Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12 березня 2014 року ПАТ комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору №DOXRRX05610004 від 4 жовтня 2008 року, укладеного між банком і [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 4991грн.52коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Відповідач [PERSON] свої кредитні зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 14 грудня 2011 року з нього на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 3506грн.35коп. У зв'язку з порушенням зобов'язань станом на 28 лютого 2014 року заборгованість відповідача по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає 14785грн.07коп. Після відрахування з цієї суми стягнутої суми за рішенням суду, а також враховуючи нараховані штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та Правил надання банківських послуг у розмірі 500грн. (фіксована частина), 563грн.94коп.(процентна складова), заборгованість за кредитним договором складає 12342грн.66коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що мав заборгованість за кредитним договором, укладеним з позивачем, яка була стягнута з нього за рішенням суду від 14 грудня 2011 року. Ця заборгованість ним сплачена у повному обсязі, у зв'язку з чим ще 3 грудня 2012 року виконавче провадження було закрито. Тому, вимоги позивача вважає незаконними та просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 жовтня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір №№DOXRRX05610004, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4991грн.52коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (а.с.6-9). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] станом на 1 березня 2011 року свої кредитні зобов'язання не виконав і рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 14 грудня 2011 року з [PERSON] на користь позивача була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 3506грн.35коп., у тому числі, заборгованість за кредитом - 2008грн.06коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 48грн.53коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 49грн.92коп.; штраф (фіксована сума) - 500грн., штраф (відсоткова складова) - 899грн.84коп.(а.с.4). Виконавчий лист №2-2098 про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 3506грн.35коп. знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області і 3 грудня 2012 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.8ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним погашенням боргу (а.с.27). У вказаному рішенні суду йдеться також про те, що до [PERSON] пред'являлись вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 15890грн.26коп. Але, в судовому засіданні представник позивача відмовився від вимог про стягнення пені у вказаному розмірі (а.с.4). Відповідно до вимог ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, а ч.2ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Таким чином, позивач повторно звернувся до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення пені в той час, коли провадження у попередній справі в частині стягнення пені було закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову. Не підлягають також задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500грн. (фіксована частина), 563грн.94коп.(процентна складова), оскільки вказаним рішенням суду вказані штрафи вже були стягнуті відповідно до умов кредитування, а повторне їхнє стягнення не передбачено ні законом, ні Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою.

Outcome: dismissed