Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Вільшанської селищної ради Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2007 році [PERSON] придбала житловий будинок у [PERSON] по [ADDRESS]. На той час коштів для оформлення будинку у позивача не було, і на підставі домовленості [PERSON] проживала в вищевказаному будинку з 2007 року. У 2007 році [PERSON] та [PERSON] продали заявниці житловий будинок по [ADDRESS]. На даний час, всіх кому належав даний житловий будинок не має в живих, власник [PERSON] померла в 2014 році, брат [PERSON] - в 2013 році та останній власник [PERSON] померла в 2015. На підставі свідоцтва про право власності від 11.07.1997 року житловий будинок по [ADDRESS] належав сестрі [PERSON] - [PERSON], де вони разом і проживали. Після смерті [PERSON] на підставі договору дарування від 12.05.2008 року вищевказаний житловий будинок належав [PERSON]. Відповідно до акту про встановлення строку проживання в будинку сім'ї [PERSON] та [PERSON], депутатом Вільшанської селищної ради Балабаном М.В. встановлено факт проживання спільно зі своїм чоловіком з 2007 року, скарг та нарікань сусідів, жителів виборчого округу № 1 Вільшанської селищної ради, немає. Відповідно до технічного паспорту виданого Комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» справа № 1263 реєстровий номер 548/2 на садибний (індивідуальний) житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] зазначено склад домоволодіння. З 2007 року, а саме, вже 12 років позивач відкрито, добросовісно володіє та користується будинком по [ADDRESS] проживає в ньому, здійснює ремонти, користується присадибною ділянкою, сплачує податки, комунальні послуги, електроенергію, місце проживання за вказаний період не змінювала, в якого власників не має. Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], з надвірними будівлями та спорудами. До початку судового засідання позивач надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, які просить задовольнити та розглянути справу без її участі. До початку судового засідання представник Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області надав суду заяву в якій вказав, що вимоги викладені в заяві визнають повністю, не заперечують проти визнання права власності за набувальною давністю. Просить розглянути справу у їх відсутність. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до відміток у домовій книзі право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] з 11.07.1997 року на підставі свідоцтва про право власності належало [PERSON] та з 12.05.2008 року на підставі договору дарування належить [PERSON] (а.с.11-13). Відповідно до довідки про обсяги заборгованості споживача електричної енергії виданої Вільшанським РЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» від 01.02.2019 року, споживачем є [PERSON], [ADDRESS], заборгованість на дату видачі довідки відсутня (а.с. 14). Згідно із копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого за станом на 29.01.2019 року, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с. 15). Пунктами 13, 14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно заявлених позовних вимог гр. [PERSON] є особою, на підставі домовленості з яким, позивач проживала у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], який не був і не значиться власником зазначеного житлового будинку та у якого позивач [PERSON] придбала даний житловий будинок. Власником житлового будинку в [ADDRESS] з 11.07.1997 року на підставі свідоцтва про право власності значиться [PERSON] та з 12.05.2008 року на підставі договору дарування значиться [PERSON], які дозволу на проживання у зазначеному житловому будинку позивачу не надавали, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Суду не надано належних доказів того, що позивач з 2007 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В даному випадку відсутній обов'язковий елемент набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісність, оскільки власники нерухомого майна, а саме [PERSON] та [PERSON] не давали згоди на вселення, користування та заволодіння будинком. Як зазначила позивач у позовних вимогах таку згоду надав брат власниці будинку [PERSON]. Також, не є належним доказом акт про встановлення строку проживання в будинку від 18.01.2019 року, оскільки для встановлення фактів що мають юридичне значення визначений інший, передбачений главою 6 розділу 4 ЦПК України, порядок. Суд не приймає визнання позову представником Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, оскільки його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє та відсутні законні підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed