Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] із вимогою про стягнення у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 15616,17 доларів США та судові витрати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору №11136087000 від 03.04.2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 67500,00 дол. США строком до 03.04.2014 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. В забезпечення прийнятих [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №11136087000 від 03.04.2007 року між банком і [PERSON] було укладено договір поруки №П/11136087000 від 03.04.2007 року, згідно з умовами якого поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаний у п. 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Вказував, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти в сумі 67500,00 доларів США. В свою чергу, боржник зобов'язання за договором не виконав та не виконує в цей час, оскільки станом на 24.07.2014 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість у сумі 15616,17 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 11165,76 дол. США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 13448,09 грн.), заборгованості за відсотками у розмірі 3030,34 дол. США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 35403,06 грн.), пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 1185,18 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 13546,29 грн.) грн., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 234,89 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 2744,20грн.). У зв'язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Волік О.М., що діє на підставі довіреності №33-21/33144 від 26.09.2014 року (а.с.82) не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином та завчасно (а.с.85-86), [PERSON] причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01.10.2014 року, просив суд відкласти судове засідання через необхідність ознайомлення з матеріалами справи та підготовкою належної правової позиції по справі, проте поважних причин, які б унеможливлювали здійснити ці процесуальні дії з 01.10.2014 року (дата укладання довіреності), суду не навів. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] своєчасно отримала увесь пакет документів (а.с.53), а саме копію позовної заяви з додатками. Зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. Так, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №11136087000 від 03.04.2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 67500,00 дол. США строком до 03.04.2014 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі (а.с.5-12). Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору (а.с.13-16). Відповідно до п.1.3.4 Кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2009 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої, графік погашення кредиту було викладено в новій редакції (а.с.16, 17-18). Також, судом встановлено, що 07.04.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились про встановлення з 07.04.2010 року процентної ставки за використання кредитних коштів в розмірі 12,5 % річних. Також сторони домовились, що за користування кредитними грошима понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для стокової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором. (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON], згідно розрахунку заборгованості за договором №11136087000 від 03.04.2007 року, станом на 24.07.2014 року має заборгованість за кредитом у сумі 15616,17 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.07.2014 року дорівнює 182441,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 11165,76 дол. США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 13448,09 грн.), заборгованості за відсотками у розмірі 3030,34 дол. США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 35403,06 грн.), пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 1185,18 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 13546,29 грн.), пені за прострочення сплати процентів у розмірі 234,89 доларів США (за курсом НБУ станом на 24.07.2014 року становить 2744,20грн.). Таким чином, судом вбачається, що позивачем умови кредитного договору були виконанні та надано відповідачу грошові кошти в розмірі 67500,00 дол. США, однак відповідач, взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 24 червня 2014 року (а.с.22-32). Статтями 525,526,530 ЦК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо солідарної відповідальності відповідачів, то суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №П/11136087000 від 03.04.2007 року, згідно з умовами якого поручитель і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаний у п. 1.2.2 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв на адресу відповідачів досудові вимоги про сплату боргу за кредитним договором, проте позитивних результатів не настало, відповідачі вказаний в вимозі борг не погасили (а.с.33-34). Оскільки кредитний договір є забезпеченим договором поруки, за яким [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути суму боргу з відповідачів солідарно. Згідно п.12 "Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачену ним суму судового збору, відповідно до меморіального ордеру №0010189045 від 29.07.2014 року у розмірі 1824 грн. 42 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved