Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

26.04.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення способу, часу та місця спілкування з дитиною, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 року. Від шлюбу у них народилася [INFO] дочка [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем, згодом з дочкою проживали в належному позивачу будинку [ADDRESS]. В середині 2013 року їх сім'я розпалася та рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 07.11.2013 року шлюб був розірваний, відповідач пішла жити до своїх батьків разом з дочкою за адресою: [ADDRESS]. Останнім часом відповідач стала чинити позивачу перешкоду у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, тому він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, який встановив порядок спілкування з дочкою: кожної суботи з 10:00 до 17:00, не порушуючи режимних моментів, з забезпеченням меню для дитини дошкільного віку, за місцем постійного проживання позивача в [ADDRESS], без присутності матері. Проте, відповідач не бажає виконувати вказане рішення органу опіки та піклування, продовжує чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, через що він вимушений звернутися до суду. З моменту народження він приймав безпосередню участь в здійсненні догляду за дочкою, між ними склалися теплі, щирі почуття любові та взаєморозуміння, позивач приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини, цікавиться успіхами та поведінкою, станом здоров'я дитини в дитячому садку, позитивно характеризується, за місцем проживання позивача в [ADDRESS] створені усі необхідні умови для розвитку та проживання дитини, дитяча кімната обладнана меблями, сучасною технікою, одягом для дитини, іграшками. На даний час позивач створив нову сім'ю, нова дружина любить [PERSON] та відноситься до неї як до своєї дочки. Просить суд з урахуванням уточнення позову встановити спосіб, місце та дату спілкування позивача з дочкою, а саме: щосереди з 16:00 до 19:30; щонеділі з 09:00 суботи до 17:00 неділі, з дотриманням режимних моментів, меню для відповідного віку дітей, без присутності матері дитини [PERSON], як за місцем проживання позивача в [ADDRESS], [ADDRESS], так і в місцях загального користування: парках, скверах, дитячих майданчиках, кафе тощо; з метою спільного відпочинку з 01 січня по 10 січня щорічно, з 01 липня по 20 липня щорічно; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правової допомоги; зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO], участі позивача в її вихованні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково вказавши, що позивач як батько дитини позитивно характеризується, заборгованості по сплаті аліментів не має, працює по найму та отримує зарплату біля 5000 грн., має належні житлово-побутові умови в [ADDRESS], де проживає з новою дружиною та двома її дітьми 10 та 12 років, двоє дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини позитивно впливають на [PERSON], вони разом відпочивають, розвивають її духовно та фізично. Органом опіки дійсно встановлений порядок спілкування з дитиною, але відповідачка його порушує, з цього приводу позивач звертався до поліції, на що йому було надано відповідь і він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Вони будують новий жилий будинок та мають намір в нього вселитися , в ньому кожній дитині буде окрема кімната. Після допиту свідків представник позивача уточнив, що позивач має два місця проживання - [ADDRESS] та [ADDRESS], про фактичне проживання його з дружиною та дітьми по [ADDRESS] органу опіки та піклування не повідомляв. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, прохала у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу у 2013 році спільна дочка [PERSON], [INFO] стала проживати з нею у трикімнатній квартирі, де у дитини є окрема кімната, дитині забезпечується належний догляд та виховання, позивач же проживає у будинку жилою площею 35 кв.м з дитиною та двома дітьми. До звернення до суду позивач практично не надавав матеріальної допомоги дитині, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, бо до вересня 2016 року жодної матеріальної допомоги позивач не надавав. Виплачувати гроші позивач став перед зверненням до органу опіки. Жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною вона не чинить, кілька разів після повернення дитини в суботу від батька дитина повідомляла, що вона гралася з дітьми, а батько спав та дивився телевізор. Після того, як позивач без її відома взимку 2017 року забрав дочку з дитячого садка та вона не знала де дитина, вона заборонила йому її забирати з дитсадка та спілкуватися без її відома. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність. Відповідач не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, сама працює повний робочий день, позивач же постійного місця роботи та доходів не має, працює з 08 до 12 години, вводить орган опіки та суд в оману, оскільки фактично в судовому засіданні з'ясувалося, що він з сім'єю мешкає за іншою адресою. Жодних звернень від нього з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною до органу опіки не надходило, звернення ж до поліції носили рейковий характер, жодних наслідків вони не потягли. Представник органу опіки та піклування Шевченко М.В. в судовому засіданні повідомив, що рішення органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 15.02.2017 року встановлено спосіб спілкування позивача з дитиною щосуботи з 10 до 17 години. З того часу письмових звернень від позивача щодо перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача не надходило. Після звернення до суду на засіданні комісії 31.05.2017 року були досліджені усі надані позивачем та відповідачем документи, заслухані їх особисті свідчення та прийнято рішення про недоцільність зміни порядку та способу спілкування з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її чоловіком з 03.05.2017 року, до цього часу вони проживали однією сім'єю на протязі року та проживають по теперішній час у її будинку по [ADDRESS]. З ними проживають її діти від першого шлюбу Катерина 12 років та [PERSON] 10 років. Між [PERSON] та його дочкою [PERSON] склалися доброзичливі стосунки, вона та її діти також з повагою та любов'ю відносяться до [PERSON], разом відвідують розважальні заклади, їздять до лісу, ходять до кафе. З боку відповідачки чоловіку чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою, через що він вимушений був звернутися до органу опіки, поліції та суду. Чоловік надає матеріальну допомогу дочці щомісячно, купує подарунки, у [PERSON] в їх будинку у кімнаті є окреме ліжко, полиця для речей, одяг для вулиці та будинку. Через рік вони планують переїхати в новий будинок площею 120 кв.м, де у кожної з їх дітей буде окрема кімната. Сама вона не працює, займається вихованням дітей, чоловік де працює та який має дохід вона не знає, але він заробляє достатньо для утримання її з дітьми, режим роботи чоловіка з 7.30 до 13.30 окрім вихідних. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є родичкою позивача, знає його більше 10 років, у нього з дочкою гарні стосунки, він забирає її на суботу та неділю, разом їздять до Краматорська, Харкова, відвідують цирк, дивляться мультфільми. В їх будинку вона були тричі, бачила, що у будинку належні умови для виховання дітей, [PERSON] гралася з дітьми нової дружини позивача, а вона була свідком, що одного разу відповідачка по телефону кричала на позивача та забороняла йому спілкуватися з дочкою. Позивач де працює та чим займається вона не знає, раніше він працював на будівництві, його дружина не працює, разом з дружиною та дітьми вони проживають по [ADDRESS] з кінця 2016 чи початку 2017 року по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю відповідача, проживає разом з чоловіком, дочкою та онучкою [PERSON] у трикімнатній квартирі, у онучки є окрема кімната, об лаштована усім необхідним. Дочка не чинить перешкод у спілкуванні онучки з батьком, кожної суботи вона готує онучку до відвідування батька, той приїжджає та забирає її від під'їзду, а ввечері повертає. Кілька разів під час хвороби онучки вона не їздила до батька. Дочка ж відповідач [PERSON] працює з 8 до 17 години з понеділка по п'ятницю, займається вихованням та розвитком онучки. До січня 2017 року позивач без рішення органу опіки та суду брав дитину коли мав таку можливість та бажання, ніхто не перешкоджав. Був конфлікт, коли він без повідомлення матері дитини забрав [PERSON] з дитсадка та не повідомив про її місцезнаходження. Дитина після повернення від батька приносила додому подарунки - шари, сумку, лак. Заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 83 від 15.02.2017 року за заявою та наданими документами [PERSON] був встановлений порядок спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: [ADDRESS], без присутності матері дитини [PERSON] (а. с. 22). Висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-1004 від 06.06.2017 року встановлений графік зустрічей батька [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: [ADDRESS], без присутності матері дитини [PERSON]. При цьому органом опіки та піклування враховані особисті пояснення батька та матері дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 31.05.2017 року, вивчені та досліджені надані батьками документи (а. с. 75 ). Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а статтею 153 цього Кодексу визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). Відповідно до положень ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Аналізуючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], суд їх пояснення в частині створення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача до уваги не приймає, оскільки свідки є зацікавленими у вирішенні справи особами (дружиною позивача та родичкою позивача відповідно), свідки не навели конкретних фактів та дат, коли, на думку позивача та свідків, відповідач не виконувала рішення органу опіки та піклування про спілкування дитини з батьком. Ці пояснення спростовуються наданими позивачем фото, на яких він з лютого по червень 2017 року вільно спілкується з дитиною, відвідує розважальні заклади та місця загального користування, виїжджає з дитиною до лісу та за межі м. Слов'янська. Факти невиконання рішення органу опіки з боку відповідача не зафіксовано належним чином та не доведено в установленому законом порядку. Свідок же [PERSON] суду підтвердила, що позивач згідно рішення органу опіки щосуботи вільно забирає доньку та спілкується з нею, що узгоджується з поясненнями відповідача та наданими письмовими доказами. Пояснення ж свідків [PERSON], [PERSON] в тій частині, що позивач з новою сім'єю мешкає за адресою [ADDRESS] суд вважає достовірними та приймає до уваги. При цьому судом враховується, що сам позивач не виявив бажання приймати участь в судових засіданнях, його представник в судовому засіданні надав пояснення зі слів позивача про фактичне місце проживання по [ADDRESS]. Лише після допиту свідків судом було встановлено, що з 2016 року по теперішній час позивач з новою родиною та дітьми фактично мешкає за іншою адресою, ніж та, яку він подав до суду та до органу опіки та піклування. Доводи представника позивача після встановлення цих обставин в судовому засіданні про те, що позивач має два фактичних місця проживання, суд до уваги не приймає, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. За Принципом 6 цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю. В судовому засіданні позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що з боку відповідача чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з донькою, обмеженню його участі у її вихованні. Факт звернення до відділу поліції з такими заявами 19 та 29.04.2017 року (а. с.44) не свідчить про наявність порушень прав позивача. За результатами звернень не встановлено таких фактів та відповідач не притягнута до адміністративної чи іншої відповідальності. З такими заявами позивач не звертався і до органу опіки та піклування. З наданих суду фото, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] спілкується зі своєю донькою. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача та його представника про те, що з боку відповідача чиняться перешкоди у вихованні дитини або спілкуванні з нею. Органом опіки та піклування із урахуванням висновків комісії з питань захисту прав дітей Слов'янської міської ради, тобто компетентними спеціалістами у цій галузі, зроблено висновок про недоцільність зміни визначеного порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні батька. Сам позивач безпосередньо до органу опіки та піклування з 15.02.2017 року з приводу порушення відповідачем [PERSON] встановленого порядку спілкування з дитиною не звертався, належних доказів цього не надав, рішення виконкому Слов'янської міської ради від 15.02.2017 року № 83 «Про встановлення порядку спілкування з дитиною» не скасоване, про фактичне проживання його та можливість спілкування з дитиною за іншою адресою ([ADDRESS]) органу опіки також не надавав, тому суд вважає передчасними його вимоги щодо встановлення іншого порядку та способу спілкування з дитиною. Визначений на даний час органом опіки та піклування спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею не зашкодить, а буде повністю відповідати можливості дитини в повній мірі з урахуванням її віку сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний і духовний розвиток. Вказаний графік спілкування: кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: [ADDRESS], без присутності матері дитини [PERSON], не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини і прихильності, родинних стосунків з батьком. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача відповідно до приписів ст.. 88 ЦПК України слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed