Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) про скасування арешту з майна. Позов мотивовано тим, що на виконанні у Центральному Відділі ДВС у м. Вінниці Центрально- Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебували виконавчі провадження за №№52326827; 52558522; 52558612, які на даний час завершенні. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.04.2021 р. за №252068776 мною було встановлено, що на даний час містяться не скасовані арешти на все моє майно, без зазначення конкретного виду майна, що порушує мої конституційні права з приводу володіння, користування та розпорядження на власний розсуд своїм майном. На заяву позивача про скасування арештів, відповідач Листом від 28.04.2021 р. №53867/15.26-25/32 повідомив мене про відсутність у нього повноважень про зняття арешту. Вважає, що відмова відповідача зняти арешти порушують права, та законні інтереси позивача, так як на даний час у відповідача чи будь-яких інших органів державної влади не перебувають виконавчі провадження, а вказані обставини звужують права позивача як власника майна розпоряджатись нам на власний розсуд, що також порушують норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить скасувати арешти накладені на все нерухоме майно (все майно) [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] в рамках виконавчих проваджень за №№52326827; 52558522; 52558612, номера записів про обтяження (реєстраційні номера обтяжень): 7253834 від 07.10.2014 року, 36523417 від 18.05.2020 року, 9449897 від 26.01.2010 р, 9486369 від 04.02.2010 р. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.05.2021року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на виконанні у Центральному Відділі ДВС у м. Вінниці Центрально- Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебували виконавчі провадження за №№52326827; 52558522; 52558612, які на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» завершені. По кожному з виконавчих проваджень було накладено арешт на майно боржника з метою забезпечення виконання рішень. \~ \~ \~ \~Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділах ДВС перебував виконавчий лист по справі 3\~212/2764/2012 від 27.09.2012р., виданий Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» боргу в розмірі 474319,22грн. та 2/524/2010 від 18.05.2010р., виданий Ленінським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» боргу в розмірі 361862,89грн. \~ \~ \~ \~В межах ВП №52558522 та ВП №52558612 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 13.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конститцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до\~ч.1,\~2\~ст.\~56\~вищезазначеного Закону\~арешт майна\~(коштів)\~боржника застосовується\~для забезпечення\~реального виконання\~рішення. Арешт\~на майно\~(кошти)\~боржника накладається\~виконавцем шляхом\~винесення постанови\~про арешт\~майна (коштів)\~боржника або\~про опис\~та арешт\~майна (коштів)\~боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації,\~накладається виконавцем\~лише після\~проведення його\~опису. Постанова\~про арешт\~майна (коштів)\~боржника виноситься\~виконавцем під\~час відкриття\~виконавчого провадження\~та не\~пізніше наступного\~робочого дня\~після виявлення\~майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець\~зобов`язаний зняти\~арешт з\~коштів на\~рахунку боржника\~не пізніше\~наступного робочого\~дня з\~дня надходження\~від банку\~документів,\~які підтверджують,\~що на\~кошти,\~які знаходяться\~на рахунку,\~заборонено звертати\~стягнення згідно\~із цим\~Законом,\~а також\~у випадку,\~передбаченому\~пунктом 10\~частини\~першої статті\~34\~цього Закону. У\~разі виявлення\~порушення порядку\~накладення арешту,\~встановленого цим\~Законом,\~арешт з\~майна боржника\~знімається згідно\~з постановою\~начальника відповідного\~відділу державної\~виконавчої служби,\~якому безпосередньо\~підпорядкований державний\~виконавець. \~Підставами для\~зняття виконавцем\~арешту з\~усього майна\~(коштів)\~боржника або\~його частини\~є: 1)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний режим\~використання та/або\~звернення стягнення\~на такі\~кошти заборонено\~законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що підтверджують\~про повний\~розрахунок за\~придбане майно\~на електронних\~торгах; 4)\~наявність письмового\~висновку експерта,\~суб`єкта оціночної\~діяльності -\~суб`єкта господарювання\~щодо неможливості\~чи недоцільності\~реалізації арештованого\~майна боржника\~у зв`язку\~із значним\~ступенем його\~зношення,\~пошкодженням; 5)\~відсутність у\~строк до\~10\~робочих днів\~з дня\~отримання повідомлення\~виконавця,\~зазначеного у\~частині\~шості\~статті 61\~цього Закону,\~письмової заяви\~стягувача про\~його бажання\~залишити за\~собою нереалізоване\~майно; 6)\~отримання виконавцем\~судового рішення\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову; 7)\~погашення заборгованості\~із сплати\~періодичних платежів,\~якщо виконання\~рішення може\~бути забезпечено\~в інший\~спосіб,\~ніж звернення\~стягнення на\~майно боржника; 8)\~отримання виконавцем\~документального підтвердження\~наявності на\~одному чи\~кількох рахунках\~боржника коштів,\~достатніх для\~виконання рішення\~про забезпечення\~позову; 9)\~підстави,\~передбачені\~пунктом 1-2\~розділу\~XIII\~"Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено в судовому засіданні, підставою обтяження майна позивача є постанови державного виконавця, які винесені в рамках виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих документів, де позивач є боржником. Таким чином, враховуючи те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України або в порядку, визначеному\~ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому посилання позивача в позовній заяві на статтю 41 Конституцію України, ст.ст. 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби. Саме таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 22.04.2020 року у справі №544/394/18. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті58,29 ЦПК). Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вище наведеного, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного\~\~

Outcome: dismissed