Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У серпні 2020 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] в с. Студинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер її брат - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно. Позивач зазначила, що являється єдиним спадкоємцем після смерті брата, однак не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки необхідно встановити факт її спільного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вона не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. Крім того, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк вона не зверталась, так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з братом та вони разом вели спільне господарство, а тому вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялася. У зв`язку з викладеним [PERSON] дана заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 23.09.2020 р. відкрито провадження у справі. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить її задоволити. Представник заінтересованої особи - Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради проти вимог заяви не заперечує, просить її задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26 листопада 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області помер [INFO] [PERSON] (а.с.5). Факт перебування у родинних стосунках між заявником та спадкодавем підтверджується копією свідоцтва про народження покійного [PERSON] серії [NUMBER] виданого 26 липня 1960 року (а.с.6) та копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 23 серпня 1956 року (а.с.6), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 квітня 1983 року (а.с.8) підтверджується зміна прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із довідки виданої виконавчим комітетом Об`єднанською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 266 від 26.06.2020 ( а.с. 10) вбачається, що покійний [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав в с. Студинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області та у вказаний період разом із ним проживала його сестра [PERSON] , окрім того актом підтвердження фактичного місця проживання від 26.06.2020 яким жителі с. Студинрка Новгород-Сіверського району Чернігівської області: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] засвідчують, що [PERSON] на день смерті брата дійсно проживала разом із ним. Відповідно до положень статтей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абзаце 3 пункту 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пунктом 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із пункту 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, для одержання права на спадкування заявником необхідне встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви, оскільки судом установлено факт проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved