Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

17 липня 2018 року за територіальною юрисдикцією надійшла справа за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.11.2010 року в сумі 71327 грн. 77 коп., відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди, проте, порушив свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. У судове засідання від позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного рішення. У судове засідання відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. Заперечив проти позову мотивуючи це тим, що грошові кошти були викрадені з його карткового рахунку іншою особою та проводиться досудове розслідування. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 10.11.2010 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали кредитний договір № б/н, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 13000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а та в свою чергу - використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 10.11.2010 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, що підтверджується заявою позичальника та не заперечується відповідачем. Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказували про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість у розмірі 71327,77 грн., яка складається з: 5225,81 грн. - заборгованість за кредитом, 58681,62 грн. - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом, 3547,59 грн. - заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3372,75 грн. - штраф (процентна складова). [PERSON] користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі. Заборгованості по кредитному краткованому рахунку, [PERSON] згідно розрахунку, станом на 10.03.2015 року не мав. 10 березня 2015 року було знято з кредитного карткового рахунку [PERSON] 5000,00 грн. та відраховано комісійні збори. 17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Корюківського РВ УМВС України в Чернігівській області із заявою в якій просив розпочати кримінальне провадження у зв?язку з тим, що не санкціоновано було знято з його кредитного карткового рахунку 5225,00 грн. 24 березня 2015 року за підставі заяви [PERSON] були внесені до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за №12015270150000125 та розпочато досудове розслідування, яке триває до даного часу. Також відповідач [PERSON] повідомив і позивача про несанкціоноване зняття грошей з його кредитного рахунку, та розслідуванням правоохоронними органами даного факту, про що свідчить заява, яку отримав позивач 15.04.2015 року. Починаючи з 10.03.2015 року і після повідомлення позивача про несанкціоноване зняття грошей, позивач не приймаючи до уваги заяву відповідача, нараховував проценти за користування кредитом, заборгованість по пені та комісії та станом на 31.03.2018 року заборгованість склала за суму, яку було не санкціоновано знято з кредитного рахунку і повідомлено відповідачем позивача, яка склала: по процентам за користування кредитом - 58681,62 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3547,59 грн.; штраф - 500 грн. (фіксована частина); штраф - 3372,75 грн. (процентна складова), а також і суму, яку не санкціоновано знято - 5225,81 грн. Відповідно до частини третьої статі 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. В даному випадку відповідач повідомив позивача про безпідставне списання коштів, при цьому операція була проведена некоректно, що унеможливлює ідентифікувати особу та навіть рахунку, на який були перераховані кошти, при цьому наявне кримінальне провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, а позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, що дає суду змогу прийти до висновку про передчасне звернення позивача в даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та відсутність правових підстав для його задоволення. Такі висновки, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс15 зазначив в постановах від 14 лютого 2018 року справа № 127/23496/15-ц та 20 червня 2018 року справа № 691/699/16-ц Верховний Суд. За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed