Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] з 19 липня 1997 року зареєстрованому Дергачівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 19.07.1997 зроблено запис за № 58, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.07.1997. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.07.2005, за актовим записом № 98. Фактичні сімейні стосунки між сторонами припинені з 28 червня 2019 року, спільне господарство не ведеться. Подружжя проживає окремо з 28 серпня 2019 року. Син з 28 серпня 2019 року проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Беручи до уваги найкращі інтереси сина та його бажання, маючи змогу та бажання вивезти дитину у Турецьку республіку з 02.04.2020 по 10.04.2020 з метою відпочинку та оздоровлення, вона придбала для себе, для сина і для свого батька [PERSON] авіаквитки на рейс Харків - Стамбул (Турецька республіка) на 03.04.2020 на 19:25 та зворотні авіаквитки Стамбул - Харків на 10.04.2020 на 16:30. На час відпочинку, син у вищевказаний період часу буде проживати разом з нею та дідусем в Турецькій республіці, що підтверджується інформацією про бронювання готельного номеру з інтернет-сервісу « Booking.com » (інтернет-сайт: https://www.booking.com/). У зв`язку із вищевказаними обставинами, вона звернулася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. з метою посвідчення справжності підпису батька дитини [PERSON] на заяві про згоду на виїзд дитини [PERSON] до Турецької Республіки на вищезгаданий строк у супроводі матері [PERSON] Приватним нотаріусом Смоляною В.В., 08.02.2020 здійснено виклик відповідача до офісу нотаріуса шляхом надіслання з використанням засобів поштового зв`язку на адресу відповідача відповідного документу (поштове відправлення з трек - номером 6230303346330), що підтверджується накладною № 6230303346330 . Відповідно до інформації з офіційного інтернет-сайту АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), поштове відправлення з трек-номером 6230303346330 було вручене особисто [PERSON] 17.02.2020 об 11годині 02 хвилини у відділенні № 62303, м. Дергачі. Незважаючи на отримання відповідачем виклику, останній проігнорував його і не з`явився у вказаний час до офісу приватного нотаріуса для надання згоди для виїзду дитини за кордон. Вона вважає, що подорож [PERSON] до Турецької Республіки з 02.04.2020 по 10.04.2020 з метою відпочинку та оздоровлення, у супроводі матері, відповідає найкращим інтересам дитини. В свою чергу, відповідач, у зв`язку із неприязними відносинами, що склалися між подружжям (що взагалі-то не повинно жодним чином шкодити дитині), ігноруючи виклики приватного нотаріуса і не надаючи згоду на виїзд дитини, зловживає своїми батьківськими правами, тим самим шкодить інтересам сина [PERSON] та порушує права (право на відпочинок і оздоровлення) і свободи (зокрема, свободу пересування) неповнолітнього. У зв`язку з чим просить суд надати дозвіл на виїзд з України неповнолітньому [PERSON] , [INFO] до Турецької Республіки з 02.04.2020 по 10.04.2020 з метою відпочинку та оздоровлення разом з матір`ю, без згоди та супроводу батька [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. 13 березня 2020 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 годин 00 хвилин 01 квітня 2020 року. 28 квітня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 12 травня 2020 року на 09 годин 00 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] - не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у найкоротші строки за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову та справу розглядати за його відсутності. Відповідач надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вимоги позивача у позовній заяві є безпідставними. Під час усних переговорів з позивачем з приводу виїзду спільної дитини до Турецької Республіки, він жодного разу не заперечував щодо відпочинку дитини. Проте, враховуючи те, що у грудні місяці 2019 року у м. Ухань Китаю спалахнула пандемія корона вірусної хвороби 2019 - СОVID-19, яка захватила загальний епідеміологічний стан суспільства всіх країн світу в цілому. Станом на 28 березня 2020 року більше 629 000 випадків у майже всіх країнах та територіях. Заходи із запобігання поширення вірусу включають обмеження подорожей ( карантини, комендантська година, закриття деяких об`єктів, тощо). В лютому 2020 Туреччина оголосила про припинення деяких авіасполучень, в Стамбулі встановлено масштабні роботи з дезінфекції в громадських місцях, тобто про епідемію корона вірусної інфекції в Турецькій Республіці було відомо із засобів масової інформації з лютого 2020 року. У 2004 році він здобув наукову ступінь кандидата ветеринарних наук за спеціальністю «Ветеринарна мікробіологія, епізоотологія, інфекційні хвороби та імунологія». Тобто, здобуті ним теоретичні та практичні знання з вірусології станом на сьогоднішній день дають можливість професійно оцінювати ризики зараження інфекційними, бактеріальними та вірусними захворюваннями. Враховуючи, що син [PERSON] навчається у дев`ятому (випускному) класі, закінчення якого передбачає складання екзаменаційних іспитів (державна підсумкова атестація) для подальшого переходу до десятого класу, тому він вважає, що переривання учбового процесу негативно може відобразитися на подальшому складанні зазначених іспитів та загалом на успішності дитини. Крім того, на період весняних канікул (з 25.03.2020 року по 30.03.2020 року) ним було заброньовано для сина [PERSON] авіаквитки до Барселони для здійснення ним відпочинку та оздоровлення. Про зазначений факт позивач була обізнана у повному обсязі та не заперечувала. Отже, твердження позивача у позовній заяві, що відповідач зловживає своїми батьківськими правами, тим самим шкодить інтересам [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими. Оскільки, враховуючи інтереси дитини, піклуючись про його здоров`я та життя, ним було відмінено бронювання авіаквитків до Барселони , зважаючи на пандемію вірусного захворювання COVID-19. Як батько він вважає, що подорож його сина [PERSON] до Турецької Республіки, у період карантину в країні з 02.04.2020 року по 10.04.2020 року, не відповідає найкращим інтересам дитини, а навпаки створює загрозу його здоров`ю та життю, у зв`язку з чим він просить суд в задоволенні позову відмовити. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19 липня 1997 року зареєстрованому Дергачівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 19.07.1997, зроблено запис за № 58, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Дергачівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від 19.07.1997. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 23.07.2005, за актовим записом № 98. На даний час сторони з серпня 2019 року проживають окремо, дитина проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач, вирішила повезти сина [PERSON] , [INFO] з метою відпочинку та оздоровлення у Турецьку республіку з 02.04.2020 по 10.04.2020. У зв`язку з чим придбала для себе, для сина і для свого батька [PERSON] авіаквитки на рейс Харків - Стамбул (Турецька республіка) на 02.04.2020 на 19:25 та зворотні авіаквитки Стамбул - Харків на 10.04.2020 на 16:30. На час відпочинку, син у вищевказаний період часу буде проживати разом з нею та дідусем в Турецькій республіці, що підтверджується інформацією про бронювання готельного номеру з інтернет-сервісу « Booking.com » (інтернет-сайт: https://www.booking.com/). У зв`язку із вищевказаними обставинами, позивач звернулася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. з метою посвідчення справжності підпису відповідача на заяві про згоду на виїзд дитини [PERSON] до Турецької Республіки на вищезгаданий строк у супроводі матері [PERSON] , що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса В.Смоляної від 26.02.2020 за № 91/01-16. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідач по справі [PERSON] дозвіл на виїзд сина [PERSON] з країни не надав. У відповідності з частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до вимог статті 7 Сімейного кодексу України, дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Мета тимчасової поїздки за кордон неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в супроводі його матері це - оздоровлення, відпочинок та розвиток. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки Разом з тим, суд вважає, що надання дозволу позивачу на виїзд дитини за кордон для відпочинку в період з 02.04.2020 по 10.04.2020, є недоцільним з наступних підстав. У грудні місяці 2019 року у м. Ухань Китаю спалахнула пандемія корона вірусної хвороби 2019 - СОVID-19, яка захватила загальний епідеміологічний стан суспільства всіх країн світу в цілому. Станом на 28 березня 2020 року більше 629 000 випадків у майже всіх країнах та територіях. Заходи із запобігання поширення вірусу включають обмеження подорожей ( карантини, комендантська година, закриття деяких об`єктів, тощо). В лютому 2020 Туреччина оголосила про припинення деяких авіасполучень, в Стамбулі встановлено масштабні роботи з дезінфекції в громадських місцях, тобто про епідемію корона вірусної інфекції в Турецькій Республіці було відомо із засобів масової інформації з лютого 2020 року. Рішенням Кабінету Міністрів України з 12 березня вперше в історії у всій Україні ввели карантин у зв`язку з пандемією вірусного захворювання COVID-19. У зв`язку з пандемію коронавірусу Covid-19 низка країн по всьому світу ввели обмеження щодо перетину кордонів, а авіакомпанії скасували низку рейсів. Після того, як 16 березня Уряд оголосив карантин, Україна теж закрила кордони для регулярних пасажирських рейсів. З 17 березня 2020 року Україна закрила повністю пасажирське авіасполучення. Крім того на даний час придбані квитки позивачем для виїзду за кордон є недоцільними для використання, так як пропущений строк виїзду. За таких обставин, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також наявної загрози здоров`ю та життю дитини на даний час, суд дійшов висновку, у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 141,150,154-155 СК України, ст.313 ЦК України, ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", «Правилами перетину державного кордону громадянами України», ст.ст. 13,81,83,89,141,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed