Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам, мотивуючи тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 14.04.2006 року і до її повноліття. Згідно довідки старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон заборгованість по сплаті аліментів станом на 23.11.2018 року складає 37223,18 грн. Окрім того, по виконавчому провадженню №10172306 державним виконавцем винесено постанову про накладення на відповідача штрафу від 17.09.2018 року, однак останній вказані вимоги ігнорує. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів та штраф, накладений державним виконавцем. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2019 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 08.01.2019 року та матеріали позовної заяви з додатками, на адресу суду відзив не надійшов. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 28.07.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано 21.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 21.11.2000 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.12.2000 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Херсона, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до виконавчого листа, виданого місцевим Дніпровським судом Херсонської області у справі №2-1667 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 14.04.2006 року і до її повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.02.2018 року по 23.11.2018 року, виданого старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, станом на 23.11.2018 року заборгованість становить 37223,18 грн. Згідно постанови про накладення штрафу у ВП №10172306 від 17.09.2018 року, старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за невиконання рішення суду про стягнення аліментів, що призвело до наявної заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки, на [PERSON], [INFO], накладено штраф на користь стягувача ([PERSON]) у розмірі 50% від загальної суми боргу, а саме 16597,98 грн. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з наступного. За правилами ст.ст. 194, 195 Сімейного кодексу України, суд стягує заборгованість з аліментів, визначивши її, лише у випадку виникнення спору з особою, яка відповідно до ст. 187 цього Кодексу добровільно їх виплачувала. Право особи, яка отримує аліменти, на справедливий судовий розгляд передбачає належне виконання рішення суду, і борг з виплати аліментів, пов'язаний з невиконанням такого судового рішення, не вимагає вирішення нового спору, через що суд не може давати повторну переоцінку один раз вже з'ясованим фактам і присуджувати двічі суму, яка вже присуджена, за відсутності нових обставин, з якими ст.ст. 192, 197 СК України пов'язують зміну розміру аліментів чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі. Факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не оспорений ні стягувачем ні боржником, не є підставою для стягнення цієї заборгованості у содовому порядку. Таким чином, при відсутності спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідачем не надано доказів суду про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах. Відповідно позивач має право на стягнення неустойки, однак таких вимог позивачем заявлено не було. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, суд виходить з наступного. Згідно п.3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Зі змісту п. 5 ч. 1 ст.. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що постанови державних виконавців про накладення штрафу є самостійним виконавчим документом. Таким чином, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу.

Outcome: dismissed