Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договори дарування №7198 від 09.11.2016 року , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. та №350 від 17.02.2017 року , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.03.2017 року під час розгляду цивільної справи № 641/7612/16-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], про виділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою ,позивачу стало відомо про існування договорів дарування житлового будинку: № 7198 від 09.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. та № 350 від 17.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А. Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 82233228 від 13.03.2017, власниками житлових будинків: літ. «А-1» загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м. (далі будинок «А-1») та літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв. м., житловою площею 32,1 кв. м. за надвірними будівлями (далі будинок «Е-1») на праві спільної часткової власності : [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], на підставі договору купівлі- продажу від 23 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2594, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено 12.09.2012 року, реєстраційний номер 25122105, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію права. Договір купівлі-продажу укладено позивачем з [PERSON] та його братом [PERSON] При цьому, вони були власниками 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], на підставі права про спадщину від своєї матері [PERSON] [PERSON] є власником 1/4 зазначених житлових будинків на підставі Договору дарування № 350 від 17.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А. (рішення про державну реєстрацію № 33913203 від 17.02.2017 року). [PERSON] є власником 1/4 зазначених житлових будинків на підставі Договору дарування № 350 від 17.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А. (рішення про державну реєстрацію № 33912228 від 17.02.2017 року). [PERSON] та [PERSON] отримали зазначене майно, а саме будинки «А-1» та « Е-1», у дар від [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON].При цьому, відповідно до даних Договору дарування № 350 від 17.02.2017 року, 1/2 частка житлових будинків належала [PERSON] на праві приватної власності. А саме:1/8 частка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-235 від 10.02.1989року;1/8 частка належала на підставі свідоцтва про право на спадок № 2-237 від 10.02.1989 року;1/4 частка належала на підставі Договору дарування за реєстровим № 7198 від 09.11.2016року.При цьому, за свідоцтвом про право на спадщину № 2-235 від 10.02.1989 року, якими посвідчено право [PERSON] на спадщину за його матір'ю ([PERSON].), він отримав у спадок 1/8 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: жилий будинок: (літ. А) дерев'яний, обкладений цеглою, жилою площею 26,7 м2, що розташований на земельній ділянці площею 1194 м2. Надвірні споруди: 2 сараї (літ. Б, В), вбиральня (літ. Г), 2 льохи (літ. Д, Ж), огорожі 1-3та за свідоцтвом про право на спадок № 2-237 від 10.02.1989 року, яким посвідчено право [PERSON] на спадщину за його батьком ([PERSON]), він отримав у спадок 1/8 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: жилий будинок: (літ. А) дерев'яний, обкладений цеглою, жилою площею 26,7 м2, що розташований на земельній ділянці площею 1194 м2. Надвірні споруди: 2 сараї (літ. Б, В), вбиральня (літ. Г), 2 льохи (літ. Д, Ж), огорожі 1-3.Таким чином, будинок «Е-1», який передавався в дар [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв на спадщину, [PERSON] у спадок не отримував, від так в нього не було жодних правових підстав для здійснення дарування цього будинку. Відповідно до Договору дарування житлового будинку № 7198 від 09.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В., [PERSON]. яка діяла від імені [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) на підставі довіреності, посвідченої 8-ю Донецькою нотаріальною конторою 09.07.2016 року по реєстру № 3- 2257, подарувала [PERSON], від імені якого діяв [PERSON]. 1/4 частку житлових будинків: літ. «А-1» та літ. «Е-1» з надвірними будівлями. В третьому абзаці Договору дарування від 09.11.2016 року зазначено, що 1/4 частка житлових будинків: літ. «А-1» та літ. «Е-1» з надвірними будівлями належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю Харківською нотаріальною конторою 07.04.1949 року по реєстру № 3117/в, зареєстрованого в Інвентарбюро 08.04.1949 року. Однак, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 07.04.1949 року по реєстру № 3117/в, [PERSON] (після одруження 27.03.1960 року - [PERSON]) та [PERSON] є спадкоємці, в рівних частинах кожний на нижчезазначене майно, що залишилось після смерті батька їхнього [PERSON], який помер в Миропол'ї [INFO]. Спадщина складається з права на половину частини права забудову, що знаходиться в [ADDRESS], та зареєстрованого в Харківській міській Інвентарконторі під номером 682 частина 7 09.04.1948 року. Таким чином, будинок «Е-1», який передавався в дар [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину, [PERSON] (після одруження 27.03.1960 року - [PERSON]) у спадок не отримувала , від так в неї не було жодних правових підстав для здійснення дарування цього будинку . При цьому житловий будинок літ. «Е-1» (відповідно до технічного паспорту- на житловий будинок) був самовільно збудований у 1992 році та зареєстрований лише 26.09.2016 року і у спадок, ані [PERSON], ані [PERSON] не передавався, у зв'язку з чим, частини будинку літ. «Е-1» не могли бути ними подаровані, як спадкове майно на підставі свідоцтв про право на спадщину від 1949 року та 1989 року. Однак, в договорі Дарування від 09.11.2016 року , відсутня інформація щодо реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на 1/4 частину житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Е-1» з надвірними будівлями, яке було передано в дар [PERSON] Однак, ретельно вивчивши обидва Договори дарування житлового будинку від 09.11.2016 року та від 17.11.2016 року, позивач вважає , що [PERSON] та [PERSON] не одержували у спадщину частини житлового будинку літ. «Е-1» та не мали права розпоряджатися цим майном та дарувати його. Отже , позивач вважає, що на підставі ст.. 202,203,204,215 УК України , правочини , вчинені від імені [PERSON] за №7198 від 09.11.2016 року та [PERSON] №350 від 17.02.2017 року є недійсними. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з,явилася , без поважних причин. Відповідач [PERSON] ,який також діє від імені відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка діє також в інтересах відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували , посилаючись на те, що сторонами при укладанні договорів дарування дотримано всі обов,язкові умови ,які притаманні для цих договорів , а тому доводи позивача про невідповідність змісту договорів дарування вимогам законодавства , а так само відображення інформації , щодо реєстрації прав власності у Державному реєстрі за [PERSON] не відповідають вимогам законодавства . Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками, з визначеними частинами, в домоволодінні [ADDRESS], їх право власності було зареєстровано в державному реєстрі, житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Е-1» були зареєстровані як майно, тому [PERSON] та [PERSON] мали право відчужувати належні їм частини домоволодіння , укладаючи договори дарування з [PERSON] та [PERSON] Єдиним документом , який підтверджує зареєстроване право власності у [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок літ. «Е-1» по [ADDRESS] є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який має однакому юридичну силу з Витягом ,який сформовано та зберігається в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому надання додаткових документів на підтвердження права власності нотаріусу не є обов'язковим. Оскільки житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Е-1» були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , подання нотаріусу документів ,які б підтверджували державну реєстрацію прав на це майно, не є обов'язковим, а тому посилання позивачки про відсутність інформації, щодо реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими. Крім того , позивачем не зазначено про порушення її права укладеними спірними договорами, та негативно - правових наслідків для останньої, укладенням договорів, Позивачка також не наводить причинний зв'язок між порушенням її прав та наслідками які настали або настануть після укладення договорів. Проте в позові [PERSON] не зазначає, яке її право або законні інтереси були порушенні під час укладення договорів дарування № 7198 від 09.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. та № 350 від 17.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. Позивачка не є стороною за договорами дарування , а тому за відсутністю послання на порушення її прав за даними договорами вона не може бути позивачкою по даній справі з даних підстав. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , в якій проти задоволення позову заперечував. Третя особа-приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. в судове засідання не з,явилася. До суду надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що при посвідчені договору дарування 09.11.2016 року за р. №7198 , розділ на об,єкт було відкрито , право власності зареєстровано , тому інформація про об,єкт отримувалась з Державного реєстру речових прав. Третя особа-приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. в судове засідання не з,явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та письмові пояснення , в яких зазначила, що право власності [PERSON] на ? частку житлових будинків з надвірними будівлями , розташованих за адресою: [ADDRESS] повністю підтверджувалось документально та публічною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , тому останній , в особі представника [PERSON] , мав право розпоряджатися , в тому числі передавати в дар та укладати договір дарування , у зв,язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 17.02.2017 року за №350 ПН ХМНО Харченко І.А. вважає , такими що підлягають залишенню без задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] , на підставі договору купівлі- продажу від 23 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. , зареєстрованого в реєстрі за № 2594. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2016 року, за № 69568301 за адресою: [ADDRESS], зареєстровано наступне майно:житловий будинок: літ. «А-1» загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., та житловий будинок літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. з надвірними будівлями.Власниками є: [PERSON] в розмірі 1/8 частини;[PERSON] в розмірі 1/8 частини;[PERSON] в розмірі 1/2 частини;[PERSON] в розмірі 1/4 частини. 27 березня 1960 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного тану Харківського міського управління юстиції , актовий запис №264, після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає іншій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. 09 листопада 2016 року [PERSON], яка діє від імені [PERSON] та [PERSON]. ,який діє від імені [PERSON] уклали договір дарування ,який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В. , за р. № 7198, відповідно до якого : [PERSON] передала , а [PERSON] прийняв у власність дарунок -1/4 частку житлових будинків : літ. «А-1», загальною площею 71,6 кв.м , житловою площею 26,7 кв.м. , та літ. «Е-1» , загальною площею. 83,7 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. , з надвірними будівлями , що розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довіреності від 30 листопада 2016 року , [PERSON] уповноважив [PERSON]. подарувати всю належну [PERSON] на праві власності частку житлового будинку з надвірними будівлями , що розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] 17 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], укладено договір дарування ,який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харченко І.А., р. №350, відповідно до якого [PERSON] передав в дар ? частку , а [PERSON] та [PERSON] , безоплатно прийняли у власність по ? частці кожний , житлові будинки : літ. «А-1», житловою площею 26,7 кв.м. , загальною площею 71,6 кв.м , та літ. «Е-1» , житловою площею 32,1 кв.м. , загальною площею. 83,7 кв.м., , з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 82233228 від 13.03.2017 , власниками житлових будинків: літ. «А-1» загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м. (далі будинок «А-1») та літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв. м., житловою площею 32,1 кв. м. за надвірними будівлями (далі будинок «Е-1») на праві спільної часткової власності є: -[PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], на підставі договору купівлі- продажу від 23 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. , за р.№ 2594; -[PERSON] є власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], на підставі договору дарування від 17 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. , за р.№ 350; -[PERSON] є власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], на підставі договору дарування від 17 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. , за р.№ 350. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 21 зазначеного закону передбачено, що Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав, отримані в електронній чи паперовій формі за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, мають однакову юридичну силу та використовуються відповідно до законодавства. Відповідно до статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові речі (майна) належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної частково власності. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 01.01.2016 року) (надалі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 18 зазначеного Закону (яка діяла на час реєстрації житлового будинку літ. «Е-1» по [ADDRESS] в редакції від 01.01.16 p.), встановлено порядок проведення державної реєстрації прав який полягає в: - формуванні та реєстрації заяви в базі даних заяв; - прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; - встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; ' - перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; - прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; - відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; - формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; - видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Статтею 21 Закону передбачено, що в разі проведення реєстратором державної реєстрації прав на нерухоме майно видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав, отримані в електронній чи паперовій формі за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, мають однакову юридичну силу та використовуються відповідно до законодавства. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об 'єкти та суб 'єктів таких прав. Інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є відкритою та загальнодоступною.Умови, підстави для безпосереднього доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв 'язку із здійсненням ними повноважень визначено Порядком доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015року№ 1127. Таким чином, приватними нотаріусами нотаріальні дії , щодо укладання договорів дарування проведені у відповідності до вимог ЗУ «Про нотаріат» . П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 передбачено , що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсними, є насамперед сторони правочину. В пункті 4 даної Постанови Пленуму передбачено , що судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів такі як: нікчемні правочини (їх недійсність встановлена законом) та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222. частина друга статті 223. частина перша статті 225 ЦК тощо). При цьому у пункті 5даної Постанови передбачено , що Відповідно до статей 215 та 216 ЦК ( 435-15 ) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного , суд прийшов до висновку , що позивачем до суду не надано доказів, щодо порушення її прав та законних інтересів укладеними спірними договорами дарування , а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно вимог ч.6 ст. 154 ЦПК України , якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду , вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набранням судовим рішенням законної сили . Таким чином, заходи забезпечення позову , вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2017 року слід скасувати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed