Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, і свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем [PERSON] вона перебувала з 16.07.1993 року по 16.10.2013 року. Від шлюбу мають двох синів: повнолітнього [PERSON], 1994 року народження, та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем залишилися проживати в одній квартирі за адресою: [ADDRESS], але мешкають в різних кімнатах, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. Їх діти мешкають разом з нею. Протягом більш року відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків відносно своїх синів, ухиляється від виконання своїх обов'язків, навпаки, його відношення до, дітей як батька, порушує їх права та інтереси, бо він діє всупереч їх інтересам. Майже протягом року відповідач не надає матеріальної допомоги дітям, тому вони знаходяться на її повному забезпеченні. Він не сплачує аліментів за рішеннями судів, перешкоджає їх стягненню. Відповідач [PERSON] вже протягом більш року своєю поведінкою та відношенням до неповнолітнього сина [PERSON] порушує його інтереси, що негативно впливає на його навчання, здоров`я, духовний розвиток. Так, відповідач [PERSON], вже майже рік звертається до суду та інших установ з різноманітними позовами та заявами, в яких негативно характеризує її, як матір, висловлює наклепи на неї з приводу виховання сина. Всі ці обставини їх неповнолітній син сприймає з великим хвилюванням, обуренням. Ці обставини впливають на духовний стан сина, він переживає з цього приводу. Дома він ніколи не займався та не займається вихованням сина, взагалі з ним не спілкується. Крім того, за місцем їх мешкання відповідач [PERSON] створює неможливі умови проживання з ним. Він штучно створює скандали, викликає поліцію, при цьому намагається доповісти, що скандали створює вона, її мати та її чоловік, з яким у неї зареєстрований шлюб. Діти дуже обурені поведінкою батька. Саме з приводу такої поведінки батька сини: і повнолітній, і неповнолітній не бажають спілкуватися з батьком, не поважають його, в той час як у неї з синами добрі, довірливі стосунки. Відповідач [PERSON] звертається з необґрунтованими заявами до Служби у справах дітей, в яких також намагається очорнити її, як матір, але викладені ним факти не знаходять підтвердження, оскільки вони є хибними. Про це також відомо сину [PERSON] і він також дуже боляче реагує на таку поведінку батька. Своєю поведінкою відповідач негативно впливає на розвиток, навчання, здоров`я та духовний стан неповнолітнього сина [PERSON], що призвело до того, що син звернувся до неї з проханням позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно нього. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав, та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON], його представник не з'явилися. Приймаючи участь в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, пояснивши, що [PERSON] піклується про свого молодшою сина, сплачує аліменти, відвідує школу. [PERSON] виконує свої батьківські обов'язки та не ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання сина [PERSON]. [PERSON] налаштувала свого молодшого сина проти батька [PERSON] Дитина [PERSON] не поважає батька. Така зухвала, неповажна поведінка з боку дитини [PERSON] до [PERSON] є наслідок неповажного ставлення з боку [PERSON] до колишнього чоловіка, батька дитини. В позовній заяві всупереч вимогам ЦПК України не зазначені підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. З боку [PERSON] не подано до суду жодного допустимого та належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Відповідач бажає відновити стосунки з сином, спілкуватися з ним. Просять суд відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] за необґрунтованістю. В судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради, зазначив, що Служба у справах дітей вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON], [INFO]. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає синам доступу до культурних та духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світогляду, не поважає гідності своїх дітей, що розцінюється як злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків, як старший так і молодший сини висловилися про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки з батьком, як у нього, так і у брата склалися вкрай напружені стосунки через створення батьком конфліктних ситуацій, безпричинного виклику органів поліції. Як його життям, навчанням, так і брата [PERSON] батько не цікавиться, жодного інтересу до них не виявляє. [PERSON] пояснив, що з літа 2015 року він не спілкується з батьком, який влаштовує скандали, відносини з батьком не налагоджуються. В даний час батько рідко з"являється вдома, коли приходить, то влаштовує скандали. Батько виганяв їх з квартири. Мама не налаштовує його проти батька. З чоловіком матері у нього гарні стосунки. Він втратив повагу та любов до батька. В судовому засіданні свідок [PERSON] - чоловік [PERSON] пояснив, що [PERSON] не піклується про дітей, їх стан здоров'я, коштів на їх утримання не надає. [PERSON] приходив до квартири на [ADDRESS] приблизно один раз на три дні, провокував скандали, викликав поліцію. В кімнаті, де проживає [PERSON], встановлений комп'ютер та два робочих столи, за якими повинні займатися діти. [PERSON] влаштовує конфлікти, діти не можуть готуватися до навчань. В червні 2016 року [PERSON] при дітях вдарив [PERSON], була викликана поліція. Стосунки з дітьми у [PERSON] не налагодилися. В судовому засіданні свідок [PERSON] - класний керівник 9-го класу, в якому навчається [PERSON], пояснила, що [PERSON] відвідував школу, коли син навчався в 7-му класі та на початку 8-го класу. Коли [PERSON] навчався в 8-му класі [PERSON] також відвідувала школу, на даний час [PERSON] приходить до школи, відвідує батьківські збори. У період навчання [PERSON] в 9-му класі [PERSON] телефонував їй, запитував про сина. [PERSON] допомагла вирішити питання, які виникли при відвідуванні сином уроків фізкультури, а також питання щодо спілкування [PERSON] з однокласниками. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, пояснення представника третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради, третьої особи [PERSON], показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.10.2013 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копією рішення суду Ковпаківського районного суду м.Суми (а.с.74). З 15 січня 2016 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.55). З цього часу [PERSON] став допомагати [PERSON] матеріально підтримувати її синів. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми ві 26.04.2016 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09.10.2015 року (а.с.76-77). Після розірвання шлюбу [PERSON] та відповідач [PERSON] залишилися проживати в одній квартирі за адресою: [ADDRESS], але мешкають в різних кімнатах, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. Їх діти мешкають разом з позивачкою. В кімнаті, якою користується [PERSON], знаходяться письмові столи, за якими займаються діти та комп'ютер для навчання дітей. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тобто, якщо невиконання цього обов'язку є протиправною, винною поведінкою, коли особа має реальну можливість виконати свій обов'язок, але не вчиняє відповідних дій. Спочатку проживання в одній квартирі після розірвання шлюбу, між колишнім подружжям значних конфліктів не виникало, але з часом стосунки між ними погіршилися. Відповідач [PERSON] не сприйняв ту обставину, що його колишня дружина [PERSON] вдруге вийшла заміж, між чоловіком [PERSON] - [PERSON] та дітьми склалися добрі, приязні стосунки. З серпня-вересня 2015 року між сторонами почали виникати конфліктні ситуації, численні скандали, що супроводжувалося в переважній більшості зверненнями [PERSON] до органів поліції. Так, протягом вересня-грудня 2015 року було одне звернення [PERSON] до Сумського відділу поліції з приводу поведінки [PERSON], [PERSON] кілька разів звертався до Сумського відділу поліції щодо дій [PERSON] Ці звернення були викликані конфліктними ситуаціями, які виникали між колишнім подружжям з приводу користування квартирою, проживання в ній, спілкування з дітьми. Такі звернення [PERSON] до Сумського відділу поліції продовжилися і в 2016 році. Посадовими особами Сумського відділу поліції не складалися протоколи про адміністративні правопорушення, жодних процесуальних рішень за зверненнями [PERSON], [PERSON] не приймалося. Інспекторами Сумського відділу поліції були винесені попередження [PERSON], [PERSON] за матеріалами перевірок про недопущення в подальшому сварок та скандалів. Викладені обставини підтверджуються матеріалами перевірок Сумського відділу поліції. Чоловік [PERSON] - [PERSON] підтвердив, що між його дружиною та [PERSON] склалися вкрай напружені, неприязні стосунки. [PERSON] не виявляє батьківської турботи про дітей. В судовому засіданні сини - [PERSON] та [PERSON] стверджували, що конфлікти провокував та влаштовував їх батько [PERSON], що відповідно вплинуло і на їх ставлення до батька. Тривалий час батько з дітьми не спілкується, участі у їх вихованні не приймає. Свідок [PERSON] - класний керівник класу, де навчається [PERSON], підтвердила, що навчанням [PERSON] цікавиться як матір, так і батько, на даний час [PERSON] відвідує школу, мати допомагала владнати певні конфліктні ситуації, які виникали з її сином. Довідка Сумської загальноосвітньої школи №22 від 08.06.2016 року (а.с.126) підтверджує обставини, що сторони цікавляться навчанням сина [PERSON]. Згідно з актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей Сумської міської ради (а.с.61) в квартирі, де проживають діти по [ADDRESS], створені умови для проживання та навчання дітей, в тому числі і неповнолітнього сина [PERSON]. В цьому ж акті обстеження умов проживання від 05.10.2015 року зазначено, що діти люблять батька, але сварки, конфлікти зі сторони батька змушують їх змінити ставлення до батька. Неодноразово до Служби у справах дітей Сумської міської ради звертався [PERSON] з приводу дій [PERSON], але спеціалістами Служби у справах дітей Сумської міської ради не було встановлено порушень прав дітей зі сторони матері [PERSON] (а.с.58-60, 64-65, 70-73). [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] скаржилися на батька, що останній є ініціатором сварок та сутичок у колі їх сім'ї. Служба у справах дітей Сумської міської ради дійшла висновку, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] з другої половини 2015 року, протягом 2016 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини [PERSON], не піклується про сина, про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, поведінка відповідача [PERSON] призводить до конфліктів з синами. Відповідач [PERSON] не надав доказів, що йому створюються зі сторони позивача перешкоди у спілкуванні з дітьми чи виконанні ним батьківських обов'язків. В той же час відповідач [PERSON] висловив бажання відновити стосунки з синами, зокрема і з неповнолітнім сином [PERSON], бажає змінити ставлення дитини до нього. Згідно з ст.ст.7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв"язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На підставі досліджених доказів суд бере до уваги доводи відповідача [PERSON], який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Суд вважає, що повинна бути надана можливість відповідачу [PERSON] відновити родинні стосунки з сином [PERSON], налагодити спілкування з сином з метою створення гармонійних умов для розвитку дитини. Таке відновлення стосунків між батьком та неповнолітнім сином буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, попередивши [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - [PERSON],[INFO], поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed