Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Голопристанської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 грудня 2005 року позивачем було укладено шлюб з гр. [PERSON] у відділі РАЦС м. Стрий Львівської області. В березні 2008 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], покинув позивача фактично з моменту народження доньки. Після цього він жодного разу не поцікавився долею своєї дитини, розірвав повністю стосунки, і як їй відомо, виїхав до Білорусії на постійне місце проживання. Після розриву відносин з відповідачем, позивач 09 вересня 2008 року укладено шлюб з гр. [PERSON] та взято прізвище [PERSON]. 26 грудня 20015 року, позивач зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], від шлюбу ми мають сина - [PERSON], [INFO]. У 2016 році, після укладення шлюбу, ними спільно з чоловіком було придбано у листопаді 2016 року на підставі договору купівлі продажу житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку позивач проживає з двома доньками та сином, з чоловіком [PERSON]. Вказаний факт підтверджує Акт обстеження матеріально - побутових умов від 11.09.2017 року складений представниками Гладківської сільради. Доньки навчаються у Гладківській загальноосвітній школі, що підтверджується відповідними довідками. Донька вважає батьком саме чоловіка [PERSON], свого біологічного батька вона не знає та не пам'ятає. Крім того [PERSON] виявив бажання удочерити доньку [PERSON], [INFO], що і було причиною подачі даного позиву. Іншою, не менш вагомою причиною стало раптове виявлення у позивача злоякісної пухлини мозку. Її готують до операції, але хід хвороби передбачити не можливо. Тому вона не може залишити свою дитину без матері та батька, а тому хоче передати її виховання в надійні руки свого чоловіка - [PERSON], який повністю підтримує її та допомагає. Відповідно до виписки із медичної амбулаторної карти хворого та запрошення на лікування до Литви, активна фаза лікування почнеться з 01 жовтня 2017 року. Враховуючи викладені обставини та той факт, що батько дитини не приймає ніякої участі у матеріальному, моральному та фізичному вихованні власної дитини, у позивача виникло прагнення до позбавлення відповідача батьківських прав, так як, на її розсуд, він сам себе не вважає батьком своєї доньки. З вказаною проблемою позивач звернулася до відділу у справах дітей Голопристанської райдержадміністрації з питанням про позбавлення батьківських прав відповідача, але їй було рекомендовано скласти відповідну заяву до суду із обов'язковим залученням до справи відділу у справах дітей Голопристанської міської ради, а тому просила позбавити гр. [PERSON], [INFO], уродженця м. Болбасово Оршанського району Вітебської області Білорусь, батьківських прав відносно доньки - [PERSON] [INFO]. Позивач в судове засідання не з?явилась, однак подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та просила позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Не неодноразові виклики в судове засідання з?явився. Відзиву не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Голопристанської міської ради в судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. З матеріалів справи вбачається, що сторони від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON]. У зв?язку з погіршенням стану здоров?я позивача та те, що відповідач [PERSON], покинув позивача фактично з моменту народження доньки, жодного разу не поцікавився долею своєї дитини, розірвав повністю стосунки, не підтримує її, вважає, що за необхідне позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки - [PERSON] [INFO]. Згідно довідки виданої Гладківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Голопристанського району Херсонської області від 22.05.2017р., №39/02-15, вбачається, що [PERSON], 2007р. народження, навчається у 3 класі Гладківської загальноосвітньої школи Голопристанського району Херсонської області. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], комісія у складі соціального працівника, депутата сільської ради та директора територіального центру склали акт обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та встановили, що [PERSON] проживає у власному будинку разом зі своєю сім'єю: дружиною - [PERSON], донькою [PERSON], [PERSON]., сином [PERSON] Дружина з дітьми проживають без реєстрації, зареєстровані в м. Стрий Львівської області. На подвір'ї знаходиться два будинки, облаштовані приладдями, меблями,побутовою технікою. В наявності є санітарний узел, опалення пічне. Присадибна ділянка складає 1,42 га, підсобне господарство -птиця, свині, кози. Дружина [PERSON], отримує допомогу при народженні дитини. [PERSON], - підприємець. Комісія підтвердила, що дані громадяни дійсно проживають за даною адресою, матеріально-побутові умови проживання задовільні. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], вбачається, що [PERSON], встановлено діагноз - пухлина епіфізу, пухлина лобної частини справа. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Позивач у своїй заяві, вказує, що зверталась до відділу у справах дітей Голопристанської райдержадміністрації з питанням про позбавлення батьківських прав відповідача, однак висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], відносно малолітньої дочки не надала. Ухвалою суду від 18.07.2018р. було притягнуто до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору службу у справах дітей Голопристанської міської ради та зобов?язано надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], відносно його дитини [PERSON], яка була рекомендованим листом направлена на їхню адресу та отримана ними 03.08.2018р.. Судом повторно, 07.11.2018р., вищевказана ухвала було надіслана на адресу Голопристанської міської ради, яка ними отримана15.11.2018р. однак, ухвала суду не виконана, жодного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] суду не надано. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої дитини, не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьком щодо належного виконання своїх обов'язків. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток.

Outcome: dismissed