Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві, уточненій під час розгляду справи в суді, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою вісотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 29.09.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 9949,80 грн., яка складається з наступного: 1197,05 грн. - заборгованість за кредитом, 7802,76 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 449,99грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача всю заборгованість в межах строків позовної давності за період з 11 грудня 2011 року по 11 грудня 2014 року в сумі 2960 грн.34 коп. та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав, суду пояснив, що після одержання кредиту в сумі 1200 грн. він був засуджений та в даний час відбуває покарання в Цуманській ВК-84. За весь час з дня одержання кредиту він був позбавлений можливості виконувати свої зобов»язання за вказаним кредитним договором. Відповідач жодним чином не намагався з»ясувати причину не виконання ним зобов»язань, з претензіями чи з позовами не звертався. Вважає, що відповідач пропустив строк позовної ждавності та з цих підстав просить відмовити у задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою вісотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Розділу 3 інструкції умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк дії кредитної карти зазначений на самій карті (місяць/рік). Дана карта кредитна карта видавалась відповідачу строком до липня 2008 року. Це була карта миттєвого випуску і пролонгації відповідно до п.3.1.4 Інструкції не підлягала. Як вбачається з розрахунку заборгованості та пояснень сторін, жодних проплат відповідач за даним кредитом не здійснив, тобто заборгованість виникла у відповідача з квітня 2006 року. Відповідач у своїх запереченнях ствердив, що після одержання кредиту в сумі 1200 грн. він був засуджений та в даний час відбуває покарання в Цуманській ВК-84. Дана обставина стверджується копією вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2007 року та іншими матеріалами справи. Сторони ствердили, що за весь час з дня одержання кредиту до відповідача з претензіями чи з позовами позивач не звертався. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині 1\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (стаття 510 ЦК України). Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення\~невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина 2\~статті 1050 ЦК України). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2\~статті 549 ЦК України). У той самий час згідно зі\~статтею 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той же строк . Пункти 6.5. та 6.6. Умов та правил надання банківських послуг визначають, що клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. В випадку невиконання зобовязань по договору клієнт зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню. Згідно з пунктом 6.9. Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості по картковому рахунку клієнт зобовязується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Пункт 5.2. Умов та правил надання банківських послуг визначає, що у випадку порушення держателем умов цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частині. Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обовязковий платіж - це розмір боргових зобовязань держателя, які щомісячно належать до сплати держателем протягом строку дії картки. Мінімальний обовязковий платіж є обовязковим для держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною картою строк і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим мінімальним обовязковим платежем визначений в памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. За умовами заяви та п. 4.1. Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 29.09.2014 р. за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 9949,80 грн., яка складається з наступного: 1197,05 грн. - заборгованість за кредитом, 7802,76 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 449,99грн. - штраф (процентна складова). Як зазначалося вище, сторони встановили (п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг) як строк дії договору - 12 місяців з моменту його підписання та порядок його пролонгації. Крім того, сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань - внесення щомісячних обовязкових платежів. Відповідно до визначеного в заяві порядку проведення повернення кредитних коштів, таке повернення може здійснюватись шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Починаючи з квітня 2006 року, будь-якого погашення кредиту відповідачем не здійснювалось. Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід вважати саме цю дату і саме з цього часу у банку виникло право на предявлення позову. Проте з вимогами про повернення заборгованості за кредитом банк звернувся лише у січні 2015 року. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4\~статті 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було письмово заявлено про застосування строку позовної давності, а також про застосування строку позовної давності він заявив в режимі відеоконференції під час розгляду справи судом. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що даний позов було заявлено з пропуском трирічного строку позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення боргу та річного строку - щодо вимог про стягнення штрафу. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову. Судові витрати відповідно до\~ст..88 ЦПК України, суд покладає на позивача. На підставі ст.\~252,\~256,\~257,\~258,\~267 ЦК України,

Outcome: dismissed