Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Також просила змінити розмір аліментів на її утримання та щомісячно стягувати аліменти у розмірі 250 грн. до досягнення дитиною трьох років. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.08.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, а також стягнуті аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/7 частини від всіх видів доходів відповідача. Посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги не надає, аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, приховує свій постійний дохід, позивачка просила змінити розмір аліментів, що були стягнуті на утримання дитини та на її утримання та стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2013 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Також вищевказаним рішенням суду стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, а саме за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи норми Сімейного кодексу України, що передбачають обов"язок матері, батька утримувати дитину та його виконання (глава 15), суд приходить до висновку, що сімейним кодексом не передбачений порядок зміни способу виконання батьками обов"язку утримувати дитину з визначеної судовим рішенням частки від заробітку платника аліментів на тверду грошову суму. Враховуючи викладене, оскільки в даному випадку мова йде не про зменшення розміру аліментів, а про зміну форми визначення розміру аліментів, що не передбачено законодавством, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed