Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

07.04.2017 позивач звернувся в суд із вказаним позовом. Просить стягнути з відповідачки 80 000,00 грн. за договором позики. В обгрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що між ним та відповідачкою укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 23 червня 2014 року, відповідно до якої він позичив відповідачці кошти в сумі 80000,00 грн., та 6000 доларів США. Відповідачка зобов"язувалась повернути борг в строк до 01 серпня 2016 року зі сплатою 5% в місяць за користування коштами. Строки виконання договору відповідачкою прострочено, на його вимоги про повернення боргу остання не реагує. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється повернути борг, змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася вдруге, про час і місце слухання справи були повідомлена у встановленому законом порядку, у відповідності до вимог ст.ст. 74 -76 ЦПУ України. До суду повернувся конверт з відміткою "через не запит". Відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України сторони по справі у разі відсутності їх за місцем реєстрації вважаються такими, що повідомлені про день час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено договір позики на суму 80 000,00 гривень, що підтверджується розпискою від 23 червня 2014 року зі сплатою 5 % в місяць, за користування коштами та визначеним в ній строком повернення коштів до 01 серпня 2016 року( а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку(стаття 545 ЦК України). Той факт, що борг за договором позики відповідачкою не повернутий, свідчить наявна у позивача розписка. Доказів на підтвердження іншого відповідачем не надано. А тому, борг за договором позики у розмірі 80 000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід покласти на відповідачку, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved