Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів, посилаючись на те, 09 лютого 1996 року Стебницькою міською радою Львівської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №15. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач [PERSON]. Від 22 серпня 2009 року шлюбні відносини між нею та відповідачем розірвані. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON]. [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 05.04.2013 року і проводити до повноліття дітей. 06 травня 2014 року начальником відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі було затверджено розшифровку заборгованості по аліментах [PERSON] за період із 15 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року. Згідно вказаної розшифровки, загальна сума заборгованості по аліментах становить 3184 грн. 85 коп. (три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 85 копійок. Народження дитини є підставою виникнення аліментних обов'язків батьків, тому обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям покладається на батьків. У відповідності із Конституцією України (ст. 51) батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, «... держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовною, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дичини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». В розріз взятого на себе цього зобов'язання Україна, як держава яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, де в ст. 8 записано: «Кожна дитина має право па рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку». Обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Згідно моїх розрахунків за період з 15 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року розмір неустойки, яку відповідач зобов'язаний мені сплатити - буде наступною: 105 днів х 31,8485грн. = 3344 ( три тисячі триста сорок чотири) 09 грн., яких 105 - кількість днів за які виникла про строчка, 31,84 - один відсоток від загальної суми заборгованості (3184,85 грн. х 1 % = 31,8485 грн.); Як зазначається у частині 1 статті 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Стаття 534 Цивільного кодексу України встановлює черговість погашення вимог за грошовими зобов'язаннями, відповідно до якої Відповідач, перш ніж сплатити основну суму заборгованості, зобов'язаний сплатити суму неустойки. Відповідно до ч.1 ст.20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. З ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (нені) за прострочення їх сплати передбачене ст. 196 СК, а відтак, до її вимог позовна давність застосуванню не підлягає. Як вбачається із розшифровки ВДВС про наявність заборгованості по аліментах відповідача вона дізналась тільки тоді, коли отримала дану розшифровку 06 травня 2014 року. Частиною 1 статті 110 ІДПК України регламентовано, що позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Оскільки вона зареєстрована та проживає (перебуває) у селі Дережичі, Дрогобицького району, то позов подає до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, однак від неї надійшла заява, в якій просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була вручена своєчасно, а тому суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Що відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги слід задоволити, виходячи з таких підстав: Згідно розшифровки заборгованості по аліментах в період з 15.01.2014р. по 30.04.2014р., загальна сума заборгованості по аліментах становить - 3184,85 грн.: - В період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. заборгованість по аліментах становить 800,00 грн. - В період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. заборгованість по аліментах становить 800,00 грн. - В період з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. заборгованість по аліментах становить 453,34 грн. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а відтак, оскільки утримання батьками своїх дітей до повноліття є їх конституційним обов»язком, який передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відтак з відповідача слід стягнути неустойку від заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 3344,09 грн. Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. А тому, аналізуючи зібрані факти, судом встановлено, що з відповідача [PERSON] проводяться стягнення в примусовому порядку на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та виконавчого листа, з чого випливає, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, однак відповідачем не подано жодних доказів того, що заборгованість утворилася не з вини останнього, не представлено жодних письмових доказів правильності чи спростування нарахування неустойки, документів матеріального та сімейного стану платника аліментів, відповідач [PERSON] не звертався до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції із письмовим зверненням з приводу роз»яснення чи перерахування розрахунку по аліментах, тощо. Відповідно п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99р. за №74/5 «Розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, та оскільки, головною підставою нарахування неустойки (пені) є виконавчий лист та рішення суду, а тому в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволити повністю. Стягненню з відповідача також підлягають судові витрати. Що стосується винесення окремої ухвали на ім»я Дрогобицького міжрайонного прокурора про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст.164 КК України та за ст.382 КК України - відмовити, оскільки суд уповноважений виносити окремі ухвали (постанови), які мають бути ефективним засобом дотримання законності, забезпечення судом захисту прав і свобод людини, зокрема звернути увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені у справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину та вимагають вжиття відповідних заходів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed