Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

07 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій на праві приватної власності. Відповідно до заповіту серії ВМВ № 408972 позивач є єдиним спадкоємцем вищезазначеної квартири. Для оформлення спадщини позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті невірно вказано прізвище позивача, замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ". З урахуванням вказаних обставин, позивач вимушена звернутись до суду із цим позовом та просить: - встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Меньшиковою К. О. 16 грудня 2008 року, зареєстрований за №1-159, серія ВМВ № 408972, відповідно до якого [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] , квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , фактично був оформлений та складений на ім`я спадкоємця [PERSON] , [INFO] ; - визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року було залишено позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 20-21). 16 жовтня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, долучивши до матеріалів справи докази про сплату судового збору (а.с. 23-24). Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 25-26). Ухвалою суду від 27 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд прийняти рішення у справі згідно з нормами діючого законодавства України та з урахуванням документів, які містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи - Новомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори у зв`язку з виробничою завантаженістю. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 2019 року (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, копію якого надано в засвідченій позивачем копії, громадянці [PERSON] на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво видане згідно з розпорядженням Новомосковської міської ради за № 02671 від 05 квітня 1995 року та зареєстроване Новомосковським БТІ у реєстрову книгу за № 93-1 від 21 квітня 1995 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубовою О.С. за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 10/2020, відповідно до якої позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті її сестри [PERSON] , подавши нотаріусу відповідні заяви (а.с. 46. Проте, відповідно до постанови державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О. С., позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з розбіжностями даних у заповіті, з даними спадкоємця, який звернувся із заявою про отримання спадщини, оскільки, як убачається зі змісту заповіту, заповідач [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом установлено, що відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Меньшиковою К. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-159, серії ВМВ № 408972, наданого у засвідченій позивачем копії, [PERSON] заповіла належну їй на праві власності жилу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Позивач, [PERSON] , народилась [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 18 грудня 2000 року Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 6). Як підтверджено письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, позивач є сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 11, 12). Наявність родинних зв`язків між позивачем та [PERSON] , померлою [INFO] , співпадіння імені, по батькові та дати народження, позивача та спадкоємця за заповітом, складеним [PERSON] , різниця в написанні прізвища лише в одній букві ( [PERSON] - [PERSON] ), дають можливість суду дійти висновку про наявність допущеної описки в написанні прізвища спадкоємця в заповіті, що є нічим іншим, як технічною помилкою осіб, що готували вищезазначений документ, що в свою чергу, перешкоджає позивачу у реалізації його права на спадкування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сам факт прийняття позивачем спадщини за вказаним заповітом, а також відсутність будь-яких інших спадкоємців, які б заявили про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , переконує суд в тому, що [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, якій спадкодавець [PERSON] заповіла належне їй майно, вказавши в заповіті помилково її прізвище як « [PERSON] ». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Меньшиковою К. О. 16 грудня 2008 року, зареєстрований за №1-159, серія ВМВ № 408972, відповідно до якого [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] , квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , фактично був оформлений та складений на ім`я спадкоємця [PERSON] , [INFO] , є цілком обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в цій частині. Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд виходить з таких підстав. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріалами справи підтверджено, що після смерті [PERSON] , позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [INFO] (а.с. 25). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS] , а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після її смерті, яка прийняла спадщину, при цьому, доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та за позивачем належить визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved