Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 грудня 2013 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що [INFO] помер його дядько - [PERSON], який мешкав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату, який належав дядькові [PERSON] серії ХР №002655. Спадщину після смерті дядька фактично прийняв його брат, а батько позивача, який відмовляється від прийняття спадщини, про що свідчить відповідна заява. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем за законом, в зв'язку з чим звернувся до суду з позовом та прохає: визнати за ним право на земельну частку (пай), що належала його дядькові [PERSON] відповідно до сертифікату серії ХР №002655; зобов'язати третю особу видати йому сертифікат на право на земельну частку (пай); поновити йому пропущений термін для звернення до суду, оскільки про існування сертифікату він дізнався в грудні 2013 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав її задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, що діяв по довіреності, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківською області в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивач не надав доказів про не можливість отримання спадщини в нотаріальному порядку. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмові заперечення, згідно яких Відділ Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області прохає справи слухати без участі представника та заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки до матеріалів позовної заяви не надано вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Також позивач не вірно зазначив характер позовної заяви. Окрім цього, на сьогоднішній день законодавством не передбачена видача сертифікатів на земельну частку (пай). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Приписи ст. 1265 ЦК України встановлюють, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2004 р., виданого Рябоконівською сільською радою. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом вказаного вище строку не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Лише в разі пропуску цього строку з поважної причини, суд відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України може визначити такому спадкоємцю додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Окрім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Щодо узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» - «обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом». Як вбачається з відповіді завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори від 10.02.2014 року №166/02-14, після смерті гр. [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заводилася, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини чи її відмову до нотаріальної контори не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Тобто, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, ніхто зі спадкоємців за заповітом чи за законом із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріуса не звернувся, постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину - не приймалася. Позивач також не звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з позовної заяви брат спадкодавця, а батько позивача - [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті дядька, однак на підтвердження цього позивач не надав жодного документального підтвердження. Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 17 грудня 2013 року була складена заява про відмову від спадщини за законом на користь сина [PERSON]. Справжність підпису [PERSON] посвідчена 17 грудня 2013 року секретарем Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що зазначена заява у передбаченому законом порядку була подана у нотаріальну контору. Також, як вбачається зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, однак позивач прохає визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №002655, який не входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], оскільки сертифікат виданий на ім'я [PERSON], а не на ім'я спадкодавця - [PERSON]. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, в задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки позивачем не надано доказів офіційної письмової відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у відповідності до ст.1297 ЦК України, в підтвердження доводу про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку, а також за відсутності доказів на підтвердження наявністі спадкового майна.

Outcome: dismissed