Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

22.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 32770,24 грн., а також 327,70 грн. у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання строків розрахунків. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив через його безпідставність. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведене означає, що звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором, позивач зобов'язаний доказати певні факти, які в сукупності породжують у протилежної сторони цивільно-правовий обов'язок та надає суду право на задоволення пред'явленого позову. Зокрема, позивач повинен довести суду: 1) факт укладення кредитного договору з відповідачем на певних умовах, 2) фактичну передачу кредитних коштів у розпорядження відповідача; 3) факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. При цьому умовою задоволення позову є надання позивачем доказів, які в сукупності беззаперечно підтверджують доведеність перелічених вище фактів. Втім, позивач вимоги закону щодо обов'язку доведення всіх обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не виконав виходячи з наступного. Так, в якості підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору, позивач надав суду копію заяви останньої про оформлення платіжної картки "Універсальна" з визначенням кредитного ліміту в сумі 8000 грн., зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних. В подальшому, посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг, як на невід'ємну частину кредитного договору, позивач в односторонньому порядку збільшував кредитний ліміт до 15000 грн., 19600 грн. та 21000 грн. Позивач стверджує, що відповідач виконує умови договору неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2014 року складає 32770,24 грн., зокрема: заборгованість за тілом кредиту - 20979,20 грн., заборгованість про сплаті процентів - 9403,64 грн., заборгованість з комісії - 350,72 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1536,68 грн. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості неможливо визначити яку-саме суму кредиту всього отримав відповідач. Проте з цього ж розрахунку слідує, що весь час користування кредитними коштами позивач сплатив погашення тіла кредиту та відсотків суму, що значно перевищує заявлену до сплату суму боргу. В якості підстави збільшення кредитного ліміту, а також стягнення з відповідача пені та штрафу позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, які відповідач не підписував. Відповідно о частини першої статті 1055 ЦК України (далі - Кодекс) кредитний договір складається у письмовій формі. В силу положень частини другої статті 207 Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи те, що відповідач не підписував Умови та правила надання банківських послуг, вони не можуть вважатися невід'ємною частиною кредитного договору та підставою стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені та штрафу, а також збільшення ним в односторонньому порядку кредитного ліміту. Аналогічну правову позицію висловив й Верховний Суд України в постанові від 11.03.2015 року (справа № 6-16цс15), яка є обов'язковою для застосування всіма загальними судами України. За таких обставин, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed