Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування її на утриманні сина [PERSON], посилаючись на те, що 15 лютого 2017 року [PERSON] помер. Заявниця перебувала на утриманні сина, який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка значно перевищувала розмір її пенсії. Встановлення зазначеного факту необхідно [PERSON] для переходу на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Іншим чином довести цей юридичний факт вона не має змоги, а тому і звернулася з вказаною заявою до суду. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, у надісланих на адресу суду письмових поясненнях просить суд дослідити матеріали справи та ухвалити обґрунтоване рішення. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, зясувавши позицію представника заінтересованої особи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича ([PERSON]), - незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. За змістом ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» сімї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідно до положень ст.ст. 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Непрацездатними членами сімї вважаються, зокрема, батьки та\~дружина (чоловік),\~якщо вони\~досягли пенсійного\~віку встановленого\~статтею 26\~Закону України\~"Про\~загальнообовязкове державне\~пенсійне страхування"\~або є\~особами з\~інвалідністю.\~Члени сімї\~померлого вважаються такими,\~що перебували\~на його\~утриманні,\~якщо вони\~були на\~його повному\~утриманні або\~одержували від\~нього допомогу,\~яка була\~для них\~постійним і\~основним джерелом\~засобів до\~існування. Члени сімї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Зі змісту вказаних норм матеріального права вбачається, що дійсно право на пенсію в разі втрати годувальника має, зокрема, мати померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або є особою з інвалідністю, та перебувала на утриманні свого сина. Чинним законодавством України визначено певний порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника. Так, відповідно до п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, для призначення пенсії в разі втрати годувальника подається, зокрема, довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім'ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні. У даній справі відсутність документів, які підтверджують факт перебування заявниці на утриманні сина, є підставою для звернення до суду з заявою про встановлення вказаного факту, що має юридичне значення. Судом обєктивно встановлено, що заявниця є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ № 010225 від 11 травня 1995 року. 15 лютого 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 298091 від 15 лютого 2017 року. Як убачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 березня 2019 року № 6562/08, 05 лютого 2019 року заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перехід на пенсію у звязку з втратою годувальника, після чого їй було розяснено про необхідність надання довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні. Згідно з довідкою лікарсько-консультативної комісії Ізяславської центральної районної лікарні від 20 березня 2019 року [PERSON] хворіє на діагноз «ІХС. Стенокардія напруги: П/інфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст. За рішенням ЛКК (протокол № 33 від 20 березня 2019 року) вона потребує постійного медикаментозного лікування. У відповідності до пенсійного посвідчення № [NUMBER], виданого Пенсійним фондом України 26 квітня 2013 року, заявниця [PERSON] являється інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання та одержує пенсію за віком. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що син заявниці [PERSON] постійно допомагав матері по господарству, придбавав ліки, продукти харчування, надавав грошові кошти на ремонт у будинку, де вона проживає. За життя останній розповідав, що їздить на заробітки, оскільки потрібно допомагати матері, яка важко хворіє. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08 січня 2019 року № 5452 0909 1644 1449 заявниця перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком в наступному розмірі: у липні - листопаді 2018 року по 1499,88 грн., у грудні 2018 року 1544,88 грн. Разом з тим, за змістом наданої на запит суду довідки того ж територіального органу Пенсійного фонду України від 22 березня 2019 року № 9115/08 розмір пенсії заявниці у лютому 2017 року (на час смерті сина) становив 1364,46 грн. У матеріалах справі відсутні будь-які відомості щодо одержання заявницею інших доходів на час смерті свого сина. У відповідності до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05 березня 2019 року № 6563/04 [PERSON] з 23 грудня 2010 року і до дня смерті перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії становив: у січні-травні 2015 року 1735,70 грн., у червні 2015 року 3658,38 грн., з липня 2015 року по лютий 2017 року 1915,06 грн. З наведеного вбачається, що пенсія [PERSON] була значно більшою за пенсію заявниці, що разом з іншими доказами по справі вказує на те, що непрацездатна [PERSON] перебувала на утриманні свого сина, пенсія останнього була постійним і основним джерелом засобів до її існування, саме за рахунок його пенсії проводилась оплата ліків, продуктів харчування та інших необхідних для її проживання витрат. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пленум Верховного Суду України в п. 8 своєї Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на перехід на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, враховуючи, що в даній справі спір про право відсутній, а факт перебування заявниці на утриманні сина знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і іншим чином довести зазначений факт вона не має можливості, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 26, 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6, 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, п. 8 Постанови Пленум Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved