Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

В грудні 2013 року Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі за № 1114 від 31.07.2013р., про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], як такий, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що 31 липня 2013 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком в сумі 1498026,20 гривень, з яких сума заборгованості за кредитом в еквіваленті на українську валюту становила 862036,82 грн, сума заборгованості за процентами - 476702,87 гривень, сума пені за прострочення кредиту - 69802,96 гривень, сума штрафу за порушення умов договору - 87783,96 гривень, а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 1700 гривень. Позивач зазначає, що між нею та ВАТ КБ «Надра» 24 березня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], та зареєстрований з №679, яким було забезпечене виконання Позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором №9/П/84-2008-840 від 24.03.2008р. В остаточній редакції своїх позовних вимог Позивач зазначає, що підставою заявленого позову є: - відсутність первинної бухгалтерської документації серед доданих до заяви про вчинення виконавчого напису документів, яка б достовірно свідчила про безспірність заборгованості; - той факт, що виконавчий напис вчинений на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого за період з 24.03.2013р. по 30.01.2013р., тобто не враховані можливі платежі боржника за період з 30.01.2013р. по день вчинення напису; - той факт, що в розрахунок заборгованості включені ті платежі, які повинні були здійснені позичальниками поза межами строку позовної давності. У судовому засіданні представник Позивача зазначив суду, що розрахунок заборгованості позичальника, наданий нотаріусу в якості обґрунтування її безспірності не може вважатись належним доказом, оскільки сам він містить суперечності та є в цілому незрозумілим. Крім того, представник Позивача зазначив, що в розрахунку заборгованості вказаний штраф, який незрозуміло за що нарахований, а розмір подвійної облікової ставки НБУ, який використовується при нарахуванні неустойки не відповідає офіційній ставці НБУ. Тому, як вважає сторона Позивача, у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса відповідають чинному законодавства, вимог щодо надання нотаріусу оригіналів первісної бухгалтерської документації на підтвердження розміру та безспірності заборгованості чинним законодавством не передбачено, наданий розрахунок є в цілому зрозумілим, а допущені в ньому описки жодним чином не впливають на визначення суми боргу позичальника. Крім того, представник Відповідача звернув увагу суду на той факт, що пунктом 7.3 Кредитного договору сторони погодили збільшення строку позовної давності за усіма вимогами до 10 років. Від третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у позові. Вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. 24 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №9/П/84-2008-840, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в сумі 109825,54 доларів США терміном до 24 березня 2028 року. (а.с. 38-39) В порядку забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 24 березня 2028 року був укладений Договір іпотеки, у відповідності до умов якого Позивач передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. (а.с. 40-41) Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 3.3.5 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотек» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Так, 20 червня 2013 року Відповідач направив Позивачу вимогу, в якій повідомив про порушення нею зобов'язань із повернення кредиту за договором від 24.03.2008р., а також про її обов'язок протягом 30 днів достроково повернути всю суму кредиту (107848,97 доларів США), нарахованих процентів (59640,04 доларів США), пені (8733,01 доларів США) та штрафу (10982,55 доларів США). Крім того банк попередив про можливість звернення до нотаріуса за виконавчим написом у випадку непогашення зазначеної заборгованості. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Право вимоги у Банка на примусове стягнення з Позивача усієї суми заборгованості виникло з моменту прострочення [PERSON] 30-денного терміну наданого їй на добровільне виконання зобов'язання у відповідності до вимоги від 20 червня 2013 року. Отже, Відповідач обґрунтовано 31 липня 2013 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання забезпеченого іпотекою. Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України 3 березня 2004 року N 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться убезспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до змісту Глави 14 Закону України «Про нотаріат», що регулює вчинення виконавчого напису, останній вчиняється за заявою стягувача, за умови надання відповідних документів. Вказана нотаріальна дія (виконавчий напис) вчиняється без участі боржника і повідомлення останнього про її вчинення та спрямована на захист цивільних прав Стягувача. 31 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. (а.с. 9) Аналізуючи підстави заявлених вимог суд констатує, що обов'язок надання нотаріусу в якості матеріалів, якими підтверджується безспірність заборгованості, первісної бухгалтерської документації, банківських виписок, чинним законодавством не передбачена. Наданий банком нотаріусу розрахунок заборгованості відповідає письмовій вимозі, направленій на адресу Позивача, щодо дострокового повернення кредиту, містить у собі відомості про нарахування сум заборгованості по тілу кредиту, відсотках за користування ним, пені та штрафу. Доказів того, що Відповідач не врахував при обчисленні розміру заборгованості будь-яких платежів Позивачем не надано. Строк позовної давності за вимогами банком не пропущено, оскільки пунктом 7.3 Кредитного договору сторони його збільшили до 10 років. При цьому збільшений строк позовної давності допустимо відносити і до вимог про стягнення пені. Пеня нарахована Відповідачем лише за 1 рік за період з 30.01.2012р. по 29.01.2013р. на всю прострочену суму заборгованості станом на кожен місяць (накопичувальним підсумком) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Посилання Позивача на те, що банк використовував невірну облікову ставку НБУ у своїх розрахунках не відповідає дійсності. Штрафні санкції у виді 10% від суми кредиту (10982,55 доларів США) у відповідності до п.5.3 Кредитного договору нараховуються у випадку порушення позичальником інших зобов'язань, ніж повернення кредиту та сплата відсотків, а тому можливість подвійної відповідальності за одній й ті самі порушення договору, на що звертає увагу Позивач, в даному випадку виключається. Таким чином, привчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано усіх вимог законодавства, що ставляться до вказаної нотаріальної дії, а тому суд не має підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: dismissed