Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому просила розірвати договір оренди земельної частки(паю) від 28 грудня 2009 року укладений між нею та відповідачем з підстав неналежного виконання ТОВ "Агрофірма Корнацьких" умов договору. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідно до умов договору позивач передав в оренду відповідачеві земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, вартістю 40392,33 гривень, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток(паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Відповідно пункту 2.2 Договору за користуванням вказаною в Договорі земельною часткою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі( в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі три відсотки від грошової оцінки земельної частки(паю), яка передається Орендодавцеві в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 1211,77 гривень. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти. Так, відповідно довідок ТОВ «Агрофірма Корнацьких» наданих на запит фонду соціального страхування, орендна плата в 2010 році складала 1587,87 гривень довідка від І2.02.2011 року, в 2011 році, 2461,99 довідка від 04.04.2012 року № 108, в 2012 році, 57.26 гривень довідка 17.01.2013 року №9-з, в 2013 році 2857,26 гривень довідка від 17.01.2014 року № 463-з, в 2014 році 2857,26 гривень довідка від 13.01.2015 року. Позивачка стверджує, що починаючи з 2013 року відповідач, в порушення умов пункту 2.2 Договору, нараховану орендну плату виплачував не в повному обсязі, а саме, в 2013 році сплатив 1647,13 гривень а в 2014 році 428,59 гривень. Викладене позивачка вважає істотним порушенням умов договору оренди та підставою для його розірвання в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що відповідачем вчасно та в повному обсязі сплачувалась орендна плата з 2010 року, яку позивачка отримувала або особисто, або через уповноважених осіб, проте з 2013 року ні позивачка ні її представники не зверталась до відповідача за отриманням орендної плати. Оскільки в договорі оренди не зазначено реквізитів будь яких банківських рахунків, то на думку представника відповідача позивачка може отримати орендну плату лише звернувшись особисто або через представників безпосередньо до офісу ТОВ «Агрофірма Корнацьких», проте останні не зверталась до відповідача жодного разу протягом 2013 2015 років. Представник відповідача наголошував, що на його думку позивачка умисно не зверталась за орендною платою і тим самим штучно створила підстави для звернення до суду із даним позовом. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних причин. Судом встановлено, що дійсно 28 грудня 2009 року між сторонами укладено договір оренди земельної частки (паю) належного [PERSON] на підставі сертифікату серії МК №0035345 (реєстраційний номер №1275) строком на 50 років. Відповідно до наданих суду довідок ТОВ «Агрофірми Корнацьких» у 2010, 2011 та 2012 роках особисто [PERSON] та особи за її дорученням отримували обумовлену договором орендну плату. У 2013, 2014, 2015 роках позивачка та її представники не зверталися до ТОВ «Агрофірми Корнацьких» за отриманням орендної плати. Представник позивачки в свою чергу не спростував факт отримання позивачкою орендної плати за вказані вище роки, та не надав доказів звернення до відповідача з вимогою виплатити орендну плату за 2013-2015 роки. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає, що позивачем не доведено істотного порушення договору оренди відповідачем, що є обовязком сторони відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому у задоволенні вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки слід відмовити.

Outcome: dismissed