Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що є власником квартири під номером [ADDRESS], зареєстрований та проживає у вказаному житловому приміщенні постійно. З метою отримання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення 06 травня 2016 року він звернувся до КП «Миронівкаводоканал» з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. 18 травня 2016 року отримав відповідь про неможливість укладення індивідуальних договорів між комунальним підприємством та мешканцями ЖБК, що є фактичною відмовою відповідача від укладення договору. Відмову відповідача від укладення договору вважає незаконною і такою, що позбавляє його права на отримання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Правовідносини щодо надання/отримання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення є житлово-комунальними послугами та регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», згідно з яким відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідач є підприємством, що за статутом надає комунальні послуги у вигляді послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації. В розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідач є виконавцем/виробником комунальних послуг, централізованого постачання холодної води і водовідведення, а він є споживачем послуг. Відповідач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому не має права на ущемлення інтересів споживачів. Відмова відповідача від укладення договору позбавляє його права на отримання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, чим порушуються його права як споживача. Просив визнати незаконною відмову відповідача від укладення з ним договору про надання послуг надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, зобов'язати відповідача укласти з ним запропонований ним договір від 06 травня 2016 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково зазначив, що придбав квартиру, яка є кооперативною, має укладений з ЖБК договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, за користування водою сплачує кошти, розмір яких перевищує розмір спожитих послуг. Заявлені позивачем вимоги підтримав в судовому засіданні його представник [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечуючи проти позову, пояснила, що комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснює свою діяльність на підставі укладених зі споживачами договорів на надання послуг з постачання холодної води та водовідведення. Позивач проживає в квартирі будинку по [ADDRESS], що є житлово-будівельним кооперативом «Дружба», який є юридичною особою та діє на підставі Статуту. В зв'язку з тим, що будинок кооперативу «Дружба» перебуває на балансі кооперативу та його обслуговуванні, рішенням виконавчого комітету Миронівської міської ради від 28.08. 2009 за № 263 комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» визначено по відношенню до кооперативних будинків виробником послуг, а виконавцем - самі кооперативи. Підприємство виробляє послуги і постачає до будинку та не має права втручатися в мережі кооперативу. Тому з кооперативом «Дружба» заключено договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення і встановлено загальнобудинковий водяний лічильник, згідно якого і проводиться нарахування за спожиті послуги. В зв'язку з наведеним комунальне підприємство «Миронівкаводоканал» є по відношенню до кооперативу «Дружба», а також до відповідача, що проживає в кооперативному будинку, виробником послуг, а не виконавцем. Відповідно до листа Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.09.2006 № 02-06/1188, який є відповіддю на звернення голови кооперативу «Дружба», ЖБК «Дружба» є юридичною особою і згідно вимог статті ст. 19 Закону України «Про питну воду та водопостачання» водоканал повинен надавати послуги на підставі договору з ЖБК, об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, або інших об'єднань власників житла. Вказані обставини унеможливлюють заключення індивідуального договору на надання послуг з водопостачання та водовідведення між комунальним підприємством та позивачем. Суд, заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - IV від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Даний Закон належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного ним 15 липня 2002 року, є власником квартири під номером 9 будинку житлово-будівельного кооперативу «Дружба» під номером [ADDRESS], зареєстрований та проживає у вказаному житловому приміщенні. Дані обставини підтверджені договором купівлі-продажу, копією паспорту позивача з відміткою про реєстрацію, довідкою Миронівської міської ради № 02-50/1445 від 24 травня 2016 року. З метою отримання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення 06 травня 2016 року він звернувся до відповідача КП «Миронівкаводоканал» з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. До заяви-пропозиції додав примірник договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), датований 06 травня 2016 року, складений відповідно до типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Дані обставини підтверджені заявою позивача та примірником договору від 06 травня 2016 року. Листом № 39 від 17 травня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що управління будинком, в якому він проживає, здійснює ЖБК «Дружба», який є виконавцем послуг з водопостачання та з яким укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення і встановлено загальнобудинковий лічильник. Згідно приписів частини 1 статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. За положеннями частини 2 вказаної статті договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Виконавчим комітетом Миронівської міської ради 28 серпня 2009 року прийнято рішення № 263, згідно з яким для жителів житлово - будівельних кооперативів визначено виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Миронівкаводоканал», а виконавцем даних послуг - самі кооперативи. ЖБК «Дружба» є юридичною особою, яка здійснює право управління багатоквартирним будинком під номером [ADDRESS] та забезпечує надання жителям будинку послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладеного ним КП «Миронівкаводоканал» 01 серпня 2009 року договору № 12 про надання послуг з водопостачання й водовідведення. Укладення такого договору відповідає правилам статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Встановлено, що позивач має укладений з житлово-будівельним кооперативом «Дружба» договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення. Дана обставина підтверджена договором № 9 від 26 січня 2007 року. Дані встановлені обставини вказують на те, що позивач уклав договір на надання житлово-комунальних послуг у виді водопостачання та водовідведення з виконавцем послуг водопостачання, яким є ЖБК «Дружба». Передбачений обов'язок виконавця укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором не поширюється на відповідача, який є виробником послуг та має договірні відносини з виконавцем послуг ЖБК «Дружба». Крім того, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справи № 6-110цс12, предметом якої був спір про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, (постанова від 10 жовтня 2012 року). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Заявлених вимог позивач не довів. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 6, 16, 203, 208, 626, 627, 628, 638, 642 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»,

Outcome: dismissed