Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON], а її батьком є відповідач по справі. Зазначила, що відповідач з 2006 року з донькою не проживав, [PERSON] проживала з мамою [PERSON], однак остання померла [INFO]. Вказала, що з дня смерті матері [PERSON], її вихованням займається позивачка, батько дитини участі у вихованні та утриманні дочки не приймає. Посилаючись на те, що батько дитини веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, а також не бажає приймати участь у вихованні доньки, про що надав нотаріально посвідчену заяву, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], а також стягнути з нього на її користь аліменти на утримання онуки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, до початку судового розгляду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила позов розглядати без її участі. Представник Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, у поданій письмовій заяві просила справу розглядати без участі представника Служби, а позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду та/або письмових заперечень проти позову від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] та її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.10). [INFO] мати дитини [PERSON] - [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві (а.с.11). Батько дитини самоусунувся від виховання доньки з 2006 року, а 19.04.2017 нотаріально посвідчив свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с.9). Після смерті матері дитини, вихованням [PERSON] займається бабуся - позивачка [PERSON] Участі у вихованні та утриманні дитини батько - відповідач [PERSON] не приймає, що стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.11.2017, дана служба вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно доньки не виконує. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про її стан здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON], а відтак і про задоволення позову в цій частині. Крім того, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь на утримання онуки [PERSON] аліментів з її батька [PERSON] Так, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що дитина проживає з бабусею, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, тоді як позбавлення його батьківських прав відносно дитини не звільняє його від обов'язку утримувати дитину, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 30.06.2017. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. з вимоги про стягнення аліментів та 640 грн.00 коп. на користь позивача з вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved