Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому виділено на постійне користування житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру серії КО №001058 від 24.04.1997 року. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі по справі, які за вказаною вище адресою з середини 2014 року не мешкають, не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в утриманні житла, їх особистих речей у квартирі немає. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою оформлення субсидії, а також для оформлення приватизації. В судове засідання позивач не з`явився, його представник\~ - [PERSON] , який діє на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №1865 від 20.05.2021 року, подав до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, направили до суду письмові заяві, згідно якої заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, підтвердили, що дійсно виїхали до Російської федерації в 2014 році, де проживають на теперішній час,\~ та повертатися не збираються. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу відповідно до ордеру серії КО №001058, виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської Ради народних депутатів від 24.04.1997 року, виділено на постійне користування житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації № 099-99.02-16553 від 22.07.2021 року, наданої відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, починаючи з 14.12.1990 року і по теперішній час. У своїх заявах відповідачі вказали, що в 2014 році вони виїхали до Російської Федерації, де проживають на теперішній час, та повертатися не збираються, у підтвердження своєї реєстрації на території Російської Федерації надали відповідні довідки. З письмових пояснень свідків [PERSON] ,\~ [PERSON] вбачається, що відповідачі більше трьох років не проживають за вищевказаною адресою по теперішній час. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. За ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~ Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі в зазначеній квартирі не проживають понад шість років та вказаний факт не спростовують, за відсутності будь-яких домовленостей із представником власника та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягають до визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в судовому порядку.

Outcome: approved