Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

02.12.2013 року позивач звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 55547,31 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.2008 року Публічне Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» надалі за текстом - Позивач, та фізична особа – [PERSON], далі за текстом - Відповідач, уклали кредитний договір №АСНQRС27800024, надалі за текстом - Договір. [PERSON] 20.08.2008 року отримав кредит у розмірі 3019,86 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак як викладено у позові на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. Таким чином, за Відповідачем по укладеному з ПАТ «Акцент-Банк» Кредитному договору №АСНQRС27800024 від 20.08.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 55547,31 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом-2460,79 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом-54,44 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом-166,10 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором-49739,68 грн, штрафи відповідно п.5.3 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) -500 грн, штраф (процентна складова) -2621,30 грн.. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з’явився хоча про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з’явився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій повідомив про неможливість явки до судового засідання, розгляд справи просив провести без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі додавши до зави письмове заперечення проти позову. Дослідивши у судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. 20.08.2008 року Публічне Акціонерне Товариство «Акцент-Банк» надалі за текстом - Позивач, та фізична особа – [PERSON], далі за текстом - Відповідач, уклали кредитний договір №АСНQRС27800024, надалі за текстом - Договір. [PERSON] 20.08.2008 року отримав кредит у розмірі 3019,86 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак як викладено у позові на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. Таким чином, за Відповідачем по укладеному з ПАТ «Акцент-Банк» Кредитному договору №№АСНQRС27800024 від 20.08.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 55547,31 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом-2460,79 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом-54,44 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом-166,10 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором-49739,68 грн, штрафи відповідно п.5.3 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) -500 грн, штраф (процентна складова) -2621,30 грн.. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки. Суд вважає, що перебіг позовної давності в даному випадку розпочинається з 10.04.2009 року, тобто від дня останньої сплати по кредиту [PERSON], (коли банк довідався або міг довідатися про порушення свого права на належне виконання кредитного договору). Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 02.12.2013 року, доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності. Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто. Згідно вимог ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв’язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому суд застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст.267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позову у зв’язку зі спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed