Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

01 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дитина [PERSON] народилася [INFO] в місті Бердянськ Запорізької області. Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20 вересня 2002 року вбачається, що батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] мати дитини [PERSON] померла. Ще за життя мати дитини зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, однак виконавче провадження № 6013903 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 200 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дочку [PERSON] , [INFO] року до її повноліття закінчено постановою від 23 жовтня 2017 року у зв`язку зі смертю стягувача. Починаючи з червня 2017 року дитина мешкає із позивачем, що приходиться їй бабусею і повністю перебуває на її утриманні, тому просить стягнути аліменти на утримання онуки. Вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини обґрунтовує тим, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не цікавиться її успіхами у навчанні; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та інше. Наведене розцінює, як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до виконування батьківських обов`язків. Посилаючись на ст. ст. 150, 155, 164 СК України, просить позбавити останнього батьківських прав. Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача та відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав. Так, відповідач суду пояснив, що любить свою доньку, бажає брати участь у її вихованні та житті, останнім часом намагається добровільно надавати дитині кошти, але зважаючи на хворобливий стан, інвалідність, відсутність постійного працевлаштування та джерел прибутку, навіть інколи скрутне матеріальне становище, не має можливості матеріально підтримувати дитину, але при цьому, про свій обов`язок не забуває і не нехтує цим. Просив суд прийняти до уваги наведені обґрунтування і не позбавляти його батьківських прав щодо доньки. З вимогою про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини не заперечував. Представник органу опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви, що надійшла на адресу суду 25 червня 2019 року, просили справу слухати без участі представника, враховуючи висновок № 01-0889/47-1 від 29 березня 2019року. Неповнолітня дитина - [PERSON] , суду пояснила, що навчається у КЗ «Бердянський медичний коледж» ЗОР , тому потребує матеріальної допомоги від батька. Наразі постійно мешкає із бабусею [PERSON] , оскільки почуває себе комфортніше ніж із батьком. Часи проживання із батьком згадує дуже зворушливо, добре пам`ятає, як він зловживав спиртними напоями, запрошував до себе друзів та інше. Разом із тим, за тривалий час розгляду справи по суті, вона із батьком порозумілася, частіше спілкується із ним і тому не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. Крім налагодження відносин у спілкуванні з відповідачем, є позитивні зміни і у наданні матеріальної підтримки, оскільки батько у добровільному порідку надавав гроші на її потреби і у подальшому пообіцяв підтримувати. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вислухавши думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування;2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-84 ЦПК України. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управляння юстиції Запорізької області, [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). За життя, на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] на підставі виконавчого провадження № 6013903 були стягнуті аліменти у розмірі 200 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму до повноліття дитини. По наведеному виконавчому провадженню винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 жовтня 2017 року у зв`язку зі смертю стягувача. Згідно розрахунку заборгованості на час закінчення виконавчого провадження, борг зі сплати аліментів складав 23562,34 грн. наведене вбачається з інформаційного листа Бердянського міськрайонного відділу ДВС за № 43401 від 05 листопада 2018року (а.с. 18). В обґрунтування позову [PERSON] та її представник - адвокат Линник С.В. посилалися на те, що [PERSON] , належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки, оскільки не піклується про фізичний, духовний розвиток, навчання, підготовку до сімейного життя, зовсім не спілкується з дитиною, ухиляється від її виховання, матеріальне забезпечення та інше. За висновком № 01-0889/476-1 від 29 березня 2019 року, Орган опіки та піклування Бердянської міської ради, діючи в інтересах неповнолітньої дитини, враховуючи право дитини на сімейне оточення, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] . Крім наведеного, з часу звернення позивача [PERSON] до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , між батьком та донькою налагоджений контакт, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Враховуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки позивачем не надано суду переконливих доказів того, що позбавлення батьківських прав буде позитивним результатом у долі дитини. Доводи з приводу того, що [PERSON] не відбувся як батько, самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, через небажання створити належні умови для виховання та розвитку, наданні освіти, свідчить аж ніяк про небажання створювати належні умови і ухилення від участі у житті дитини, а є наслідком конфлікту між сторонами, незадовільного стану здоров`я відповідача, який переніс інсульт та наразі інвалід третьої групи та відсутності постійного місця працевлаштування і як наслідок - скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, держави - сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" регламентує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Таким чином, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду переконливих доказів винної поведінки та свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дитини, і, як наслідок, застосування до нього на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частки від всіх доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом в межах заявлених позовних вимог згідно наданих доказів та пояснень учасників процесу встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом із бабусею - позивачем [PERSON] з червня 2017 року і до тепер за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою вуличного комітету № 15 м. Бердянськ (а.с. 16). Відповідач [PERSON] не працевлаштований, має ІІІ групу інвалідності та перебуває на обліку Бердянського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, у судовому засіданні не заперечував проти стягнення на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в заявленому розмірі. Дитина [PERSON] є студенткою Комунального закладу «Бердянський медичний коледж» Запорізької обласної ради І рівня акредитації (а.с.27). Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини обґрунтованими і приходить до висновку, що є підстави для їх задоволення. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2018 року, клопотання представника позивача адвоката Линник С.В. про відстрочення сплати судового збору задоволено, зважаючи на скрутне матеріальне становище. Так, відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у праві. Приймаючи до уваги викладене, з позивача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», у такому разі, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial