Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

до суду звернувся представник Харківського національного університету внутрішніх справ з позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням. У позовній заяві позивач вказує, що наказом від 10 серпня 2010 року [PERSON] був зарахований до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ. Наказом ХНУВС від 28 лютого 2014 року №34 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби. 01 вересня 2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» (чинний на час укладення та дії договору), між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Полтавській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом ХНУВС від 14 вересня 2016 року № 288 о/с відповідача звільнено згідно із Законом України «Про Національну поліцію» за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність). Відповідно до п. 3.3. Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи навчального складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Згідно п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти пов`язані з його утриманням, тому позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням в розмірі 41186,61 грн. та судові витрати. Представник позивача також надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги договору від 01.09.2010, а саме п.3.1 та 3.2, ним порушені не були. Постановою Уряду від 15 квітня 2015 року № 216 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992», вимога про те, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацьовувати за місцем призначення не менше трьох років, виключена. Окрім того, практика Вищого адміністративного Суду України підтверджує те, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їх конституційних прав. Будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась державним замовленням, є неправомірними, оскільки на сьогоднішній день відсутні правові механізми, які б зобов`язували студента відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. Тому просив відмовити позивачу у задоволенні позову до нього про стягнення витрат у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 10 серпня 2010 року №403 о/с [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30 серпня 2010 року. 01 вересня 2010 року, між Харківським національним університетом внутрішніх справ (виконавцем), Головним управлінням УМВС України в Полтавській області (замовником) та громадянином України [PERSON] , відповідно до вимог ЗУ «Про вищу освіту», «Про міліцію», постанови КМУ від 01.03.2007 № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, наказу МВС України від 14.02.2008 № 62 «Про затвердження положення про вищі навчальні заклади МВС», наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України» був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням на денній формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем - «бакалавр», напрямком (спеціальністю) - правознавство, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку відповідача згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, а відповідач зобов`язався виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості, освітньо-кваліфікаційного рівня та після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначений замовником і відпрацювати не менше трьох років. Укладення Договору від 01.09.2010, між позивачем та відповідачем, було передбачено п 2.2. наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України», який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ N 173 ( z0321-17 ) від 01.03.2017. Пунктом 2.1.3. цього договору передбачено, що у обов`язки університету входить забезпечення курсанта харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Наказом ХНУВС від 30 серпня 2011 року №443 о/с, від 28 серпня 2012 року № 414 о/с, від 26 серпня 2013 року № 379 о/с, відповідача було переведено на наступний курс . Наказом ХНУВС від 28 лютого 2014 року №34 о/с [PERSON] відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби. Наказом ХНУВС від 14 вересня 2016 року № 288 о/с [PERSON] звільнено згідно із Законом України «Про Національну поліцію» за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність). Згідно з Довідками-розрахунками, щодо витрат, пов`язаними з утриманням курсанта [PERSON] , які складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, витрати, пов`язані з утриманням [PERSON] у ХНУВС складають 41 186, 61 грн. Вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] , за період навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ з 30.08.2010 по 28.02.2014, складає 41 186, 61 грн., з яких 10435,98 грн. - грошове забезпечення, 15548,68 грн. - продовольче забезпечення, 3737,86 грн. - речове забезпечення та 11464,09 грн. - вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22.08.1996 року №992, яка діяла на момент виникнення правовідносин, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років, випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Пунктом 2.3.6. цього договору визначено, що відповідач зобов`язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. За положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Договору, підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є: п. 3.1 дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з небажанням особи продовжити навчання або порушення нею дисципліни; п. 3.2 відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У позовній заяві представник позивача посилається на те, що [PERSON] порушено п. 3.3 Договору, де підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи навчального складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. У наданому позивачем Договорі про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України від 01.09.2010, відсутній п. 3.3, як і відсутня підстава відшкодування фактичних витрат на підготовку через службову невідповідність. Отже відповідачем [PERSON] зобов`язань, передбачених договором від 01.09.2010, порушено не було. Частиною 3 ст. 53 Конституції України передбачено, що держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Як вказав Конституційний суд України у Рішенні від 04.03.2004 р. № 5-рп/2004, положення частини 3 ст. 53 Конституції України "держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах" необхідно розуміти так, що безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вищий адміністративний суд України при розгляді справи №К/800/52516/13, застосовуючи вказані конституційні норми, у своїй ухвалі від 10.07.2014 зазначив, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їхнього конституційного права на працю, що вільно обирається або на яку вони вільно погоджуються, та порушення права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. 01.07.2014 прийнятий Закон України «Про вищу освіту» № 1556-VII, яким частина 2 статті 52 Закону України «Про освіту» № 1060-ХІІ з цього Закону була виключена. Таким чином, обов`язок випускників відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з прийняттям Закону «Про вищу освіту» втратив чинність. Аналогічно і з пунктом 8 Порядку - працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Вимога про те, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років, була виключена постановою Уряду від 15.04.2015 року № 216 «Про внесення змін до постанови КМ України від 22.08.1996 р. № 992». У частинах першій, другій статті 64 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що випускники закладів вищої освіти вільні у виборі місця роботи, крім випадків, передбачених цим Законом. Заклади вищої освіти не зобов`язані здійснювати працевлаштування випускників. Держава у співпраці з роботодавцями забезпечує створення умов для реалізації випускниками закладів вищої освіти права на працю, гарантує створення рівних можливостей для вибору місця роботи, виду трудової діяльності з урахуванням здобутої вищої освіти та суспільних потреб. Відповідно ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає про відсутність підстав для задоволення позову Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

Outcome: dismissed