Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

До суду 19.02.2019 року надійшов позов [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення суми безпідставно набутих коштів та моральної шкоди. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто із Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь [PERSON] безпідставно нараховані та набуті суми грошові кошти у розмірі 3 876, 50 грн. Стягнуто із Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 87,90 грн. В іншій частині позову відмовлено. 25.02.2020 року представник позивача звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якої зазначено, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15768 гривень, що підтверджується договором про надання юридичних послуг, актом виконаних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордеру, які додаються до заяви. Порядок ухвалення додаткового рішення урегульований ст. 270 ЦПК України, а саме: 1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони по справі було викликанні в судове засідання 06.03.2020 року, однак не з`явились у судове засідання, розгляд заяви було відкладено на 20.03.2020 року. У судове засідання 20.03.2020р. сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 25.03.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення суми безпідставно набутих коштів та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь [PERSON] безпідставно нараховані та набуті суми грошові кошти у розмірі 3 876, 50 грн. Стягнуто із КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 87,90 грн. В іншій частині позову відмовлено. Відповідно до позовної заяви, позивачка просила стягнути безпідставно нараховану та набуту суму грошових коштів у розмірі 3886,50 грн. та морально шкоду у розмірі 30000 гривень, позовна заява задоволено частково в розмірі 3876,50 грн., отже в процентному співвідношенні у розмірі 11,44% від позовних вимог. Відповідно позовної заяви попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс складає 17573,50 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, судовий збір складає 3388,65 гривень, питання щодо стягнення судового збору вирішено під час ухвалення рішення по суті. Згідно таблиці «Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач (може понести) у зв`язку із розглядом справи, зазначено: Витрати, пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу адвоката (в розрахунок 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік»: 960,50 гривень за 1 годину роботи адвоката) становлять 17573,50 грн. Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат для надання правничої допомоги: Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (2 години) - 1921 гривень; Підготовка позовної заяви (6 годин) 5763 гривень; Участь у судових засіданнях суду першої інстанції (6 годин) 5763 гривень; Витрати, пов`язані з друком, копіюванням матеріалів, використання інших канцелярських виробів - 200 гривень; судовий збір 3886,50 гривень; комісія банку - 40 гривень. Отже фактично в детальному описі робіт та послуг адвоката також включені витрати по сплаті судового збору, питання про які судом уже вирішено, стосовно інших витрат на правову допомогу питання не розглянуто. Адвокатом Пилаєвою В.В. разом із заявою від 25.02.2020р. про ухвалення додаткового рішення надано розрахунок судових, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи. Детальний опис: Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (2 години) - 1921 грн.; Підготовка та складання позовної (4 години) 3842 грн.; Вивчення матеріалів справи (4 години) 3842 грн.; Витрати, пов`язані з другом, копіюванням матеріалів, використання інших канцелярських виробів - 400 гривень; Проїзд до/від суду та участь у судових засіданнях (6 годин) 5763 грн.; Всього: 15768 гривень. Представником позивача надано акт наданих послуг та виконаних робіт від 18.02.2020 року на підтвердження даного переліку, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №014/2019 року від 16.05.2019 року по справі договір №014/2019 від 16.02.2019 року на суму 15768,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником [PERSON] - адвокатом Пилаєвою В.В. на виконання вимог статті 178 ЦПК України, подавався до суду розрахунок суми судових витрат, який зазначений в обґрунтуванні позовної заяви. А також додатково уточнений з заявою про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною відповідача на виконання вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України надано: - договір про надання правової допомоги №014/2019 року. - квитанцію до прибуткового касового ордера №014/2019 року від 16.05.2019 року по справі договір №014/2019 від 16.02.2019 року на суму 15768,00 гривень. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір- обґрунтованим (п.268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Щодо суми 1921 грн. яка вказана як зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (2 години) : то на думку суду не передбачені такі витрати як узгодження правової позиції та зустріч з клієнтом. Щодо Витрат, які пов`язані з другом, копіюванням матеріалів, використання інших канцелярських виробів - 400 гривень, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних та обгрнутованих доказів щодо таких витрат. Отже, суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31 січня 2019 року у справі №19/64/2012/5003, від 05 січня 2019 року у справі №906/194/18, від 19 лютого 2019 року у справі №917/1071/18). Так, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги. Дослідивши надану квитанцію, суд зазначає, що в квитанції до прибуткового касового ордеру відсутня дата сплати коштів, однак з дата прибуткового касового ордера №014/2019 від 16.05.2019 року та справа: договір №014/2019 від 16.02.2019 року, проте акт виконаних робіт датований 18.02.2020 року, отже фактично зазначені ті дати, коли підтверджень виконаних робіт ще не було, тому суд вважає, що дана квитанція не є належним та допустимим доказом, оскільки вона не підтверджує здійснення касової операції про сплату вказаних сум згідно акту виконаних робіт від 18.02.2020р. Таким чином кошти вказані в квитанції від 16.05.2019р. на суму 15768 грн. не приймаються як належний доказ сплати. Щодо вимоги про стягнення за проїзд до/від суду та участь у судових засіданнях (6 годин) 5763 грн., то суд звертає також увагу що в підтвердження витрат на таку суму суду не надано достовірних доказів. Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. У ст. 19 Закону № 5076-VI визначені види адвокатської діяльності, до яких не належить виїзд адвоката до суду та подання заяви. Саме до таких висновків прийшов ВС у своїй постанові від 4 листопада 2019 року у справі № 9901/264/19. Таким чином така вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Таким чином, оскільки представником [PERSON] - адвокатом Пилаєвою В.В. не обґрунтовано розмір судових витрат, тому вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed