Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

позивачі [PERSON] (далі - позивач-1), [PERSON] (далі - позивач-2) звернулися до Подільського районного суду м. Києва з позовом (з урахуванням заяви від 22.03.2021 вх.№15471/21вх) до [PERSON] (відповідач-1, [PERSON] ) та до неї як законного представника [PERSON] (відповідач-2), Територіальний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ № 8043 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (відповідач-3), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комісія з питань захисту прав дитини Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, у якій просять: -зобов`язати відповідача-3 здійснити перереєстрацію на позивачів права власності за кожним на 1/3 частину легкового автомобіля марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] ; -зобов`язати [PERSON] передати позивачу-1 пульт керування легковим автомобілем марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] , з метою його транспортування до відповідача-3 для перереєстрації. В обґрунтування позовних вимог представником позивачів зазначено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2020 після смерті сина [PERSON] успадкував легковий автомобіль марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] . Вказаний автомобіль також успадкували мати померлого [PERSON] , а також дочка померлого [PERSON] . Частка кожного спадкоємця в праві власності на автомобіль складає 1/3. Проте, право власності на автомобіль за новими співвласниками вказаного автомобіля не перереєстровано, у зв`язку з відсутністю згоди між ними. Позивачами фактично не здійснюється право користування автомобілем, через те, що відповідач-1 не перереєстровує право власності малолітньої [PERSON] та утримує в себе пульт управління та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим створює перешкоди у перереєстрації позивачами успадкованого автомобіля та набуття на нього права користування. 18.05.2020 позивачі на адресу відповідача-1 скеровано листа з пропозицією прибути 29.05.2020 до територіального сервісного центру для перереєстрації автомобіля, надати згоду на перереєстрацію такого на [PERSON] та передати пуль управління від автомобіля останньому, для транспортування до сервісного центру з метою проведення огляду. Згідно даних оператора поштового зв`язку вжито заходи до вручення поштового відправлення, проте, такий не був отриманий адресатом. Відповідач-1 ухиляється від вручення поштової кореспонденції та від спілкування з позивачами. Водночас, відповідач-3 відмовився здійснити перереєстрацію прав на автомобіль, зазначивши у листі від 23.06.2020, що необхідна особиста присутність усіх співвласників, або нотаріально засвідчена заява відсутніх. В подальшому, 26.02.2021 представником позивачів скеровано відповідачу-1 месенджером Вайбер листа аналогічного характеру, який також залишився без відповіді та реагування. Відповідач-3 подав до суду відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві представник відповідача-3 вказав, що посадові особи останнього керуються чинним законодавством, зокрема, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, якою визначено необхідність проведення огляду транспортного засобу та сплати необхідних платежів у випадку перереєстрації транспортного засобу. Так, 23.06.2020 за № 31/26-Б-719 позивачів було повідомлено, що у разі реєстрації права спільної часткової власності, необхідна особиста присутність усіх співвласників, або нотаріально засвідчена заява відсутнього співвласника із визначенням у ній за ким із співвласників буде зареєстровано автомобіль. Вважає, що перешкоди з боку одного з співвласників в реалізації прав позивачів не можуть бути підставою для зобов`язання державного органу вчинити дії та перекладати на нього обов`язки та вину іншого співвласника. Представником позивачів надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що законодавством не надано відповідачу-3 права відмовляти у перереєстрації автомобіля на одного із співвласників у випадку відсутності волевиявлення на перереєстрацію іншого співвласника, а окремі норми постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 суперечать Конституції та законам України. Вважає, що п. 6 абз. 1 вказаного Порядку носить рекомендаційний, а не обов`язковий характер. Стверджує, що позивачами надано сервісному центру усі необхідні документи. Крім того вказує, що ними автомобіль доставлявся 27.02.2021 на евакуаторі до відповідача-3, що давало можливість оглянути ідентифікаційні конструкції цього автомобіля, однак, у зв`язку із відсутністю волевиявлення третього співвласника у проведенні перереєстрації відмовлено. Зазначає, що позивачі були готові оплатити необхідні збори за проведення реєстраційних дій. Вважає, що право кожного співвласника зареєструвати (перереєструвати) своє право спільної часткової власності на успадкований автомобіль не залежить від волі іншого співвласника спільної часткової власності та не потребує відповідного узгодження. Стверджує, що припиненню порушенню права користування позивачів вказаним автомобілем можна досягнути лише шляхом примусової реєстрації територіальним сервісним центром права власності позивачів. Відповідач-1 [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що фактично автомобілем користується позивач-1, у якого знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та пульт керування останнім. Відмову в проведенні перереєстрації прав на автомобіль за спадкоємцями мотивує тим, що не довіряє позивачам, через що можуть бути порушені права малолітньої [PERSON] . Треті особи в судові засідання не з`явились, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК). Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7 ст. 319 ЦК). Згідно положень ч. 1 ст. 366 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах (ч. 1 ст. 177 Сімейного кодексу України). Згідно приписів ч. 1 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів (ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2020, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3-143, після смерті [PERSON] його спадкоємцями є батько [PERSON] , мати [PERSON] та дочка [PERSON] , 2014 р.н. по 1/3 частці у спадщині, яка складається з автомобіля марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого на ім`я спадкодавця. Згідно відповіді голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 23.06.2020 на заяву позивача від 29.05.2020, повідомлено про необхідність особистої присутності під час проведення реєстрації транспортного засобу усіх спадкоємців. З відповіді нотаріуса Іваненко Р. на інформаційний запит позивача вбачається, що після смерті [PERSON] було видано свідоцтво про право власності за законом на 1/3 частку автомобіля марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] його дочці [PERSON] , яке отримала її мати [PERSON] . Таким чином, спірні правовідносини стосуються реалізації співвласниками права користування рухомим майном - автомобілем, який перебуває в спільній частковій власності. Розглянувши доводи позивачів щодо порушення їх прав відповідачем-3 - Територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ № 8043 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві суд зазначає наступне. Згідно положень абз. 1 п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника робиться запис щодо інших співвласників. Твердження представника позивачів щодо рекомендаційного (а не обов`язкового) характеру вказаних положень Порядку спростовується змістом п. 2 останнього, згідно якого цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Водночас, суд не вбачає підстав для висновку про суперечність положень вказаного Порядку Конституції та іншим законам України, зокрема, Закону України «Про дорожній рух», яким фактично не встановлено переліку підстав для відмови в проведенні реєстраційних дій стосовно транспортних засобів, а відповідно до абз. 13 ст. 4 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції Кабінету Міністрів України належить визначення порядку здійснення державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів. Судом з`ясовано, що на момент звернення позивачів до відповідача-3 щодо перереєстрації прав на автомобіль була відсутня згода малолітньої [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] щодо реєстрації автомобіля за [PERSON] (із включенням відомостей щодо іншого співвласника до графи «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). За таких обставин у відповідача не було законних підстав для висновку, що досягнуто згоду усіх співвласників. З приводу доводів представника позивача про право кожного співвласника зареєструвати (перереєструвати) своє право спільної часткової власності на успадкований автомобіль незалежно від волі іншого співвласника спільної часткової власності, суд звертає увагу, що згідно вимог ч. 1 ст. 358 ЦК, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно приписів пп. «б» п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб (абз. 2 п. 2.2 Правил дорожнього руху). Водночас, за наслідками проведення реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, який належить декільком особам, одному з співвласників, на якого реєструється транспортний засіб, видається свідоцтво про його реєстрацію, який є підставою для здійснення керування ним (тобто користування за призначенням), а також може засвідчувати право користування транспортним засобом іншою особою. Таким, чином реєстрація (перереєстрація) відповідачем 3 прав на транспортний засіб на одного з співвласників без отримання згоди решти призвело б до порушення вимог цивільного законодавства щодо здійснення права спільної часткової власності за згодою співвласників, створило б не передбачену законодавством перевагу для одного з них та втручанням органу державного влади в цивільно - правові відносини. Більш того, задоволення позовної вимоги про здійснення примусової реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу також спричинить порушення відповідної адміністративної процедури, визначеної Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388. За таких обставин, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог до відповідача-3. Щодо заявлених вимог до законного представника малолітньої [PERSON] - [PERSON] про зобов`язання передати позивачу-1 пульт керування легковим автомобілем марки CITROEN моделі C-ELYSEE, д.н.з. [NUMBER] , з метою його транспортування для перереєстрації суд зауважує наступне. Позивачем не надано суду доказів того факту, що пульт керування автомобілем перебуває в [PERSON] , так як остання вказану обставину заперечила. При цьому, заявлена позовна не є ефективним способом захисту прав позивачів та не вирішує спір між співвласниками з приводу порядку користування майном по суті. Оскільки позивачами не обрано належний спосіб усунення порушення права, а суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, у задоволенні таких до відповідача-1 та відповідача-2 також слід відмовити. Понесені позивачами судові витрати слід покласти на останніх.

Outcome: dismissed