Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] 21.11.2017 року звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення вартості майна та відшкодування збитків. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 30 травня 2016 року між ним та [PERSON] укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язалися у майбутньому, а саме 30 липня 2017 року о 12 годині у приміщенні нотаріуса укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу: автомобіля марки "FIAT SCUDO", вантажний фургон маловантажний-В, 2001 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого Центром 8046 22.12.2015 року. Відповідо до домовленостей сторін і п. 3 попереднього договору, ціна транспортного засобу становить 6000 доларів США. Станом на дату укладення попереднього договору відповідач передав позивачу аванс у розмірі 10000,00грн., що є еквівалентом 400 доларів США. Відповідно до абз. 2 п. 3 попереднього договору, решту ціни транспортного засобу, відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щомісячно в останній день місяця, починаючи з 30 червня 2016 року, в гривневому витразі, що має бути еквівалентним 400 доларів США, за курсом Національного банку України, встановленого станом на день розрахунку. За умовами попереднього договору на підтвердження отримання грошових коштів позивач повинен надавати відповідачу розписку в простій письмовій формі. Позивач умови попереднього договору виконав, передав відповідачу транспортний засіб. В порушення взятих на себе зобов`язань за попереднім договором, відповідач жодного разу не сплатив позивачу суму коштів у гривневому виразі, еквівалентну 400 доларів США. Підтвердженням зазначеного є відсутність у відповідача письмових розписок від позивача та претензія від 14 грудня 2016 року щодо невиконання зобов`язань за попереднім договором, яка була направлена відповідачу того ж дня. Починаючи з 30 червня 2016 року відповідач, протиправно користується коштами, які за умовами договору зобов`язаний був сплатити позивачеві. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов"язання боржник , який прострочив його виконання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних за не виконання відповідачем грошового зобов"язання, починаючи з 30.06.2016 р. по 20.11.2017р , складає 3842,37грн. 30 липня 2017 року відповідач не з`явився до приміщення нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу. Пунктом 10.2 попереднього поговору передбачено, що у разі односторонньої відмови відповідача від укладення договору купівлі-продажу, неприбуття для укладення договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких договір не було укладено з вини відповідача, подвійна сума авансу залишається у позивача як відшкодування матеріальних збитків. В п. 3 попереднього договору закріплено, що відповідач передав позивачу аванс у розмірі 10000,00грн., таким чином подвійна сума авансу становить 20000,00 грн. Оскільки аванс у розмірі 10000,00грн. був єдиним платежем за попереднім договором, то відповідач зобов`язаний також сплатити на його користь другу частину подвійного авансу в розмірі 10000,00грн., як відшкодування матеріальних збитків. Відповідач також зобов`язаний повернути позивачу транспортний засіб та ключі від нього протягом трьох днів з дати не укладення договору купівлі-продажу , тобто, не пізніше 02 серпня 2017 року. Однак, він не повернув транспортний засіб у вказаний строк. Відповідач з 31 липня 2017 року утримує транспортний засіб у себе без законних на то підстав, тому виникла необхідність його витребування для захисту порушеного права позивача, усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а при неможливості витребування, стягнення на користь позивача вартості транспортного засобу, яка була погоджена сторонами у попередньому договорі. Просив витребувати з незаконного володіння відповідача належний йому транспортний засіб - автомобіль марки "FIAT SCUDO", вантажний фургон маловантажний-В, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а при неможливості витребування-стягнути на його користь вартість транспортного засобу в сумі 158978,40 грн., стягнути відшкодування матеріальних збитків у розмірі 10000,00грн. та 3% річних, що складає 3842,37грн., та сплачений судовий збір у сумі 1678,00 грн. Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. 23.11. 2017 року ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . що належить відповідачу. 11.07.2018 року постановою апеляційного суду Житомирської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.11. 2017 року в частині накладення арешту на 1/4 частину квартири відповідача скасовано та відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача. Розпорядженням Радомишльського районного суду № 180 від 21.08.2018 року цивільну справу № 289/2111/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, а при неможливості витребування-стягнення вартості майна передано на розгляд до Брусилівського районного суду Житомирської області. 07 вересня 2018 року ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області справу № 289/2111/17 прийнято суддею до провадження та призначено до розгляду. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н.О. від 02.10.2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] на постанову апеляційного суду Житомирської області від 11.07. 2018 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та витребовано справу №289/2111/17. На виконання ухвали судді Верховного Суду від 02.10.2018 року, 29.10.2018 року цивільна справа №289/2111/17 направлена до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року касаційну скаргу [PERSON] у справі № 289/2111/17 залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року залишено без змін.. 15.10.2019 року ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області провадженн у справі № 289/2111/17 поновлено, справу призначено до розгляду. 13.01. 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. В відзиві вказав, що 31.05. 2016 року в м. Києві між ним(покупцем) та позивачем(продавцем) було укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля, який засвідчений нотаріусом Осипенко Д.О. Сторони зобов`язалися у майбутньому, а саме30 липня 2017 року о 12 годині у приміщенні офісу нотаріуса Осипенка Д.О. за адресою: м. Київ, вул. Горького 47/12, оф. 28, укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених попереднім договором. Об`єктом договору є автомобіль марки "FIAT SCUDO", вантажний фургон малотоннажний - В, 2001 року випуску,білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого 22.12.2015 року Центром 8046. Ціна транспортного засобу становить 6000 доларів США. Станом на дату укладення попереднього договору [PERSON] передав [PERSON] аванс у розмірі 10000,00 грн., що є еквівалентом 400 доларів США. Факт передачі цієї суми підтверджується підписанням попереднього договору. Відповідно до умов попереднього договору решту ціни транспортного засобу, а саме еквівалент 5600 доларів США [PERSON] повинен оплачути [PERSON] щомісячно, в останній день місяця, починаючи з 31 червня 2016року в гривневому виразі, що еквівалентно 400 доларів СШ за курсом НБУ, встановленого на день розрахунку. В підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] видає [PERSON] розписку в письмовій формі. 01.06. 2016 року [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння незаконно заволодів автомобілем марки "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] та о 03 годині поблизу с. Калинівка на 47 км. а/д "Київ-Чоп", рухаючись на вказаному автомобілі у напрямку м. Житомира, грубо порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем "Пежо" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. За даним фактом 01.06.2016 року були внесені відомості до ЄРДР за № 12016110210000, за ч.1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження знаходиться в слідчому відділенні Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області. 04.06. 2016 року за заявою [PERSON] від 03.06.2016 про самоправні дії [PERSON] з майном заявника, а саме автомобілем " FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] ., внесені СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві до ЄРДР відомості за №12016100080005784, за ст. 356 КК України . Автомобіль марки "FIAT SCUDO" д.р.н. [NUMBER] після дорожньо -транспортної пригоди був доставлений на штраф майданчик в смт. Гостомель Київської області, де знаходиться на теперішній час, що унеможливлює використання автомобіля за призначенням. 09 червня 2016 року в присутності власника автомобіля "FIAT SCUDO" - [PERSON] він передав ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію автомобіля слідчому Косинському Д.С. , які знаходяться в кримінальному провадженні №12016100080005784. З червня 2016 року [PERSON] не володіє автомобілем " FIAT SCUDO"д.н.з. [NUMBER] , платежі згідно попереднього договору він не виплачував [PERSON] , крім авансу 10000 грн. Згідно абз.2 п.10.2 попереднього договору в разі прострочення місячних платежів [PERSON] мав розірвати договір в односторонньому порядку та витребувати з нього подвійну суму авансу, як відшкодування матеріальних збитків, але [PERSON] цього не зробив. Заперечував щодо заявленого позивачем розміру вартісті автомобіля -158978,40 грн, заподіяної майнової шкоди в 10000,00 грн., 3842, 37грн - 3% річних, так як автомобілем не володіє, в зв`язку з відкриттям кримінального провадження № 12016100080005784 за ст.356 КК України, з приводу самоправних дій [PERSON] з майном заявника, а ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля передані слідчому Косинському Д. С., які знаходяться в кримінальному провадженні. Вважав, що позов пред`явлений не до належного відповідача. Просив залучити стороною у справі в якості відповідача [PERSON] , замінити відповідача, оскільки [PERSON] визнав свою вину по факту заволодіння майном, що підтверджується його показами, наданими слідчому у кримінальному провадженні № 12016100080005784, та в усній та письмовій формі [PERSON] заявляв про готовність переоформити попередній договір на себе, та в подальшому здійснювати виплати [PERSON] до укладення основного договору купівлі - продажу автомобіля, та відремонтувати автомобіль. Просив відмовити у задоволені позову. 23 січня 2020 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про зміну прохальної частини позовної заяви та відповідь на відзив. В якій вказано, що в відзиві відповідач підтвердив факт укладення попереднього договору. Другим пунктом відзиву відповідач наголошує на незаконному заволодінні [PERSON] транспортним засобом позивача, що в свою чергу, на думку відповідача,знімає з нього обов`язок належним чином виконувати обов`язки за попереднім договором та обов`язки, передбачені законодавством України. Проте, з моменту набуття транспортного засобу у володіння та користування за попереднім договором, відповідач несе відповідальність за збереження такого майна. В силу ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. В третьому пункті відзиву відповідач зосереджує увагу на протиправних діях [PERSON] , про написання відповідної заяви в поліцію стосовно таких дій. Проте, в даних твердженнях не вказано, що [PERSON] є/був другом відповідача. Тому достеменно невідомо про причинно-наслідковий зв`язок протиправності заволодіння транспортним засобом позивача та неналежного виконання самим відповідачем своїх обов`язків за попереднім договором. Відповідач заявляє про місцезнаходження автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди - на штраф майданчику в смт. Гостомель, та на підтвердження даного факту наводить фотофіксацію, проте з чорно-білих фотографій, які були попередньо роздруковані, а потім копійовані на ксероксі, неможливо встановити просторове знаходження транспортного засобу. Листом Святошинського управління поліції ГУ Нацполіцїї у м. Києві від 29 жовтня 2018 року позивачеві повідомлено про знаходження транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди на майданчику тимчасового тримання за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Мостище. У листі ДП "ІНФОРМ-РЕСУРСИ" МВС України за вих. № 232 від 11.04.2019 р. вказано про відсутність спеціальних майданчиків тимчасового тримання затриманих транспортних засобів. Інших листів позивачу, в т.ч. в рамках досудового розслідування поліцією, не надходило, про реальне місцезнаходження транспортного засобу невідомо. Факт невиконання відповідачем своїх договірних обов`язків не може бути наслідком не володіння внаслідок незбереження майна, переданого відповідачу у володіння та користування. До того ж, твердження відповідача про не заявлення витребування майна від відповідача є хибним, оскільки йому направлялася претензія. Частина 2 ст. 635 ЦКУ визначає, що сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, позивачем обгрунтовано заявлено вимоги про штрафні санкції та компенсацію. Предметом спору є транспортний засіб (вартість такого транспортного засобу) та, як наслідок, штрафні санкції за порушення договірних зобов`язань. Залучення [PERSON] у якості співвідповідача вважає необгрунтованим та недоцільним. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги неможливість встановити місцезнаходження та стан транспортного засобу марки "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] , просив змінити прохальну частину позовної заяви, виклавши її наступним чином - стягнути з відповідача на користь позивача вартість транспортного засобу в розмірі 158 978,40 грн., 10000,00 грн. у якості відшкодування матеріальних збитків, 3% річних - 3 842,37 грн. та сплачений судовий збір у сумі 1678,00 грн. 30.03. 2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що відповідно до практики ЦК України та постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі №759/2328/16-ц зобов`язання, які виникли між сторонами в силу попереднього договору є обов`язковими до виконання. Позивач та відповідач укладали договір за взаємною домовленістю, умови були визначені та погоджені. Договір є правомірним, а тому всі обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Просила позов задовольнити. В суді позивач [PERSON] показав, що в 2016 році виставив на продаж належний йому автомобіль "FIAT SCUDO". До нього звернувся [PERSON] , який мав намір придбати автомобіль. Автомобіль сподобався, але грошей для покупки автомобіля у нього не вистачало, вони домовилися, що [PERSON] буде віддавати гроші частинами. Попередній договір купівлі-продажу автомобіля вони оформили 31 травня 2016 року в м. Кижві у нотаріуса. [PERSON] сплатив йому аванс - 10000,00грн., а він передав [PERSON] автомобіль, ключі та документи на автомобіль. Через декілька днів [PERSON] зателефонував і повідомив, що його напарник розбив автомобіль. До нього приїздив [PERSON] з батьком та пропонували виплачувати гроші та відремонтувати автомобіль, але він відмовився, так як бажав діяти за договором,посвідченим у нотаріуса. Слідчий йому повідомив, що відкрито кримінальне провадження. Після ДТП автомобіль він не бачив, а бачив лише фото автомобіля після ДТП на телефоні, яке показував йому [PERSON] .. Він є власником автомобіля, але не бажає платити свої кошти за штрафмайданчик та ремонтувати автомобіль. Слідчий на його запит повідомив, що кримінальна справа закрита, а автомобіль знаходиться десь у Макарівському районі. Коли настав час підписання основного договору , то відповідач до нотаріуса не з"явився і не віддав йому гроші. Він приїхав до нотаріуса для підписання основного договору, але побачивши, що [PERSON] не з"явився, до нотаріуса не заходив. Просив стягнути з відповідача грошові кошти- вартість автомобіля,так як вважає, що автомобіль не підлягає ремонту, стягнути матеріальне відшкодування -10000,00 грн, 3 % річних -3842,37 грн. В суді представники позивача [PERSON] , [PERSON] позов підтримали та показали , що між сторонами було укладено попередній договір, який позивач виконав, а відповідач не виконав. Судом вирішується питання виконання умов попереднього договору. Відповідно до умов цього договору не повинно досліджуватися місце знаходження на теперішній час автомобіля. До слідчого робився запит та є відповідь на запит про те, що кримінальне провадження закрито, але самої постанови про закриття слідчим не надсилалось. [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні є потерпілою стороною. Просили позов задовольнити, стягнути витрати на правову допомогу . В суді представник позивача [PERSON] позов підтримав та пояснив, що між сторонами існують договорні відносини, ціна автомобіля вказана в попередньому договорі, позивач договір виконав, він передав автомобіль та технічний паспорт відповідачеві. Відповідач з моменту передачі йому автомобіля несе повну відповідальність за автомобіль.Просив позов задовольнити. В суді відповідач [PERSON] позов не визнав, підтримав відзив на позов та показав, що в 2016 році займався бізнесом, до нього на роботу влаштувався [PERSON] , який хотів придбати автомобіль та домовився з [PERSON] про купівлю даного автомобіля. Він з ним поїхав подивитися автомобіль. У [PERSON] не було реєстрації місця проживання в паспорті, то він попросив оформити договір на себе. Він погодився і попередній договір оформив на себе, аванс [PERSON] передавав він, але це були гроші [PERSON] , про що було відомо позивачеві. [PERSON] передав автомобіль, ключі та документи на автомобіль. 01 червня 2016 року [PERSON] позвонив йому та повідомив, що потрапив в ДТП на автомобілі [PERSON] , який взяв без його дозволу. Про це він повідомив [PERSON] та просив замінити сторону у договорі. [PERSON] з батьком хотіли домовитися з [PERSON] про ремонт автомобіля та виплату грошей, але [PERSON] відмовився. Він особисто був присутнім при передачі слідчим ключей від автомобіля [PERSON] . Він бачив автомобіль після ДТП, автомобіль підлягає ремонту. На його запити до слідчих органів відповіді він не отримує, так як не є власником автомобіля, не є стороною у кримінальному провадженні. Йому не відомо, де на теперішній час знаходиться автомобіль, так як на запити до слідчих органів інформації по кримінальному провадженні не отримує, так як не є власником автомобіля та не є стороною кримінального провадження.. Він не давав можливості [PERSON] керувати автомобілем [PERSON] , він зробив це без його дозволу. Подати документи, що автомобіль підлягає ремонту не має можливості, так як не є власником автомобіля і не має до нього доступу. В суді представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з мотивів, викладених у відзиві; додатково пояснила, що відповідач повідомив позивача про неможливість укладення основного договору через обставини - самовільні дії [PERSON] з автомобілем позивача, що призвели до пошкодження автомобіля, які відбулися без погодження з [PERSON] .. Автомобіль з червня 2016 року не перебуває у володінні відповідача, позивач є власником автомобіля. Позивач не повідомив суд, де перебуває автомобіль та яка його вартість на теперішній час. Вважала, що позивач,якому було відомо, що попередній договір відповідачем не виконується, не скористався своїм правом щодо розірвання договору, як це передбачено умовами попереднього договору. Позивачем не надано суду доказів того, що він з"являвся до нотаріуса для укладення основного договору, так як йому давно було відомо, що основний договір з [PERSON] укладатися не буде. До суду з позовом він теж звернувся через тривалий час . Просила в задоволенні позову відмовити, так як позивач зловживає своїми правами та бажає, щоб у нього залишився автомобіль та хоче ще отримати і вартість автомобіля. Відповідачем приймалися міри для встановлення місцезнаходження автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, але на всі запити до слідчих органів , отримано відповіді, що [PERSON] не є власником автомобіля та не є стороною кримінального провадження, тому ніяка інформація йому не надається. Вважала, що таку інформацію міг би отримати позивач та надати її суду, але він цього робити не бажає. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір. Відповідно до якого сторони зобов`язалися у майбутньому, а саме: 30 липня 2017 року о 12 годині у приміщенні офісу нотаріуса Осипенка Д.О. за адресою: м. Київ, вул. Горького, буд.47/12 оф.28 укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. При цьому сторони домовилися, що вони мають право змінити як дату, так і місце укладення Основного договору, про що ними буде укладено договір про внесення змін до цього договору. Об`єктом договору є автомобіль "FIAT SCUDO", вантажний фургон маловантажний-В, 2001 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого Центром 8046 22.12.2015 року. Ціна транспортного засобу становить 6000 доларів США . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром 8046 22.12.2015 року, [PERSON] є власником автомобіля "FIAT SCUDO", д.н.з. [NUMBER] . За заявою [PERSON] про самоправні дії [PERSON] з майном заявника 04.06.2016 року СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві внесені відомості до ЄРДР за № 12016100080005784, за ст.356 КК України, що підтверджується довідкою слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві та витягом з ЄРДР . Відповідно до листа слідчого СВ Святошинського УП ГУНПу м. Києві від 29 жовтня 2018 року, [PERSON] було повідомлено про місце знаходження транспортного засобу - автомобіля марки "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди, а саме на майданчику тимчасового тримання в с. Мостище Макарівського району Київської області ( т. 2, а.с. 63,76). Відповідно до листа заступника голови ліквідаційної комісії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" від 11.04.2019 року , наявність спеціальних майданчиків для зберігання тимчасового тримання затриманих транспортних засобів на території Київської області Макарівського району відсутні. З наданої позивачем копії претензії щодо невиконання зобов`язань за попереднім договором від 14 грудня 2016 року та фіксального чеку від 14 грудня 2016 року слідує, що [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою виплатити йому суму коштів у гривневому виразі, що має бути еквівалентною 2000 (5600)дол. США, за курсом НБ України встановленого станом на день розрахунку, як оплату згідно попереднього договору, укладеного 31 травня 2016 року (з нотаріальним посвідченням) - протягом семи днів з дня пред`явлення даної претензії. Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 03 липня 2017 року, [PERSON] 01 червня 2017 року о 03.00 год. поблизу с. Калинівка на 47 км. автодороги " Київ-Чоп" у напрямку м. Житомира, керував автомобілем марки "Фіат",д.н.з. [NUMBER] , порушив пункти 1.5,2.3.б,12.1,12.3 Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем " Пежо" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного прравопорушення, передбаченогго ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв"язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності(т. 1, а.с. 31-32). Ухвалою суду від 14.05.2021 року, за клопотанням сторони відповідача, витребувано у СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві для огляду в судовому засіданні копію постанови про прийняте рішення у кримінальному провадженні , внесеному до ЄДРД за № 12016100080005784, за ст. 356 КК України; інформацію щодо місця знаходження автомобіля "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] , інформації щодо місця знаходження ключів та технічного паспорту на вищевказаний автомобіль. На виконання ухвали суду слідчими Святошинського УН НП у м. Києві повідомлено суд, що в матеріалах кримінального провадження не проведено слідчої дії в ході якої оглянуто автомобіль "FIAT SCUDO" д.н.з. АА , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] приєднано до матеріалів кримінального провадження та 16.03.2020 року у вказаному проовадженні винесено постанову про закриття в порядку п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України; для виконання ухвали суду потребен певний час , так як справа знаходиться в архіві, та вказано, що здійснювалося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні Вбачається, що спір між сторонами виник з приводу, укладеного ними 31.05.2016 року попереднього договору купівлі - продажу транспортного засобу та позивач, як сторона, яка виконала умови договору звернувся до суду з позовом до іншої сторони про витребування з незаконного володіння відповідача належного йому транспортного засобу- автомобіля " "FIAT SCUDO" д.н.з. [NUMBER] , а при неможливості витребування просив стягнути вартість автомобіля - 158978,40грн. , стягнути з відповідача відшкодування матеріальних збитків у розмірі 10000,00грн, 3 % річних. В подальшому позивач просив стягнути лише вартість автомобіля, відшкодування матеріальних збитків, 3% річних, судовий збір та витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1,3,7,10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленолму цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статтях 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів( вільне виявлення учасника правочину). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов"язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов"язання встановленне попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін) встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до п.8 попереднього договору сторона 2 ( відповідач) зобов"язався : прибути для укладення основного договору купівлі-продажу транспортного засобу; не змінювати в односторонньому порядку строк укладення Основного договору купівлі-продажу та його умови, утримувати транспортний засіб в належному та придатному для експлуатації стану, здійснювати його ремонт власним коштом; сплатити ціну транспортного засобу. Пунктом 9 цього договору передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов"язань за цим договором не допускається. Враховуючи вказане, суд констатує, що пунктом 10.2 вказаного договору передбачена відповідальність сторони 2( відповідач) у разі односторонньої відмови від укладення основного договору, його неприбуття для укладення основного договору, та за наявності інших обставин , внаслідок яких основний договір не був підписаний з його вини - подвійна сума авансу ( 10000,00грн. ) залишається у сторони 1( позивач) як відшкодування її матеріальних збитків, а пунктом 12 попереднього договору передбачено, що ризик випадкового знищення транспортного засобу покладається на сторону 2 (відповідач), яка експлуатує транспортний засіб. В разі настання цього випадку, сторона 2 (відповідач) відшкодовує стороні 1 (позивач) несплачену вартість транспортного засобу. Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено чіткий перелік правових наслідків порушення попереднього договору. Цією нормою встановлено обов"язок сторони, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані просроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами актами цивільного законодавства. В суді відповідач стверджував та надав відповідні докази, що основний договір не був укладений не з його вини, а через те, що автомобіль вибув з його володіння через незаконні дії [PERSON] , про що він одразу повідомив позивача [PERSON] . Відповідач не визнавав позов, так як автомобіль не перебуває у його володінні та він не має до нього доступу, не має змоги зробити оцінку майнової вартості автомобіля після ДТП , так як не є власником автомобіля , а позивач просить стягнути з нього вартість автомобіля, вказану в попередньому договорі, при тому, що він позивач є власником автомобіля та буде його власником і після стягнення грошових коштів. Позивач та його представники в суді наполягали на тому. що договір є обов"язковим для виконання і відповідач повинен його виконувати. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих відповідачем доказів вбачається, що транспортний засіб не знищено, відповідач не має права доступу до нього. так як не є його власником та не може надати доказів вартості автомобіля після ДТП. Ані ст. 635 ЦК України, ані узгодженні умови попереднього договору від 30.05.2016 року не передбачають такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов"язання щодо укладення основного договору, як визнання попереднього договору основним, навіть у випадку коли однією із сторін повністю виконані всі зобов"язання за договором. Суд констатує , що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, не ставить питання про перехід права власності на автомобіль до відповідача, умовами попереднього договору питання переходу права власності при пошкодженні автомобіля не врегульовано. За таких обставин, у випадку невиконання стороною умов попереднього договору, інша його сторона може претендувати лише на відшкодування збитків відповідно до частини 2 ст. 635 ЦК України, у данному спорі - відповідно до п. 10.2 попереднього договору. Відшкодування збитків можливе відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України у випадку необгрунтованого ухилення однієї із сторін від виконання умов попереднього договору. Зазначене узгоджується з вимогами частини 3 статті 635 ЦК України, згідно з якою зобов"язання встановлене попереднім договором припиняється, якщо попередній договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. Отже, положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства не передбачено такого правового наслідку невиконання попереднього договору, як відшкодування вартості майна, в даному випадку автомобіля і залишення автомобіля ( пошкодженого) у власності особи, якій відшкодовано його вартість. Також, як вбачається з висновку ВГС України , викладеному в постанові від 20.09.2017 року у справі № 923/1004/15, суть попереднього договору полягає в тому, що його стлорони зобов"язуються в майбутньому укласти основний договір. При цьому попередній договір визначає умови, на яких сторона зобов"язується в певний строк укласти основний договір, тобто, за попереднім договором виникає лише двостороннє зобов"язання сторін укласти основний договір у майбутньому, позаяк, укладанням попереднього договору лише обумовлюються наступні дії його сторін, а не відбувається . фактичне вибуття із власності продавця предмету продажу , а покупець не набуває права власності на це майно з укладенням попереднього договору. Отже, попередній договір не може вважатися самостійною підставою для переходу права власності на майно. Суд зазначає, що позивачем не надано належної сукупності доказів того, що відповідач необгрунтовано ухилявся від укладання основного договору та ним не виконувалися умови попереднього договору з його вини. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши, що автомобіль, який був переданий відповідачу за попереднім договором, вибув з його володіння поза його волею та на теперішній час позивач, який є власником автомобіля, не надав суду доказів того, що автомобіль знищено, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 635,637 ЦК України та

Outcome: dismissed