Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

ПАТ "Акцент-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №A34ZCC9GVU0054 від 21 серпня 2011 року, згідно з яким, відповідач отримав від банку кредит у розмірі 5300,00 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21 серпня 2013 року /як зазначено в позові/ має заборгованість в сумі 46290,48 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості позивач відрахував суму 13438,25 грн., яка була задоволена рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «А-БАНК», та різниця становить - 32852,23 грн. а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1642,61 гри. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення з відповідача на сьогоднішній день становить 34994,84 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість у розмірі 34994,84 грн. за кредитним договором № А342СС90УП0054 від 21 серпня 2011 року, судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень суду проти позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 15 серпня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №A34ZCC9GVU0054, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 5300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також відповідач був ознайомлений та поставив свій підпис під умовами та правилами надання банківських послуг, чим підтвердив свою згоду на їх виконання. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 22 серпня 2014 року. Банк у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов'язання за договором - надав відповідачу суму кредиту, але останній свої зобов'язання не виконав, в зв'язку із чим за ним утворилася заборгованість станом на 21 серпня 2013 року в сумі 23185,04 грн., що складалася з суми заборгованості за кредитом - 4417,96 грн., суми заборгованості по процентах за користування кредитом - 6,29 грн., суми заборгованості по комісії за користування кредитом 2014 грн., суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 15166,55 грн., а також суми штрафу відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг -15166,55 грн., суми штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, суми штрафу (процентна складова) -1080,24 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року вказана заборгованість по кредиту частково стягнута з відповідача на користь позивача. При цьому суд зменшив розмір пені, що підлягала стягненню, до 7000 грн., а в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів в фіксовані та процентній складових відмовив. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Позивачем в позові зазначено, що відповідачем порушено зобов'язання за договором кредиту, в зв'язку із чим виникла заборгованість станом на 21 серпня 2013 року. При цьому позивач не вказує дату порушення зобов'язання за кредитним договором з боку відповідача, але зі змісту позовних вимог вбачається, що до цього періоду часу ( з дати порушення до дати звернення з позовом до суду) він включає період часу, щодо якого існує рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до вказаного судового рішення з відповідача вже стягнуто пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 7000 грн., щодо стягнення штрафів в фіксованій та процентній складовій відмовлено. Таким чином, позивач намагається повторно стягнути пеню з відповідача за той самий період, що є неприпустимим. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, окрім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач, висуваючи свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сум заборгованості за кредитним договором, мав в судовому засіданні довести існування певних фактичних обставин та надати переконливі докази на їх підтвердження. Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведений факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed