Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та з врахуванням уточнених позовних вимог прохав суд визнати незаконними дії ПАТ «Фідобанк» по списанню з його поточного валютного рахунку [NUMBER] грошових коштів у сумі 1114,09 доларів США та стягнути з ПАТ «Фідобанк» незаконно списані кошти з на його користь. В обґрунтування позову посилався на те, що 13 січня 2010 року платіжним дорученням № 50 від 13.01.2010 року на свій поточний рахунок № [NUMBER] позивач зарахував 555.15 доларів СШАдля поповнення поточного рахунку та 15 лютого 2010 року -платіжним дорученням № 64 від 15.02.2010 року , ще 558,94 доларів США за аналогічним призначенням. Усього за зазначений вище період часу позивач на свій поточний рахунок зарахував грошові кошти у сумі 1114.09 доларів США. 06 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Фідобанк» з письмовою заявою про повернення з його поточного рахунку № [NUMBER] грошових коштів у сумі 1114,09 доларів США. Заява була зареєстрована в банківській установі 06.06.2014 року за вхідним номером № 1784-ЦРД. Видати позивачу кошти в указаній сумі банк відмовився. Листом від 02.07.2014 року за вихідним номером 19-3-35/3277-ЦРД, відповідач у відповідь на звернення позивача повідомив, що ПУАТ «Фідобанк» є повним правонаступником всіх прав та обов'язків АТ «Ерсте Банк» та надає завірені копії меморіальних ордерів, з яких вбачається, що грошові кошти з поточного рахунку [PERSON] було направлено на сплату основної заборгованості та відсотків за договором № 014/3731/5/15303. Такі дії банку на думку позивача є незаконними, оскільки він вважає що на час виникнення спірних правовідносин простроченої заборгованості перед банком він не мав, а списані кошти не були зараховані на валютні рахунки для погашення кредиту відповідно до умов кредитного договору. Представник позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав Представники відповідача в судове засідання з'явились проти задоволення позовних вимог заперечували. Пояснили суду, що списання грошових кошти з поточного рахунку відповідача було здійснено правомірно, оскільки на кінець робочого часу розрахункового дня у позивача виникла заборгованість, яка була автоматично списана в рахунок погашення тіла і процентів по кредиту з його поточного рахунку, що передбачено вимогами закону та п. 6.7. кредитного договору, Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно квитанції № 50 від 13.01.2010 року [PERSON] здійснив поповнення поточного рахунку № [NUMBER] в ВАТ «Ересте Банк» на 555.15 доларів США, ,а згідно квитанції № 64 від 15.02.2010 року - на 558,94 доларів США. (Договір № 032/1600/155 на відкриття та ведення поточного рахунку від 15 травня 2008 року ) Відповідно до виписок з особового валютного рахунку [PERSON] № [NUMBER], 13.01.2010 року рахунок було поповнено на 555.15 доларів США, з яких 15.01.2010року 210,25 доларів США було списано на внутрішньобанковский рахунок «2207…» та 344,92 доларів США - на рахунок «2209...» як автоматичне погашення нарахованих відсотків та заборгованості.Таким же чином 15.02.2010 року поточний рахунок було поповнено на 558,94 доларів США з яких того ж дня 211,34 та 132,43 доларів США було списано на внутрішньобанковский рахунок «2207…» та 213,91 доларів США - на рахунок «2209…». Аналогічні відомості підтверджуються виписками з внурішньобанковських рахунків «2203..», «2207» та «2209…». Згідно ст.1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно ст. 26.1-26.4., закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» 15.05.2008 року укладено кредитний договір № 014/3731/5/15303. Згідно п.6.7.зазначеного договору позивачем надано відповідачу право на договірне списання коштів в сумі , що становлять суму кредиту, відсотків, штрафних санкцій та інших грошових зобов'язань позичальника перед кредитором, в разі порушення умов по договору в частині повернення кредиту,сплати відсотків, комісій , штрафних санкцій. Згідно п.5.2 кредитного договору встановлено, що клієнт зобов'язується здійснювати оплату боргу щомісячно до 15 числа (включно) кожного місяця, безготівковим платежем, або готівкою в касу кредитора. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору 014/3731/5/15303 до (а.с. 199) , станом на 15 січня 2010 року та 15.лютого 2010 року позивач повинен був сплатити суму основної заборгованості та процентів по кредиту. Правильність обрахунків заборгованості по кредитному договору судом не перевіряється оскільки це виходить за межі позовних вимог. Предметом розгляду даного спору є правомірність списання відповідачем коштів з поточного рахунку позивача. Судом також встановлено, що відповідно до довідки ПАТ «Ерсте банк» від 09 вересня 2010року №2400/199 з 01.01. 2010 року рахунки по кредитному договору 014/3731/5/15303 від 15 травня 2008 року було закрито в зв'язку із переходом АТ «Ерсте банк» на нове програмне забезпечення завдяки якому сплата заборгованості за кредитним договором з 01.01.2010 , здійснюється через відкритий кожному позичальнику поточний рахунок. Відповідно до листа НБУ від 02.10.2003року №12-111/1313-7205 згідно положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління НБУ від 18.06.2003року №254 клієнтські рахунки це - особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнта банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні ( у тому числі рахунки за спеціальним режимом їх використання) та вкладні (депозитні) рахунки. Усі інші рахунки, що не належать до клієнтських є внутрішньобанківськими рахунками. Зважаючи на те, що розпорядником кредитних рахунків є банк, який відображає за ними свої вимоги до позичальника, то зазначені рахунки належать до внутрішньобанківських. Порядок відкриття (закриття) внутрішньобанківських рахунків банк визначає самостійно. Згідно плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затвердженого Постановою Правління НБУ №280 від 17.06.2004року в редакції на час виникнення спірних правовідносин довгострокові кредити на поточні потреби відображаються на рахунку «2203», прострочена заборгованість за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам - на рахунку 2207, прострочені нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам - на рахунках 2909 За таких обставин автоматичне списання коштів з поточного рахунку позивача із подальшим зарахуванням на внутрішньобанківськи рахунки з метою погашення кредиту та процентів не суперечить вимогам чинного законодавства оскільки можливість автоматичного списання було передбаченого п. 6.7. діючого кредитного договору 014/3731/5/15303 від 15 травня 2008 року укладеного між сторонами. Твердження позивача про те, що ним на час виникнення спірних правовідносин кредит було сплачено в повному обсязі шляхом внесення готівки в касу банку не підтверджується належними доказами по справі. Надані письмові пояснення позивача, що сума заборгованості по кредиту за січень, лютий 2010 року не могла бути перерахована з поточного рахунку позивача на погашення кредиту, оскільки в подальшому входила в суму заборгованості, що стягувалось з [PERSON] за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.09.2011 року - суперечить матеріалам справи витребуваним з Солом'янського районного суду м. Києва та дослідженим в ході судового розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed