Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просила щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров'ю в результаті скоєння злочину по 1303,02 грн. безстроково, починаючи з дати звернення до суду. Мотивувала свій позов тим, що 26 червня 1994 року о 20-30 год. відповідач, керуючи належним йому на праві приватної власності автомобілем [NUMBER], рухаючись по дорозі Павлоград-Тернівка у напряму м. Павлоград в районі нагульних ставків, біля повороту на селище Соснівка, в умовах необмеженої видимості, не вибравши безпечний інтервал для об'їзду, не знижуючи швидкість руху та відволікшись від керування автомобілем, вчинив наїзд на неї, вона рухалася в попутному напрямку по правому краю дороги на велосипеді. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.03.2002 року їй встановлена втрата професійної працездатності, в результаті вчиненого відповідачем наїзду, у розмірі 75%. На підставі рішень Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.1999 року, 07.11.2002року, 16.01.2004 року, 15.11.2007 року, 11.10.2010 року, 25.03.2013 року щомісячно стягується безстроково кошти, остання сума щомісячної виплати визначена судом у розмірі 467,25 грн. В теперішній час змінилися обставини, що безпосередньо впливають на визначений розмір цих періодичних платежів, а саме декілька разів збільшувався розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином розмір відшкодування шкоди, яка стягується з відповідача на її користь на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2010 року повинен бути збільшений до 1303,02 грн. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. . Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного. 26 червня 1994 року о 20-30 год. відповідач [PERSON], керуючи належним йому на праві приватної власності автомобілем [NUMBER], рухаючись по дорозі Павлоград-Тернівка у напряму м. Павлоград в районі нагульних ставків, біля повороту на селище Соснівка, в умовах необмеженої видимості, не вибравши безпечний інтервал для об'їзд, не знижуючи швидкість руху та відволікшись від керування автомобілем, вчинив наїзд на позивача, яка рухалася в попутному напрямку по правому краю дороги на велосипеді. Вказані обставини встановлені вироком суду, який набрав законної сили, тому у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.03.2002 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності, в результаті вчиненого відповідачем наїзду, у розмірі 75% /а.с.13-14/. На підставі рішень Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.1999 року, 07.11.2002року, 16.01.2004 року, 15.11.2007 року, 11.10.2010 року, 25.03.2013 року щомісячно стягується безстроково кошти з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. Остання сума щомісячної виплати визначена судом у розмірі 467,25 грн. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Відповідно до ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином, у відповідності до ст.1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: 1) підвищення вартості життя; 2) збільшення розміру мінімальної заробітної плати. У контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст.1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Як вбачається з рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 1999 року, вперше розмір відшкодування шкоди позивачу визначався виходячи із заробітної плати позивача, яку вона отримувала в управлінні "Павлоградпогрузтранс", а не у відповідності до мінімальної заробітної плати. Також, рішеннями Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2002 року та від 16 січня 2004 року було збільшено розмір щомісячного відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, виходячи із розміру середнього заробітку позивача. Таким чином, розмір щомісячної виплати позивачу за шкоду здоров'ю пов'язаний не з розміром мінімальної заробітної плати, а з розміром заробітку, який би вона отримувала на теперішній час. Вказане приводить суд до висновку про відсутність підстав для збільшення відшкодування шкоди відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України. Також, суд вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлена можливості звернутися з позовом про збільшення розміру відшкодування шкоди, виходячи з розміру середнього заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed