Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що позивач з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2012 року. Від спільного життя дітей не мають. Позивач [PERSON] познайомився з відповідачем [PERSON] після смерті дружини. Він переніс інсульт та потребував стороннього догляду, який за гроші [PERSON] погодилася йому надавати. Пізніше вона умовила позивача укласти з нею шлюб, пообіцявши переселитися до нього та проживати разом. Однак, одразу після реєстрації шлюбу відповідач відмовилася проживати в квартирі позивача, забрала всі документи (паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть дружини, документи на квартиру, карточку на отримання пенсії), приносила раз на добу їжу, яку він самостійно розігрівав для вживання. У зв'язку з цим позивач вважає, що відповідач не мала наміру створювати з ним сім'ю та набувати обов'язків подружжя. Укладення шлюбу було їй необхідно для успадкування квартири після смерті позивача, тому просив шлюб визнати недійсним. Позивач в судовому засіданні судові пояснив, що мав намір створити з відповідачем сім'ю, мешкати разом, підтримувати з нею шлюбні відносини, але відповідач уникала цих стосунків, обмеживши свої подружні обов'язки приготуванням їжі, яку готувала два рази на тиждень, не виконувала обов'язків дружини. Тому вважає, що вона не є йому дружиною, та він не має наміру з нею в подальшому підтримувати шлюбні відносини. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що познайомилася з позивачем наприкінці літа 2012 року. Після кількох спільних зустрічей у них виникло почуття одне до одного, позивач запрошував її у гості, а згодом запропонував жити разом. Після деяких вагань, вона погодилася і вони стали жити разом. У жовтні 2012 року, після численних вмовлянь позивача, вони одружилися. Свідком їхнього одруження був їхній спільний товариш, який їх і познайомив - [PERSON] Весь час з вересня 2012 року до 27.12.2013 року вона мешкала разом за місцем проживання позивача, вели спільне господарство, між ними майже не було суперечок. 27.12.2013 року до м.Кривого Рогу приїхав племінник померлої дружини [PERSON] - [PERSON] з метою оформлення спадщини після смерті своєї тітки [PERSON], запропонував [PERSON] відвезти його на могилу дружини в смт Кринички Криничанського району Дніпропетровської області. [PERSON] погодився і перебував там деякий час. Після поїздки та перебування позивача у [PERSON], стосунки між ними погіршилися, розмовляти він з нею не бажає, хоча підстави для цього були відсутні, а потім позивач звернувся з позовом до суду. Вона, зі своєї сторони, мала намір на створення сім'ї, тому просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, представника відповідача, пояснення свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 20.10.2012 року укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №480 /а.с. 7/. Відповідно до ст.38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 СК України. Тобто шлюб є дійсним за умови досягнення сторонами шлюбного віку, добровільності шлюбу, можливості перебування одночасно лише в одному шлюбі та відсутність родинних зв'язків, які відповідно до СК України перешкоджають укладенню шлюбу. Порушення жодної із зазначених обставин позивачем, як підстава для визнання шлюбу недійсним не заявляється: сторони досягли шлюбного віку, уклали шлюб за обоюдною згодою, що не заперечується сторонами, на час укладення шлюбу в шлюбі з іншою особою не перебували, родинних зв'язків не мають. Інших перешкод медичного характеру судом не встановлено. За положенням ст. ч.1, 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Частиною 2 ст. 41 СК України передбачено, що при вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні свідок [PERSON] судові показав, що він познайомив позивача та відповідача, оскільки позивач потребував догляду, т.я. переніс інсульт та залишився сам, родичі не допомагали. Відповідач доглядала позивача, а через деякий час позивач повідомив йому про те що, має намір створити сім'ю з відповідачем. Він був запрошений до РАГСу в якості свідка, та присутній під час укладання шлюбу. Шлюб був укладений на добровільних засадах за взаємною згодою. Відповідач готувала їжу, прибирала, доглядала за позивачем, проживали вони в квартирі позивача. Відповідач працювала. Через деякий час позивача забрали родичі, він намагався поспілкуватись з [PERSON], однак не завжди це вдавалось. Свідок [PERSON] Судові показала, що позивач доводиться їй дядьком її чоловіка - [PERSON] За життя тітки її чоловіка, вони часто приїздили до м. Кривого Рогу, а після її смерті вони дізнались, що за [PERSON] здійснює догляд якась жінка. Коли [PERSON] потрапив до лікарні, вони приїхали провідати дядька, та туди приїхала відповідач і представилась дружиною [PERSON] Як вони одружились, свідок не знає. Сусіди [PERSON] казали їй, що [PERSON] напоїла [PERSON], тому він і одружився з нею. Через деякий час, її чоловік забрав [PERSON] до них у село, де почав його доглядати. Свідок [PERSON] судові показав, що [PERSON] є його дядьком. [PERSON] була його доглядальницею, потім вони дізнались, що дядько на ній одружився. Обставини укладання шлюбу йому не відомі. Наприкінці 2013 року він вмовив дядька переїхати до них в село, оскільки його дружина не здійснювала за ним належний догляд, а [PERSON] хворіє, йому важко самостійно пересуватись. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка онучка позивача - [PERSON] судові показала, що декілька разів приїжджала до дідуся - позивача у справі, та дізналась, що він одружився. Обставини укладання шлюбу їй не відомі. Свідок [PERSON] судові зазначила, що товаришує з [PERSON] давно, ходила до них в гості. Після смерті дружини позивача, допомагала йому, він потребував сторонньої допомоги, т.я. переніс інсульт. Крім того, його догляд здійснювали соціальні працівники. Про те, що [PERSON] є його дружиною, дізналась від сусідки. Бачила [PERSON] декілька разів, коли та йшла до [PERSON] Потім [PERSON] забрали родичі. Свідок [PERSON] також судові пояснила, що знає [PERSON] знає давно. Він потребував допомоги, дзвонив їй, вона допомагала йому. Також його доглядали жінки, які отримували за це гроші. Потім вона дізналась, що [PERSON] одружився на одній їз своїх доглядальниць. Відповідно до ч. 1 ст. 45 СК України недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю. Між тим, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі понад 1 рік, у свою чергу, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] не набули прав та обов'язків подружжя, чи доказів окремо проживання чи наявність інших обставин, які давали підстави для висновку про відсутність наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя (фіктивність шлюбу). Доказів відсутності вільної згоди [PERSON], так як і [PERSON] на укладення шлюбу також не підтверджена належними та допустимими доказами. Навпаки, позивач та відповідач ствердили, що мали намір на укладання шлюбу, та без будь-яких примусів подали заяву зо РАГСу, де й зареєстрували шлюб. Так, згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставина наявності чи відсутності в момент державної реєстрації шлюбу вільної згоди [PERSON] на його укладення могла бути підтверджена чи спростована висновком судово-психіатричною експертизи, вимог щодо проведення якої жодною зі сторін не заявлялося. На момент укладання шлюбу, [PERSON] усвідомлював значення своїх дій, та бажав укласти шлюб з [PERSON], доказів протилежного не здобуто. Позивачем не надано доказів фіктивності шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач піклувалася про позивача, вони мали спільний побут. Суд не може взяти до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки останні є родичами позивача, та певною мірою заінтересовані в розгляді справи на користь позивача, та крім того до осені 2013 року їм не було відомо про те, що [PERSON] вступив у шлюб, обставин укладання якого вони навести не можуть. Суд також не може взяти до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] як на підставу для ухвалення рішення на користь позивача та визнання шлюбу недійсним, оскільки вказані свідки не спростовують факт здійснення догляду за позивачем з боку відповідача, та їм не відомі обставини укладання шлюбу, про існування якого вони знають від інших осіб. Разом з тим, покази свідка [PERSON], узгоджуються з показами самого позивача, та відповідача, які не заперечували, що саме [PERSON] їх познайомив, та потім був запрошений [PERSON] у якості свідка при укладанні шлюбу з [PERSON]. З урахуванням наведеного, суд дійшла висновку щодо недоведеності в цілому позовних вимог щодо визнання недійним шлюбу з підстав як його фіктивності (ч. 2 ст. 40 СК України), так і відсутності вільної волі іншого подружжя (ч. 1 ст. 40 СК України), тому підстави для задоволення позову відсутні. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат, сплачених позивачем за подання позову (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed