Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] до 21.03.2000 р. Шлюб між ними було розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , від 21 березня 2000 року, актовий запис №135. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, внесено до актового запису зміни, доповнення та первісне імя спільної дитини сторін було змінене з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вказує позивач, їх донька навчається на денній формі навчання за програмою магістра в Університеті Хайфи (Хайфа, Ізраїль). Термін навчання за вказаною програмою складає 3 семестри, з 14.10.2018 р. до кінця серпня 2019 року. Витрати на навчання за вказаною програмою в Університеті Хайфи, Ізраїль складають - 10630 доларів США (еквівалент гривні України за курсом НБУ на день подачі позову 10630 доларів США х 28 =297 640 грн.). Позивач вказала, що нею були понесені витрати, у розмірі 1800 доларів США за проживання у гуртожитку університету, 6800 та 1000 доларів США за навчання, 4201 грн. за квиток на ім`я доньки на міжнародний рейс Одеса - Тель- Авів на 11 жовтня 2018 року. Також, позивач зазначила, що їх донька [PERSON] , має надзвичайні гуманітарні здібності - схильність до вивчення іноземних мов, історії, правознавства тощо. Навчання в Університеті Хайфи дозволить їй отримати рівень магістра з міжнародних відносин,що дасть їй можливість реалізувати себе і зробити достойну кар`єру. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача, [PERSON] , на її користь 1/2 частину витрат на навчання доньки, [PERSON] , в Університеті Хайфи (Хайфа, Ізраїль) із розрахунку вартості навчання 10630 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення; Ѕ частину витрат на проживання доньки у гуртожитку у зв`язку з навчанням в Університеті Хайфи (Хайфа, Ізраїль) із розрахунку вартості проживання - 4950 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення, 1/2 частини витрат по оплаті реєстраційного взносу на навчання доньки у сумі 100 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення, 1/2 частину витрат по оплаті харчування та транспортні витрати на навчання доньки, у сумі 2170 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в позові. Також, представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що заявлені вимоги не визнає, так як вони є необґрунтованими та протирічатъ діючому законодавству України, виходячи з наступного. Відповідач вказав, що позивач вже зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню [PERSON] , яка продовжує навчання, та про стягнення 1/2 частини фактично понесених витрат на її навчання (справа № 521/4397/17). Рішенням суду першої інстанції позов [PERSON] був задоволений частково:стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно починаючи з 21.03.2017р. до [INFO] р., та 1/2 частини витрат на навчання і проживання повнолітньої доньки [PERSON] за кордоном. Проте, постановою апеляційного суду рішення першої інстанції було скасовано в частині стягнення 1/2 частини витрат на навчання та проживання повнолітньої доньки [PERSON] за кордоном та ухвалене нове, яким в задоволені позову було відмовлено в цій частині. Відповідач вказує, що належним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів на повнолітню доньку - [PERSON] , яка продовжує навчання. Також, зазначив, що у нього не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки він є приватним підприємцем та його дохід за 2018 рік склав 74687,00 грн. Крім того, відповідач вказує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які є пенсіонерами. На підставі зазначеного та того, що позивач самостійно, не порадившись з відповідачем, прийняла рішення про навчання доньки за кордоном, без врахування матеріальної можливості відповідача, просив в задоволенні позову відмовити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, оцінивши докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували до 21 березня 2000 року у зареєстрованому шлюбі, в період якого у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] .. В подальшому, внесено до актового запису зміни, доповнення та первісне імя спільної дитини сторін було змінене з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батьком [PERSON] зазначений відповідач [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, від 23 вересня 2004 року, актовий запис №100 (а.с. 8). 21 березня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого позивач відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, від 21 березня 2000 року, актовий запис №135 (а.с. 7). Позивачка просить стягнути з [PERSON] кошти за навчання та утримання повнолітньої доньки [PERSON] на денній формі навчання за програмою магістра гуманітарних наук в Університеті Хайфи (Хайфа, Ізраїль). Термін навчання за вказаною програмою складає 3 семестри, з 14.10.2018 р. до кінця серпня 2019 року. Навчання за програмою магістра гуманітарних наук в Університеті Хайфи, Ізраїль є платним та витрати складають - 10630 доларів США (еквівалент гривні України за курсом НБУ на день подачі позову 10630 доларів США х 28=297 640 грн.), що підтверджується рахунком Університету Хайфи, від 01 липня 2018 року.(а.с. 12) Відповідно до квитанцій АТ КБ "Приватбанк", долучених позивачем [PERSON] на час подання позову було сплачено 1800 доларів США, за проживання у гуртожитку університету, 6800 та 1000 доларів США за навчання, 4201 грн. за квиток на ім`я доньки на міжнародний рейс Одеса-Тель- Авів на 11 жовтня 2018 року. (а.с. 13-19) Позивачем також до позову долучено копії сертифікатів (а.с.20-25), копії Дипломів, похвальних листів, грамот, отриманих донькою [PERSON] , в школі, під час навчання (а.с.26-32, 35-38) та докази участі в науково-практичних конференціях, в яких зазначено позивача - [PERSON] - завідувача кафедри українознавства Одеської державної академії будівництва та архітектури та її доньку [PERSON] - Одеська гімназія № 8 . Судом також встановлено, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 13.12.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину фактично понесених [PERSON] витрат на навчання [PERSON] , у Ягеллонському університеті (м. Краків, Республіка Польща) у розмірі 110920,00 гривень та стягнуто 1/2 частину фактично понесених [PERSON] витрат на навчання доньки, у Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, у розмірі 6870,00 гривень.(а.с. 226-230) Також, Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 22 лютого 2018 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2017 р. до 05.02.2022 р. та Ѕ частини витрат на навчання та проживання повнолітньої доньки [PERSON] з 01.10.2017 року по [INFO] за кордоном у Ягеллонському університеті (м. Краків, Республіка Польща) та витрат на навчання доньки, у Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, з третього по п`ятий рік навчання, тобто, до 05.02.2022 року включно (а.с. 231-237) Не погоджуючись з указаним рішенням, відповідачем було подано апеляційну скарг. Апеляційним судом Одеської області у постанові, від 21.05.2018 року, було зазначено, що донька [PERSON] навчається в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, та її навчання за кордоном у Ягеллонському університеті (м. Краків, Республіка Польща) на комерційній основі, не пов`язано з особливостями розвитку здібностей дитини, а тому в стягненні Ѕ частини витрат на навчання та проживання повнолітньої доньки [PERSON] за кордоном відмовлено. (а.с. 238-246) Позивач заначила, що на даний час з 14.10.2018 року [PERSON] навчається за кордоном вже в іншому навчальному закладі, ) на комерційній основі, а саме Університеті Хайфи (Хайфа, Ізраїль), який є значно дорожчим, вартість навчання за програмою магістра у цьому закладі становить 10630 доларів США. (а.с. 12) Відповідач вказує, що позивач не погоджувала з ним навчання доньки за кордоном, рішення про навчання доньки за кордоном прийняла самостійно. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, як фізична особа - підприємець, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності 2-ї груп (а.с. 220) Як вбачається з податкової декларації платника ЄП ФОП , від 24.01.2019р., у 2018 році дохід відповідача від підприємницької діяльності склав 93450,00 грн. (а.с. 224) Вартість навчання [PERSON] на рік складає 17850 доларів США, Ѕ від вказаної суми, яку просить стягнути позивач, значно перевищує дохід відповідача. Посилання [PERSON] на те, що відповідач здає в оренду свою квартиру та нежитлове приміщення, а фактично мешкає по [ADDRESS] , тому має додаткову фінансову можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання повнолітньої доньки, не підтверджено належними доказами, оскільки вказані відомості в ДПІ відсутні. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України. Відповідно до ст. 198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Проте, як встановлено судом, відповідач уже, за рішенням суду, від 22 лютого 2018 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, сплачує аліменти, щомісячно у розмірі 4000,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеси, заборгованість по сплаті аліментів - відсутня. (а.с. 249) Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, виходячи з системного аналізу норм статтей глави 16 СК України, ними не встановлено самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, від 24 лютого 2016 року, у справі № 6-1296цс15. Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом, викладену у постанові, від 29 січня 2018 року, у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18, яким зазначено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Також, у тій же постанові, Верховним Судом зазначено, що, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Як встановлено судом, аліменти на повнолітню доньку на період навчавчання відповідач уже сплачує за рішення суду. Заборгованість за відповідачем по сплаті аліментів на повнолітню доньку, відсутня. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що відповідач вже за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 4000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed