Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, а саме: з вересня 2012 року до [INFO] та визнати за [PERSON] право на спадкування за законом як спадкоємця 4-ї черги після смерті [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю з вересня 2012 року. Позивач з 08.10.1968 по 03.11.1971 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , а позивач уклала шлюб з [PERSON] . У 1987 році шлюб між нею та її другим чоловіком [PERSON] розірвано. З [PERSON] позивач не припиняла спілкування, була знайома з його дружиною [PERSON] . [PERSON] постійно скаржився позивачу на свою дружину, яка зловживала спиртними напоями та збирався з нею розлучитись, але останній ніде було жити. Згодом дружина [PERSON] - [PERSON] захворіла на онкологію. Під час хвороби [PERSON] позивач допомагала [PERSON] , готувала їжу, прала речі у себе вдома. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивач займалась її похованням, купувала їй одежу в труну, однак всі документи були виписані на [PERSON] з метою отримання ним допомоги на поховання. У вересні 2012 року [PERSON] перейшов жити до позивача, оскільки не міг знаходитись в квартирі, де померла його дружина. [PERSON] та [PERSON] з вересня 2012 року проживали разом за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою, зятем та онуками позивача. У грудні 2012 року позивач стала проживати разом з [PERSON] вже в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . В січні 2013 року позивач перевезла до вищевказаної квартири свої особисті речі. Діти та онуки позивача подарували [PERSON] на ювілей газову плиту у квартиру. За час спільного проживання позивач перевезла до квартири [PERSON] свої кухонні прилади. [INFO] [PERSON] помер, позивач самостійно займалась його похованням. Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] вона є єдиним спадкоємцем, оскільки син спадкодавця [PERSON] був усиновлений [PERSON] та не має права на спадкування. Не є спадкоємцем і [PERSON] , яка є донькою [PERSON] . Позивач звернулась до 1-ї ХДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але отримала постанову, якою було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. В зв`язку з тим, що факт проживання з [PERSON] однією сім`єю позивач самостійно довести не може, вона звернулась до суду з вказаним позовом. 26.10.2020 року Харківською міською радою подано пояснення, в яких відповідач просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Харківську міську раду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2020 року за клопотанням позивача замінено неналежних відповідачів [PERSON] , [PERSON] на належного - територіальну громаду в особі Харківської міської ради, змінено процесуальний статус Харківської міської ради. У судовому засіданні 05.10.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просить прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.11.1971 підтверджується факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 660. З копії свідоцтва про усиновлення серії [NUMBER] від 02.07.1976 встановлено, що [PERSON] усиновив [PERSON] з присвоєнням йому прізвища [PERSON] , актовий запис № 17. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб 20.08.1987, актовий запис № 1149. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2012. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , причина смерті: атеросклероз артерій кінцівок, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2018 та копією довідки про причини смерті № 233 від 11.07.2018. Крім того, встановлено, що [PERSON] кремовано [INFO], замовником послуг з кремації є [PERSON] , що підтверджується рахунком-замовленням № 002839 та реєстраційною карткою про кремацію № [NUMBER] . З копії спадкової справи № 349/2018, що заведена Першою Харківською Державною нотаріальною конторою після [PERSON] , вбачається, що після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Постановою Першої Харківської Державної нотаріальної контори від 15.01.2019 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Крім того заявником поданий витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію усиновлення, де батьком записана інша особа. Також з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулась [PERSON] . Постановою Першої Харківської Державної нотаріальної контори від 18.01.2019 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії акта від 25.01.2019, підписаного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була цивільною жінкою [PERSON] з грудня 2012 по останній день його життя. Згідно з копією акту від 25.01.2019, підписаного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була цивільною жінкою [PERSON] . [PERSON] зі своєю цивільною жінкою [PERSON] приїжджали до них влітку з 2013 року по 2017 рік відпочивати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1975 року та є її подругою. Вказує що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2013 року по 2018 рік, однак це відомо їй зі слів [PERSON] . У квартирі [PERSON] в районі ХТЗ вона ніколи не була. На похованні [PERSON] також не була. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON] , знала [PERSON] з 1968 року, це перший чоловік її рідної сестри [PERSON] . Коли у [PERSON] померла друга дружина у 2012 році, він прийшов до свідка та попросив телефон [PERSON] . В подальшому [PERSON] допомагала [PERSON] з похованням його другої дружини. Після цього вони почали робити ремонт у квартирі [ADDRESS] , у період ремонту проживали разом з [PERSON] у її квартирі [ADDRESS] . Згодом вони переїхали у квартиру [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та збирались там всі на свята. [PERSON] пропонував [PERSON] одружитись, однак вона була проти. Потім вирішили одружитись [INFO] , однак [PERSON] помер влітку 2018 року. З кінця 2013 року [PERSON] разом з [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] до смерті [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] 10 років та є її подругою. Вказує, що [PERSON] одружилась з [PERSON] , потім розійшлись та кожен одружився повторно, однак [PERSON] та [PERSON] підтримували стосунки, вітали один одного. 2012 року у [PERSON] померла друга дружина. З грудня 2012 року [PERSON] стала проживати разом з [PERSON] у його квартирі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її матір`ю. [PERSON] знає з 13 років, це перший чоловік її матері. [PERSON] перший подзвонив її матері [PERSON] після смерті його другої дружини. [PERSON] організувала поховання другої дружини [PERSON] . Після смерті другої дружини [PERSON] , він запропонував [PERSON] жити разом. З жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] , потім після ремонту переїхали у квартиру [PERSON] в районі ХТЗ. [PERSON] перевозила свої особисті речі до квартири [PERSON] , та на 70 років [PERSON] сумісно подарували газову піч. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] - його бабуся. Вказує, що знав [PERSON] , це був перший чоловік [PERSON] , вони все життя спілкувались та підтримували стосунки. У 2012 році померла друга дружина [PERSON] , після чого [PERSON] та [PERSON] стали більше спілкуватись. Стали робити ремонт у квартирі [PERSON] , та на час ремонту проживали разом за адресою: [ADDRESS] , після закінчення ремонту переїхали разом до квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де і проживали разом до смерті [PERSON] . Святкували разом свята та на ювілей [PERSON] подарували газову піч. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є другом [PERSON] - онука [PERSON] . У 2013 році, взимку, [PERSON] попросив його допомогти перевезти речі [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , до квартири за адресою: [ADDRESS] . Після цього у квартирі по [ADDRESS] робили ремонт, та він допомогав завозити будівельні матеріали. [PERSON] переїхала жити до [PERSON] . Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо спадкування, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц, провадження № 61-6953св18, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:1) проживання однією сім`єю зі спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Аналіз норми частини другої статті 3 СК України у системному зв`язку з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З указаного вбачається, що обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи судом встановлено, що дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , а тому встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у період 1-3 вересня 2012 року не є можливим, оскільки [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, оскільки безпосередньо на підтвердження цього факту позивачем надано тільки документи про організацію і проведення поховання [PERSON] , копії актів від 25.01.2019 року та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт, який просить встановити позивач, здебільшого підтверджено лише показами свідків, що за відсутності інших доказів, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року справа № 129/2115/15-ц, є недостатнім. Долучені до матеріалів справи в обґрунтування позовних вимог копії актів від 25.01.2019 року, підписані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не можуть бути прийняті судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки підписи [PERSON] , [PERSON] не засвідчені у встановленому порядку, суду не надано відомостей про наявність повноважень у фахівця з земельних питань ПСП "Україна" Мохонько З.Д. на підтвердження підписів [PERSON] , [PERSON] . Документи про організацію і проведення поховання [PERSON] та показання свідків [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підтверджують наявність усталених відносин між [PERSON] та [PERSON] , які притаманні родині, а обставини, на які посилається позивач, не підтверджують факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, спільного бюджету, не містять жодних відомостей щодо виникнення між позивачем і померлим відносин, притаманних сім`ї. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю. При цьому не підлягають задоволенню як похідні від вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю і вимоги про визнання за [PERSON] права на спадкування за законом як спадкоємця 4-ї черги після смерті [PERSON] . В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed