванням енергії. Судом встановлено що між позивачем та відповідачем Красноармійським Рем укладено договір про користування електричною енергією від 11.03.2011 року (а.с. 11-13). 05 листопада 2014р. було проведене відключення від електричної мережі домоволодіння [PERSON], що не заперечується сторонами по справі. Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 42 ПКЕЕН: «споживач електричної енергії повинен дотримуватись вимог нормативно технічних документів та договору про споживання електроенергії». Припинення енергопостачання об'єкту Позивача, за особистим рахунком № 018/70 було обґрунтоване, правомірне, та проведене у відповідності та з дотриманням ПКЕЕН та Закону України «Про електроенергетику». Позивачем не надано жодного доказу протилежному. Суд дійшов до цього висновку з наступних підстав. На сьогоднішній день заборгованість позивача перед енергопостачальником за використану але несплачену електричну енергію за особовим рахунком № 018/70 становить 196,03 грн. по покази електролічильника 11341 (а.с. 50). 07 серпня 2012р. вступило в силу рішення Апеляційного суду Донецької області по справі № 22ц/0590/5508/2012 було задоволено апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», а саме скасовано рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2011р. та було відмовлено [PERSON] у його позові до ПАТ «ДТЕК Донецькобленего» про зобов'язання урахувати 50% пільгову знижку та провести перерахунок (а.с. 46-48). Даним рішенням було встановлено деякі обставини, котрі різняться з тим, що зазначає у своєму позові [PERSON], а саме стосовно пільгового споживання електричної енергії позивача зокрема було встановлено, що держава забезпечує [PERSON] пільги шляхом перерахування через управління праці та соціального захисту населення (далі - УПСЗН) на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 50% вартості спожитої електричної енергії [PERSON] З цього впливає, що фактично ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є продавцем електроенергії і не надає пільги. Воно лише здійснює розрахунок оплати таким чином, щоб отримати 50% вартості спожитої [PERSON] електроенергії з державного бюджету через УПСЗН, а інші 50% від [PERSON] Починаючи з 2010 року та по теперішній час УПСЗН відмовляється проводити розрахунки з ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" по наданим пільгам пенсіонерам з числа працівників міліції в повному обсязі, а проводять розрахунки в межах встановлених норм - тобто не більше 75 кВт/год. на місяць (до 01.10.2014р.) по кожному пенсіонеру вищенаведеної категорії пільговиків. При цьому зазначені органи посилаються на внесення Міністерством праці та соціальної політики населення України в Єдиний державний реєстр пільговиків змін у розділі «Розміри пільг» з «без обмежень нормою» на «в межах норми» та роз'яснення Міністерства фінансів України від 27 липня 2010 року про надання пільг окремим категоріям громадян. Тобто, у цьому рішенням встановлено, що все ж таки [PERSON] має право на отримання пільги у розмірі 50% знижки але не за рахунок енергопостачальника - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». З урахуванням того, що заборгованість по сплаті за використану але не сплачену електричну енергію виникла у позивача з-за того, що він продовжує сплачувати 50% вартості фактично спожитої електричної енергії, що є порушенням ПКЕЕН, Закону України «Про електроенергетику» та Договору про користування електричною енергією №018/70 від 11.03.2011р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» провело відключення об'єкту позивача у відповідності до п.27 ПКЕЕН. Згідно ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України): «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». То ж вищенаведене рішення суду апеляційної інстанції має суттєве преюдиційне значення для вирішення зазначеної справи. Тим більше у відповідності до ч.4 ст. 22 Закону України «Про міліцію» (поточна редакція від 01.01.2015, підстава 76-19): «Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством». Тобто, вищенаведена норма Закону України «Про міліцію» чітко зазначає, що 50-відсоткова знижка надається в межах норм, які, на сьогоднішній день, обумовлені ПКМУ №409. Щодо виявлення позивачем, начебто, неточностей та припущень у різних квитанціях про сплату за електроенергію, які, з його слів, допущені енергопостачальником суд зазначає наступне. Пунктом 29 ПКЕЕН обумовлено: «У разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки». Тобто, у разі виявлення споживачем якихось неточностей у платіжних документах, він зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника для врегулювання зазначеного питання. Однак, на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не надходило жодного повідомлення від [PERSON] стосовно конкретних помилок у конкретних платіжних документах. З цього вбачається, що стосовно цієї позовної вимоги, відсутній предмет спору, оскільки [PERSON] не звертався до енергопостачальника для врегулювання зазначеного питання у відповідності до ПКЕЕН. Та не надав до матеріалів справи жодного письмового підтвердження. Щодо вимог прор відшкодування з відповідачів моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. (далі - Пленум): «При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «Кожна сторона спору повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог». Крім наявності самого факту моральної шкоди, позивач повинен довести її глибину, від якої в загалі і залежить розмір та форми відшкодування моральної шкоди, тривалість психологічних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, підтвердив це показаннями свідків, письмовими доказами (наприклад, медичними довідками, висновками, тощо). В підтвердження спричинення моральної шкоди позивачем не представлено жодних істотних доказів, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed