Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 30 березня 2002 року відділом РАГС Заводського РУЮ м. Запоріжжя. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Свій позов позивач мотивує тим, що їхня сім'я розпалася через різні погляди на подальше життя, складні характери, спільне домашнє господарство позивач з відповідачкою не ведуть, стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільного бюджету не мають, в результаті чого подальше спільне проживання сторін стало неможливим. З середини 2007 року позивачка і відповідач однією сім'єю не проживають, так як позивачка з їхніми спільними дітьми виїхала з м. Запоріжжя в с. Заріччя Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. У судове засідання позивач не з'явився, але позов підтримав повністю, направивши до суду заяву, в якій також просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, направивши до суду заяву, в якій також просить суд слухати справу у її відсутність проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження, вивчивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до роз'яснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 20.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданий відділом РАГС Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 30.03.2002 року (а.с.5). З 2007 року не живуть однією сім"єю, а кожен живе окремо, своїм життям. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.10.2002 року серії [NUMBER], актовий запис № 369 та серії [NUMBER], від 29.07.2004 р, актовий запис № 286 (а. с. 6),які проживають разом з відповідачкою. Сторони не живуть однієї сім»єю ше з 2007 р., миритися не бажають і обоє просять суд розірвати їх шлюб. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей, що у даній ситуації має істотне значення, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Спору про поділ майна та місце проживання дітей сторони на момент розгляду даної справи не мають. Оскільки відповідачка у заяві не ставить питання про зміну прізвища,то суд таке не змінює. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки в користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору у сумі 243.60 грн.

Outcome: approved