Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

19.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про тлумачення змісту заповіту [PERSON] від 28.03.1996 року як виявлення волі спадкодавця заповісти належний їй на праві власності будинок [ADDRESS] в цілому. В обґрунтування позову зазначила, що в заповіті її матір [PERSON] не вказала розмір частини будинку, яку мала намір заповісти, що призвело до виникнення спору з відповідачем, яка претендує на ? частину будинку. Позивач вважає, що не вказавши розмір частини будинку, тим самим [PERSON] виловила волю заповісти ту частину, яка буде належати їй на день смерті, тобто будинок у цілому. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов не визнала. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.03.1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй частину жилого будинку [ADDRESS] своїй дочці - [PERSON]. Як убачається з пояснень позивача, які по справі жодним доказом не підтверджено, спірний будинок був збудований її батьками під час шлюбу, а тому належав їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки в справі відсутні документи на підставі яких можна встановити час початку будівництва будинку та час закінчення будівництва, суд позбавлений можливості зробити висновок про правовий режим будинку станом на день складання [PERSON] заповіту на користь позивача і, як наслідок цього, - визначити розмір частки в будинку, яка можливо належала на той момент [PERSON] У той же час, наявність у справі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2012 року (а. с. 10) свідчить про те, що після смерті чоловіка - [PERSON] ([INFO]), [PERSON] успадкувала не частину спірного будинку, а будинок в цілому. Отже, виходячи з наявних у справі документів убачається висновок про те, що на день складання заповіту [PERSON] не була власником ані будинку в цілому, ані його частини. Відповідно до частин першої - третьої статті 213 ЦК України. Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї із сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері значення термінів. Викладена у прохальній частині позовної заяви вимога свідчить не про потребу з'ясування позивачем дійсного змісту заповіту, а про її намагання отримати від суду підтвердження того, що за цим заповітом вона має право спадкування будинку в цілому. Втім, зі змісту заповіту не слідує того, що [PERSON] мала намір заповісти позивачеві будинок у цілому, оскільки на момент його складання вона не була одноособовим власником цього будинку та об'єктивно не могла стверджувати про виникнення в неї такого права в майбутньому, тому що крім неї до кола спадкоємців майна [PERSON] як власника будинку, віднесених до першої черги спадкоємців за законом, були ще двоє їх спільних дітей. Крім того, зміст словосполучення "частина жилого будинку", яке використала [PERSON] в заповіті, складеному на користь позивача, означає частку від об'єкта нерухомості, а не об'єкт нерухомості в цілому як помилкового вважає позивач. За таких обставин, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed