Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнено, та в якій просить визначити [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимогпозивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. За життя батько позивача став власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних, на думку позивача , причин, оскільки з захворюванням своєї матері він не мав можливості оформити вчасно спадщину. Крім того, позивач вважав, що будучи єдиним спадкоємцем після смерті батька, він зможе у будь-який час звернутись із заявою в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Проте, звернувшись до П`ятої ХМДНК, [PERSON] отримав постанову від 07.05.2020 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з чим [PERSON] звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів. 21.05.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залишено позову заяву без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 28-29). 29.05.2020 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 35-36). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Представником відповідача надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради, в якій також останній просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб (а.с. 48). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у відповідному свідоцтві про народження (а.с. 5). 11.10.1983 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Жовтневим відділом ЗАЦС м. Харкова видано відповідне свідоцтво (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 13, 14, 15, 16, 17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.08.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, єдиним спадкоємцем першої черги якої є позивач по справі - [PERSON] (а.с. 11, 12). Однак, постановою від 07.05.2020 № 1319/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачов М. О. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для звернення з відповідною заявою до нотаріуса (а.с. 9). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008року №7"Про судову практику справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однак, [PERSON] на підтвердження поважності причин пропуску звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори задля прийняття спадщини після смерті батька посилається на хворобу своєї матері та надав суду виписки із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого, з яких вбачається, що з 21.11.2019 по 11.12.2019 [PERSON] проходила лікування у стаціонарному відділенні в ДУ «Національний інститут терапії імені Л. Т. Малої НАМН України» (а.с. 22, 23, 24-25). Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] за медичними рекомендаціями після стаціонарного лікування потребувала стороннього догляду та цей догляд надавав їй позивач. Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій [PERSON] суду не надано. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed