Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Вільнянська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернулась до суду до [PERSON] з зазначеною позовною заявою про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, не займається її вихованням, не цікавиться їх здоров'ям та розвитком, зловживає спиртними напоями. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона працює молодшою медичною сестрою у КЗ «Запорізькій центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», всі кошти витрачає на сім'ю, постійно відвідує школу, де діти навчаються, кожен рік отримує подяки від вчителів, також піклується про здоров'я дітей. В судовому засіданні в якості свідків були допитані класний керівник [PERSON] - [PERSON], та класний керівник [PERSON] - [PERSON], які пояснили, що діти [PERSON] та [PERSON] добре навчаються, в школу приходять чисті, одіті охайно, мати дуже часто відвідує школу, цікавиться, що необхідно в першу чергу придбати для дітей. Одного разу, коли [PERSON] прийшла до школи, від неї був запах алкоголю, при цьому вона вела себе адекватно. Крім того, свідки пояснили, що дітям відомо про те, що зараз в суді вирішується питання про позбавлення їх матері батьківських прав, стосовно чого вони дуже хвилюються, що їх відберуть у матері. Зі свого боку свідки вважають, що немає підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, вислухавши учасників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» саме сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. В судовому засіданні встановлено. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 даного Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз'яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначала, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не займається лікуванням дітей, так [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - двостороння пахова грижа, [PERSON] перебуває з діагнозом - неврозоподібний енурез. Відповідно до листа Вільнянського РЦСССДМ від 27.10.2016 № 537 сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом у Вільнянському РЦСССДМ з 24.07.2014 по 21.08.2015 з приводу формулювання засад відповідального батьківства та популяризації здорового способу життя. Згідно з актом обстеження умов проживання від 09.08.2016 року комісією в складі: секретаря сільської ради [PERSON] та депутатом сільської ради [PERSON], проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок складається з 3 кімнат, загальною площею 52,8кв.м., житловою 28,8кв.м. Благоустрій будинку: газо - електрифікований, є також пічне опалення, є питна вода. У період з червня по серпень розпочато ремонт, пофарбовані вікна, труби, батареї, в одній кімнаті побілена стеля, частково поклеєні шпалери, вітальня підготовлена до ремонту, винесено меблі. Санітарно-гігієнічни умови: незадовільні, в кухні неохайно, брудний посуд, в коридорі одяг, двері неохайні, не пофарбовані. В будинку проживають: відповідач по справі [PERSON], мати одиночка, її тітка [PERSON] інвалід 2 групи, та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]. На момент обстеження присутня була тільки тітка, [PERSON] та діти були відсутні. Тітка пояснила, що [PERSON] на роботі, по можливості робить ремонт (а.с. 18). Відповідно повідомлення наданого інспектором Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2016 [PERSON], 1975р.н., до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалась (а.с. 20). Згідно характеристики, наданої сільським головою від 01.04.2016, [PERSON] характеризується як така, що не забезпечує належного утримання та виховання дітей, оскільки зловживає спиртними напоями. В житловому будинку, що належить на праві власності тітці [PERSON], кімнати окремі, є питна вода, природний газ, електропостачання, пічне опалення. Але побутові умови сім'ї незадовільні, оскільки в будинку не проводиться прибирання (а.с. 25). 07.08.2017 сільським головою надана повторно характеристика на [PERSON], яка є ідентичною характеристики від 01.04.2016 (а.с. 78) Згідно виробничої характеристики [PERSON] працює в КУ «МКЛЕ та ШМД м. Запоріжжя» з 1994 року в приймальному відділенні молодшою медичною сестрою по перевезенню і транспортуванню хворих. За час роботи виявила себе добросовісною, чутливою, уважною до хворих і співробітників. Стягнень не мала. В антигромадських вчинках помічена не була (а.с. 48). В матеріалах справи містяться подяки батькам зі школи на ім'я [PERSON] (а.с. 49). Подяка на ім'я [PERSON] за 2012 р. за активну участь у житті групи № 4 і допомогу в ремонті (а.с. 50). Подяка батькам [PERSON] за виховання дитини від 25.05.2017 (а.с. 57). В матеріалах справи міститься характеристика на ученицю 5-го класу [PERSON]. Відповідно вказаної характеристики дівчинка зарекомендувала себе як старанна, уважна, дисциплінована, зацікавлена у навчанні і хороших оцінках, відповідально виконує всі домашні завдання, включаючи додаткові. За характером добра, чуйна, в колективі користується повагою. Володіє навичками культурної поведінки і хорошими манерами, охайна, коректно ставиться до людей, привчена культурно поводитись в громадських місцях, любить танці, багато читає, любить співати. Альона проживає в неповній, малозабезпеченій сім'ї (а.с. 58). В матеріалах справи міститься характеристика на учня 4-го класу [PERSON]. Відповідно вказаної характеристики характеризується позитивно, зосереджений, уважний, працьовитий. Добросовісно виконує всі доручення в класі, користується авторитетом серед товаришів, має багато друзів, завжди чесний та ввічливий, поважає дорослих. Ярослав завжди з'являється вчасно на уроки, домашні завдання виконує правильно. Мати матеріально та морально підтримує дитину, цікавиться його учбовими досягненнями (а.с. 59). 08.08.2017 було проведено повторне обстеження умов проживання від сім'ї [PERSON] Згідно якого вбачається, що будинок: газо - електрифікований, є також пічне опалення, є питна вода. В будинку є комп'ютер, телевізор, є меблі, у кріслі в кімнаті навалено багато речей. Висновки комісії: житлово-побутові умови сім'ї потребують покращення (а.с. 79). Вирішуючи цей позов по суті, суд перш за все виходить з інтересів дітей та виступає на захист їх прав. Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про доцільність його застосування повинно бути вирішено лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Також суд виходить з того, що сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання і розвиток дитини покладено саме на батьків. Під час розгляду справи відповідач заявила про свою любов до дітей, категорично заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Згідно показань свідків та письмових доказів, наданих характеристик з учбового закладу, діти позитивно характеризуються, мати приділяє увагу вихованню та матеріальному забезпеченню дітей. Факт того, що [PERSON] є хронічним алкоголіком, що може бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.4 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, у судовому засіданні належними доказами не підтверджено, не доведено відповідним медичним висновком, як цього вимагає п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Згідно із Висновком органу опіки та піклування Вільнянської районної адміністрації Запорізької області від 03.10.2017 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей: [PERSON] та [PERSON], що відповідає інтересам дітей (а.с. 83-86), при цьому у висновку зазначено, що згідно довідки, наданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільнянської районної ради № 846 від 09.08.2017, діти [PERSON] та [PERSON] навчаються за станом здоров'я у Матвіївській школі-інтернат на денному перебуванні. Діти лікуються вчасно, вимоги лікаря мати виконує. [PERSON] знаходиться під диспансерним наглядом лікаря-невропатолога. [PERSON] проходить обстеження перед оперативним лікуванням. Зауважень з боку дільничного лікаря - педіатра щодо виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків не має. Також у вказаному висновку міститься посилання на те, що з класними керівниками дітей було проведено бесіду, згідно якої встановлено, що [PERSON] втратила авторитет перед дітьми, а також, що в їх стосунках виникають сварки. Суд критично відноситься до вказаного висновку, а також до того, що відомості в ньому зазначені з пояснень класних керівників дітей, так як класні керівники дітей були допитані в якості свідків безпосередньо в суді, покази свідки надавали під присягою, і вони відрізняються від тих що зазначені у висновку, а саме те, що між дітьми і матір'ю виникають конфлікти, а також те, що мати втратила авторитет перед дітьми, підстави вважати покази свідків неправдивими у суду відсутні. Суд виважено підходить до питання врахування вказаного висновку та не бере його до уваги під час вирішення цього спору, виходячи з такого. Суд вважає, що вказаний висновок зроблено органом опіки та піклування без всебічного вивчення всіх обставин, що мають суттєве значення. Висновок було зроблено без урахування ставлення матері до дітей, належного з боку останньої виховання, утримання, розвитку дітей, бажання зберегти сім'ю та родинний зв'язок. Вказане свідчить, що дії комісії з питань захисту прав дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача є передчасними. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, виступаючи перш за все на захист інтересів дітей, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки доводи в обґрунтування заявленого позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Достатніх підстав для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача, як позбавлення її батьківських прав стосовно дітей, під час розгляду справи встановлено не було. У зв'язку із залишенням позову без задоволення питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: dismissed