Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є єдиною спадкоємицею за заповітом усього майна після смерті її бабусі [PERSON] . Вона фактично прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами у нотаріуса не змогла, у зв`язку із відмовою останнього у видачі такого свідоцтва з підстав наявності розбіжностей у документах. А тому позивач змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 02.11.2020 року відкрито провадження по справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду у в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 18.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила слухати справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, з рішенням суду погодився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , бабуся позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 22, виданого виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області 28 грудня 2015 року. Як вбачається із копії заповіту, складеного 08.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі № 32 та посвідченого секретарем Маловільшанської сільської ради Гаєвською Л.П., [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що, вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Позивач фактично прийняла спадщину відповідно до заповіту. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14.08.2015 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок площею 50,8 метрів з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] . Відповідно до відповіді № 928/02-14 від 09.10.2020 року державного нотаріуса Л.О.Коваленко, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку із виявленими розбіжностями в правовстановлюючих документах, та рекомендовано звернутись до суду. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК Україниз урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 654/1790/16-ц (постанова від 18.12.2018), за статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенціїна ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особамає право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Частиною 1ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно зі ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З урахуванням положень частини першої статті15та статті392 ЦК Українивласник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 49 Закону України «Про нотаріат», однією із підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій є неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст.12,81 ЦПК України, що узгоджується з ст.ст.10,60 ЦПК України, в редакції 2004 року, що діяли на час постановлення оскаржуваного рішення). Як вбачається з матеріалів справи, нотарусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у зв"язку з розбіжністю в загальній площі житлового будинку та рлз"яснено необхідність усунення вищевказаних розбіжностей, які мають істотне значення для отримання свідоцтва про право на спадщину. Як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядкушляхом його визнанняу разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем не зазначено, які перешкоди існують у нього для оформлення права власності на спадкове майно у визначений законом спосіб, а саме шляхом отримання відповідного свідоцтва у нотаріуса. Матеріали справи також не містять постанови нотаріуса про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину. Також, оригінали правовстановлюючих документів не є втраченими та знаходяться у позивача, а відповідачем не оспорюється право позивача на спадкування майна. Усунення розбіжностей у площі житлового будинку, який є спадковим майном, не відноситься до компетенції суду.

Outcome: dismissed