Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач ПАТ «ВФ Україна», звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку № 6649930/1.12631117 від 05.12.2003 р. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № 1.12631117. З технічних причин, у зв'язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на 295380245737. Відповідно до умов Договору та Умов користування мережами мобільного зв'язку, що є невід*ємною частиною зазначеного Договору, та згоду з якими підтверджено підписом відповідача, останній взяв на себе обов'язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі оператора, особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договором. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. На даний момент відповідач не оплатив отримані ним послуги зв'язку ні самостійно, ні на підставі надісланих йому позивачем рахунків, виставлених починаючи з 31.10.2015 року. Тому він був відключений від мережі зв'язку ПрАТ «ВФ Україна». На його адресу 25.09.2016 року була надіслана претензія № С 295380245737/09 з проханням терміново сплатити суму заборгованості, сума заборгованості з 16.10.2016 року (дати, з якої виникло прострочення сплати за надані послуги) на момент звернення до суду становить 16918,21 грн. Позивач звертався до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу. 14.09.2018 року у видачі такого наказу було відмовлено на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України. Позивач звернувся до суду за останньою відомою адресою місця реєстрації відповідача за захистом свого порушеного права та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 16918, 21 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1762 грн. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 16918,21 грн., що за своїм розміром не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 16.11.2018 строк. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між ПрАТ «МТС Україна», яке 23.05.2017 змінило свою назву на ПрАТ «ВФ Україна» та [PERSON] 05.12.2003 укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 6649930/1.12631117. Згідно п.3.1 Договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № 1.12631117, а відповідач взяв на себе обов'язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за договором. Відповідно до п. 3.3 Договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. У жовтні 2015 р. зафіксовано користування послугою «Міжнародний роумінг», що підтверджується деталізованою інформацією про розрахунки за телекомунікаційні послуги ПАТ «МТС Україна» за період з 01.10.2015 по 30.10.2015: Послуга «Міжнародний роумінг» була замовлена відповідачем 16.04.2014, що зафіксовано обладнанням позивача, оброблено співробітником ПрАТ «ВФ Україна» та активована 16.04.2014, що підтверджується копією електронного документа «довідкова інформація про звернення абонента (а.с. 34). Відповідно до п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 № 295, згода споживача визначена як волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо). Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунки за послуги, що були наданні за період з 01.10.2015 по 31.10.2015. Згідно рахунку загалом відповідачу було нараховано 16968,21 грн. Оскільки на особовому рахунку відповідача станом на 30.11.2015 обліковувалася заборгованість у розмірі 16968,21 грн. , а 18.12.2015 року від відповідача надійшов платіж у сумі 50 грн. Сума заборгованості становить 16918,21 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Абонент, відповідно до Договору, зобов'язаний вчасно оплачувати послуги зв'язку оператора згідно з діючими тарифами. Телекомунікаційні послуги, відповідно до ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги. Умови даних угод погоджені сторонами, що підтверджується їх підписами, та як встановлено в ході розгляду справи, не спростовуються. Відповідно до умов Договорів, відповідач погодився оплачувати за надані послуги мобільного зв'язку згідно з тарифами позивача, ознайомлення з якими підтверджується підписом відповідача у Договорах. Згідно умов Договору, кількість послуг, наданих абоненту у розрахунковому періоді, визначається відповідно до показників, належних позивачу технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. На підтвердження факту надання відповідачу телекомунікаційних послуг у роумінгу, за які нарахована основна сума заборгованості, позивач надав деталізовану інформацію про надання послуг та їх вартість. Відповідно до статті 33 Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 № 295, абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови та інші послуги, надані в кредит по телефону. Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем належним чином підтверджений матеріалами справи. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до солідарного стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved