Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

11 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з - під арешту, а саме автомобіля марки BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Харківським МРЕВ при УДАІ УМВС України в Харківській області 08.04.2005 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 28.03.2012 року він придбав у [PERSON] у власність автомобіль марки BMW60/5251 2004 року, реєстраційний номер [NUMBER], сплативши продавцю 24000 доларів США. Зазначав, що у серпні 2013 року йому стало відомо від працівників ДАІ, що 03 вересня 2012 року постановою Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції на автомобіль накладено арешт, а автомобіль було вилучено на штрафплощадку. Оскільки на думку позивача, він набув право власності на автомобіль правомірно, у зв'язку з чим просить суд звільнити з - під арешту автомобіль марки BMW60/5251 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. До участі у справі в якості третьої особи за ініціативою суду було залучено ПАТ «Форум», в інтересах якого було накладено арешт на спірний автомобіль державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та підрозділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківські області, на виконанні якого на теперішній час знаходиться виконавче провадження №33973198 про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Форум» (а.с.30,31). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, присутній в залі суду його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.11.2012 року (а.с.18), позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Відповідач представник Київського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та міс це розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Треті особи - ПАТ «Форум» та підрозділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та міс це розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, ніяких заяв до суду не подали, у зв'язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача під час судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до наявного в справі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2013 року вбачається, що договір купівлі-продажу автомобіля від 28 березня 2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] відносно автомобіля марки BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER] було визнано дійсним та зобов'язано органи МРЕВ ДАІ Міністерства Внутрішніх справ України провести відповідну перереєстрацію автомобіля за [PERSON] (а.с.5-6). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем та його представником, що на час розгляду справи в суді, автомобіль марки BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В зареєстрований в органах ДАІ за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого МРЕВ м. Харкова ДАІ ГУ УМВС України в Харківській області 08.04.2005 року (а.с.7). Проте, здійснюючи аналіз чинного законодавства, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно зі ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі» підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. В силу п.п.7, 8 зазначених Правил власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарний біржах. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Згідно з п.40 цих Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Таким чином, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набувати право власності на транспортний засіб. У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу, суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором. Згідно представленого суду документу (а.с.5-6) позивач та [PERSON] 28.03.2012 року уклали між собою договір купівлі-продажу автотранспортного засобу, який було визнано судом дійсним. Проте, досліджені матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в подальшому [PERSON] було вчинено будь-які з вище зазначених дій, передбачених Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, зокрема не знято спірний автомобіль з обліку в органах ДАІ та проведено перереєстрацію вищезазначеного автомобіля. Згідно з статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Відповідно до п. 1.3 Інструкції про проведення державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них та здійснення перевірок реєстраційно-екзаменаційних підрозділів Державтоінспекції МВС України, власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом десяти діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що потребують внесення змін у реєстраційні документи, незалежно від їх технічного стану. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Таким чином, відповідно до вимог ст. 334 ЦК України, законодавством передбачено, що право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Укладений 28.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу та подальше визнання його дійсним не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER] до позивача [PERSON], оскільки останній в установленому законом порядку не здійснив державну реєстрацію автомобіля, не отримав на нього правовстановлюючі документи. Таким чином, оскільки майно, на яке накладено арешт, а саме, автомобіль марки BMW60/5251 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], місце реєстрація якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відноситься до території Київського району м. Харкова, то враховуючи природу спірного рухомого майна за даним позовом, яким є автомобіль, суд дійшов висновку про те, що у цьому випадку такий вид речі за цивільним законодавством не може мати свого певного місцезнаходження, зважаючи на характер його використання, тому адреса власника автомобіля, вказана у реєстраційному талоні по суті і є адресою місцезнаходження транспортного засобу у розумінні частини 2 статті 114 ЦПК України, то відповідно до ч.2 ст. 114 ЦПК України справа була підсудна Київському районному суду м. Харкова Щодо заявлених вимог позивача про звільнення з-під арешту автомобіля марки BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого Харківським МРЕВ при УДАІ УМВС України в Харківській області 08.04.2005 року, суд, з урахуванням вище проведеного аналізу законодавства, приходить до наступного. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом під час розгляду справи встановлено, що Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на автомобіль BMW60/5251 2004 року випуску [NUMBER] тип ТЗ - легковий седан -В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8) в рамках виконавчого провадження про стягнення з боржника [PERSON] боргу на користь ПАТ «Форум» та в подальшому виконавче провадження було передано на виконання до підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області. Оскільки судом встановлено, що спірний автомобіль зареєстрований саме за [PERSON] та арешт, заборона його відчуження, накладені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження у відповідності до вимог ст.ст.40, 52, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», а за позивачем спірний автомобіль зареєстровано не було, то право власності у нього не виникло, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зняття з нього арешту. Посилання представника позивача щодо неможливості здійснити перереєстрацію автомобіля в органах ДАІ з підстав накладення арешту на спірний автомобіль є на думку суду не доведеними, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують ці обставини, а саме в матеріалах справах відсутня письмова відмова органів ДАІ щодо здійснення перереєстрації автомобіля після набуття рішенням суду від 18.06.2013 року законної чинності, в якому органи МРЕВ ДАІ Міністерства Внутрішніх справ України було зобов'язано провести відповідну перереєстрацію автомобіля BMW60/5251 2004 року, реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON]. Крім того, в разі її наявності, суд вважає, що позивач мав можливість скористатися своїм правом на її оскарження в передбаченому законодавством порядку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed