Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року з позивача на користь відповідача, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що визначений вказаним рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшеню в порядку ст. 192 СК України, оскільки не має змоги сплачувати такий розмір аліментів, так як на даний час він ніде не працює. Крім того, сплачує аліменти ще на одну дитину від першого шлюбу, тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2018 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ј частки від доходів на 1/6 частки від заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи видно, що позивачем вищевказану ухвалу суду було отримано 30 грудня 2019 року, а відповідачем 23 грудня 2019 року було отримано копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви із доданими до неї документами. Станом на 28 січня 2020 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі остання була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подала. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно зясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтується позовна\~заява,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~по суті,\~суд приходить\~до наступного\~висновку зтаких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181\~СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька, з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 цього Кодексу, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~\~визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями частини першої\~статті 182 СК України\~передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання\~\~щодо\~\~розміру\~\~аліментів,\~суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів;\~наявність в\~\~останнього\~\~інших\~\~неповнолітніх дітей,\~\~непрацездатних\~\~чоловіка,\~\~дружини,\~\~батьків,\~\~повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192\~СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм видно, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Судом встановлено, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від від 20 лютого 2018 року ухвалено: стягувати з [PERSON] , [INFO] , і.н. [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, (доходів) відповідача але не менше 50% для дитини відповідного віку (а.с. 7-9). На підставі виконавчого листа, виданого 01 березня 2013 року Апеляційним судом Закарпатської області з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 25 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Відповідно до копії розрахунку заборгованості по виплаті аліментів за вказаним виконавчим листом станом на 02 грудня 2019 року заборгованість [PERSON] відсутня (а.с. 13). Також до позовної заяви [PERSON] надав довідку № 982 від 28 листопада 2019 року, яка видана Липівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, у якій зазначено, що згідно трудової книжки [NUMBER] [PERSON] ніде не працює із 21 лютого 2014 року (а.с. 6). У довідці № 88 від 28 листопада 2019 року, виданої Томашпільською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості, зазначено, що станом на 28 листопада 2019 року [PERSON] не перебуває на обліку у Томашпільській районній філі Вінницького обласного центру зайнятості (а.с. 12). Посилання позивача на ст. 183 СК України, яка як зазначає [PERSON] , передбачає стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, тобто 1/6 частини заробітку на одну дитину, суд до уваги не бере. Так ч. 2 ст. 183 СК України вказує, що якщо стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття,\~протедана норма застосовується у тому випадку, коли двоє і більше дітей проживають разом із стягувачем аліментів. Суд не обмежений у визначенні розміру частки, тоді як при видачі судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей частка від заробітку становить 1/3. Також суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] , не погоджуючись з розміром аліментів, визначеним судовим рішенням від 20 лютого 2018 року, не звертався до суду з заявою про оскарження рішення. Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, на утримання якої останній сплачує аліменти, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~СК України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed