Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем розірвано відповідно до рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17 червня 2011 року. 19 вересня 2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліментів на дитину в розмірі ј частини від усіх доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний момент вона разом з дитиною проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Відповідач участі у вихованні сина не приймає, з дитиною не спілкується, не допомагає їй матеріально, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, має заборгованість по аліментам в сумі 15 617,80 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських праві відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та надає згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду пояснення, згідно з якими при розгляді справи про позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання житини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до інформації, наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області від 07 червня 2018 року № 0000553226 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] є [ADDRESS] . Однак, відповідно до інформації, наданої в.о. старости Зайцівського старостинського округу О. Пономаренко від 05 грудня 2019 року №801-02-21, [PERSON] та її син [PERSON] фактично не мешкають за зазначеною адресою, а лише перебували в літній період у своїх родичів. Згідно реєстру ВПО по Зайцівському старостинському округу Бахмутського району Донецької області [PERSON] . та її син [PERSON] не значаться. На теперішній час місцезнаходженням вищезазначених громадян Зайцівському старостинському округу невідомо, тому інформацію щодо них нажати немає можливості. Відповідно до наданих [PERSON] копії документів заявниця разом з сином перебувають за межами України та за межами адреси, вказаної у позовній заяві. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце перебування невідомо. Виходячи з вищевикладеного, розглянути питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та надати щодо цього питання мотивований висновок не надається можливим через відсутність можливості дослідити всі необхідні умови і обставини по цивільній справі. Просить ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17 червня 2011 року, яке набрало законної сили 28 червня 2011 року. Відповідно до копії довідки виконкому Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області від 13 червня 2019 року № 445 позивач тимчасово мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] . Згідно частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 ППВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року Артеміським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину в розмірі ј частини від всіх доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 серпня 06 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з копією довідки №57362206 від 12 червня 2019 року, наданою ВДВС Селидівського МУЮ ГТУЮ у Донецькій області, розмір заборгованості [PERSON] за зазначеним судовим наказом становить 15 617,80 грн. Інших доказів на підтвердження обставин, викладених в позові, позивачем не надано. Слід зауважити, що згідно з положеннями, викладеними в ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому встановлення фактичних обставин справи, а саме у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, має важливе значення для правильного її вирішення. Посилання позивача на існування заборгованості по аліментам не може у повній мірі свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Отже, позивачем не надано безспірних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини,а також не зазначено, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками. Крім того, суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Натомість висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не надано. Представником третьої особи надано пояснення про неможливість надання такого висновку в зв`язку із фактичною відсутністю позивача та дитини за адресою тимчасового перебування та їх знаходженням за межами України. Надана до суду копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання в сім`ї містить лише інформацію про зареєстрованих осіб у жилому приміщенні та умови проживання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов до висновку про те, що вказані позивачем доводи та посилання не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не є беззаперечними доказами ухилення батька від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, тому застосування до відповідача крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав є безпідставним і не буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed