Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, за участю заінтересованої особи: Слов`янського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини в певний час, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Макіївка вона народила дівчинку, про що свідчить медичне свідоцтво про народження. При зверненні із заявою щодо державної реєстрації народження дитини до Слов`янського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, отримано відмову у проведенні державної реєстрації народження, оскільки для підтвердження факту народження було подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим вбачається необхідність звернення до суду, оскільки єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження особи на підставі п. 7 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. Рішення суду щодо встановлення факту народження є необхідним для отримання відповідної державної допомоги, здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини та отримання Свідоцтва про народження, виданого повноважним державним органом України. Згідно з\~п.\~7\~ч.\~1\~ст. 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Просить суд встановити факт народження нею [INFO] жіночої статі у м. Макіївка Донецької області Україна. Заявник до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу про встановлення факту народження дитини в певний час без її участі. Представник заінтересованої особи\~Слов`янського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу про встановлення факту народження дитини без його участі та постановити рішення згідно з діючим законодавством. Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини в певний час підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з\~ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як встановлено в судовому засіданні, у відповідності до Медичного свідоцтва про народження № 525 від 30.08.2019 року, [PERSON] , перебуваючи у перинатальному центрі м. Макіївка, [INFO] о 18 годині 00 хвилини народила дівчинку, за рахунком пологи перші, батьки дитини перебувають в зареєстрованому шлюбі. Факт народження дитини громадянкою [PERSON] також підтверджується її обмінною картою та її фотографіями під час вагітності та разом з дитиною. Відповідно до п.7 ст.\~315\~ЦПК України суд вправі встановити факт народження у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Встановлення факту народження провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт народження з підстав, що відсутні документи, які свідчать про народження особи. Предметом доказування у цих справах є не сама подія народження, а її чітко визначений час, який повинен породжувати для заявника правові наслідки. Для встановлення факту народження необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заінтересована особа позбавлена можливості зареєструвати факт народження. Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина у певний час за певних обставин. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку\~статті 317 ЦПК України. Як передбачено ч. 1\~ст. 235 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що факт народження [PERSON] дитини жіночої статі, є підтвердженим. Згідно з п. 3.4\~Наказу Міністерства\~юстиції України\~«Про затвердження\~Правил реєстрації\~актів громадянського\~стану в\~Україні» від\~18\~жовтня 2000\~року №\~52/5 судове рішення є підставою для реєстрації факту народження, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. У відповідності\~до п.\~8\~ч.\~1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved