overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 01 липня 2014 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сімю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені 04.04.2016 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. У судове засідання сторони не зявилися. [PERSON] у позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Просила залишити їй прізвище "Горбунова" [PERSON] надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. \~ \~Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встано влено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 872 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 232429\~від 01 липня 2014 року). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], 29 листопада 2014 року, (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 386221\~від 04 грудня 2014 року, актовий запис № 2934). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище «Горбунова». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

у серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судове засідання позивач не з"явилася, надіслала заяву, посвідчену 02 грудня 2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що сторони проживають за різними адресами, що їх сім'я розпалась. У заяві, посвідченій 02 грудня 2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., позивач також просить розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінювала своє прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, мотивуючи свої вимоги тим, що з 8 лютого 1986 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбу вони придбали з відповідачем житловий будинок № 17, розташований по вул. 50 років Жовтня, в смт.Арбузинка Миколаївської області, який зареєстрований на праві власності на ім'я\~\~відповідача. Посилаючись на те, що між ними відсутня взаємна згода щодо спільного розпорядження та користування майном, позивач прохала за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом\~\~встановлено, що сторони\~\~перебували\~\~у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 1986 року. Під час шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу 30.01.1989 року сторони\~\~придбали житловий будинок № 17 разом з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. 50 років Жовтня, смт.Арбузинка Миколаївської області, право власності на який було зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Відповідно до довідки за будинком закріплено новий номер "21А", згідно рішення виконавчого комітету Арбузинської селищної ради від 24.02.1987 року (а.с.9) Згідно з роз'ясненнями, що містяться\~\~в пп. 23,30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вказаний житловий будинок як придбаний сторонами під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю та підлягають поділу згідно положень ст.60 СК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 76. До шлюбу вступила вперше. Дошлюбне прізвище Телюх. Від подружніх стосунків мають спільну дитину [PERSON], [INFO], котра мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинили, не має наміри продовжувати відносини. Матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Осіб, які б були на утриманні відповідача, немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Сторони мешкали разом в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Донька мешкає з позивачкою, про що свідчить акт ПП "Ізюмжитлосервіс" (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У серпні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають доньку Ангеліну, [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї та у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просила слухати справу в його та позивача відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання, позовні вимоги визнав, просив слухати справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2015 року. Від шлюбу мають спільну доньку Ангеліну, [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 225841, виданого 27 липня 2015 року виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Братського району Миколаївській області (а.с.6). Дитина проживає разом з матірю у с.Новокрасне, вул. Толстого, 29 Арбузинського району і знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 09 червня 2012 року. Від шлюбних відносин мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, різні погляди на сімейне життя та обовязки, що призвело до того що стали зовсім чужими людьми. Позивач в судовому засіданні відсутній від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідачка в судовому засіданні відсутня, в метеріалах справи є заява відповідача, про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб, після просить залишити прізвище "Талалай". . При вищевикладених обставинах, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю сторін по наявних у справі матеріалах та доказах оскільки всі сторони клопочуть розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 191591, який виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 317749. Спільне життя сторін не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого сторони стали зовсім чужими людьми. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

. У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 21 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Мукачівському відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 760 від 05 вересня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. З 08 березня 2016 року сторони не ведуть спільне господарство. Спільне життя не склалося. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з жодними заявами про відмову від позовних вимог не зверталась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача ), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2012 року у Мукачівському відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 760 від 05 вересня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство з 08 березня 2016 року.. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON], [INFO] буде проживати з матір"ю [PERSON], щодо його утримання відповідач у примусовому порядку сплачує аліменти за рішенням суду. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала і в разі неявки відповідача у судові засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з'явився, належно сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. (а.с.12 ). Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до витягу з паспорта [PERSON] 24 лютого 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Подружжю присвоєно прізвище "Поліщук" (а.с.2). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

у серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 13 листопада 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Плахтіївській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис №21. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що сімейне життя з чоловіком не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю та обов'язки у шлюбі, через що в сім'ї часто виникали сварки. На цей час проживають окремо, подружні відносини не підтримують. Примирення з чоловіком є неможливим, тому просила шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін "Бондаренко". У дане судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув, заперечення проти позову не подав. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 жовтня 2010 року у виконавчому комітеті Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, актовий запис № 21 (а.с. 5). Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.6,7,8). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити без змін, задовольнив тим самим її клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved