Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 25.11.2019 року звернулося Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до [PERSON] , [PERSON] , Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про зобов`язання привести об`єкт нерухомого майна до попереднього стану, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є балансоутримувачем громадського будинку багатофункціонального берегозахисного комплексу із рятувальною станцією та туристично-дайвінговим центром за адресою: [ADDRESS] згідно рішення Господарського суду Одеської області від 24.12.2009 року по справі № 22/208-09-5876. Відповідачі є власниками нежитлового приміщення № 307А, загальною площею 99,5 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2019 року. В подальшому відповідачами було здійснено поділ нежитлового приміщення на підставі висновку ТОВ «БТІ АЛЬТЕРНАТИВА» щодо можливості поділу нежитлового приміщення та згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2019р. [PERSON] належить на праві власності нежитлове приміщення № 307А, загальною площею 50,5 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] належить на праві власності нежитлове приміщення № 307Б, загальною площею 53,2 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 03.10.2019 року позивачем було здійснено огляд нежитлового приміщення № 307А та встановлено, що відповідачами самостійно без дозвільних документів було проведено роботи з проведення комунікацій в нежитловому приміщенні № 307А, а саме виконано штробування в підлозі (міжповерховому перекритті, тобто, в несучих конструкціях будівлі), в штробу прокладено пластикову трубу та замуровано цементним розчином. При цьому було встановлено, що приміщення не було поділено, хоча державну реєстрацію поділу було здійснено того ж дня. Таким чином, відповідачі порушили будівельні норми і правила при виконанні робіт з проведення комунікацій в нежитловому приміщенні № 307А та державна реєстрація поділу приміщення є незаконною. У зв`язку з вищезазначеним позивач звернувся до суду з позовними вимогами зобов`язати [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок привести нежитлове приміщення № 307А, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , до попереднього стану, що існував до проведення незаконного переобладнання та перепланування, шляхом проведення наступних робіт: демонтаж трубопровода з поліетиленових труб; знепилювання, ґрунтування та фарбування арматури, улаштування бетонної стяжки товщиною 20 мм; із складенням локального кошторису робіт по приведенню нежитлового приміщення № 307А, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , у попередній стан (вказаним кошторисом буде визначено перелік робіт та витрат, необхідних для приведення нежитлового приміщення у попередній стан); з укладенням відповідно до складеного локального кошторису робіт з будівельного організацією, яка є суб`єктом господарювання та має відповідні дозвільні документи на будівництво, договору підряду по приведенню нежитлового приміщення № 307А, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , у попередній стан; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48993268 від 03.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю.; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49013653 від 04.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 13.02.2020 року представник позивача надав до суду заяву, в якій просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48993268 від 03.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49013653 від 04.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року залишено без розгляду позовні вимоги Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48993268 від 03.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. та визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49013653 від 04.10.2019 року, державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виключення зі складу учасників справи відповідачів [PERSON] , Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ю Юріївну та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та виключено вказаних осіб зі складу учасників справи. Відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому не погоджується з підставами позову, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що позивачем у позовній заяві не зазначено яке його право або охоронюваний законом інтерес порушені діями відповідачів, тобто не зазначено та не доведено належними у розумінні ст. 77 ЦПК України доказами наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. За таких обставин, на думку відповідача, відсутні підстави вважати наявними порушені права позивача, що згідно ст.ст. 2, 4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України виключає можливість задоволення зазначених позовних вимог. Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем, в порушення ст.ст. 76-81 ЦПК України, не доведено належними доказами факту порушення ним чинного законодавства, зокрема, будівельних норм і правил. Акт про порушення будівельних норм від 03.10.2019 року, підписаний представниками позивача, та матеріали фотофіксації, за переконанням відповідача, не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України. Відповідач також вважає неналежним доказом висновок експертного дослідження № 91/19 від 14.11.2019 року, виконаного судовим експертом Сікорською О.А., оскільки в ньому не наведено жодного конкретного порушення, що було здійснено відповідачем, а просто перераховано норми ДБН, ДСТУ та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. 13.02.2020 року представником [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання відсутнім права на компенсацію та усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. В обґрунтування зустрічного позову представник [PERSON] зазначає, що реальною підставою для подання позову Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ є наявний між сторонами інший спір щодо заборгованості з компенсації комунальних послуг попереднього власника приміщення № 307А , розташованого за адресою: [ADDRESS] . 30.09.2019 року Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ звернулося до [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість з компенсації комунальних послуг попереднього власника приміщення № 307А , розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка виникла за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року, у розмірі 107 248,26 грн, а у разі не погашення вказаної заборгованості протягом 10 календарних днів з моменту отримання даної претензії Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ погрожувало звернутися з позовом до суду та відмовити у підключенні нежитлового приміщення № 307А до мережі енергоносіїв (електроенергія, водопостачання, водовідведення, теплопостачання, кондиціювання). [PERSON] було відмовлено позивачу у компенсації боргу попереднього власника за утримання нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року, оскільки у вказаний період він не був ані власником, ані користувачем зазначеного приміщення та набув право власності на нього лише 16.09.2019 року. На сьогоднішній день спір між Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ та [PERSON] щодо заборгованості з компенсації комунальних послуг попереднього власника приміщення № 307А , розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року є невирішеним, наслідком чого є відмова Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ, як балансоутримувача багатофункціонального берегозахисного комплексу із рятувальною станцією та туристично-дайвінговим центром за адресою: [ADDRESS] , надавати послуги постачання електричної енергії у нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] , що перешкоджає [PERSON] у користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном. Посилаючись на вищенаведене, [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами визнати відсутнім у Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю права на компенсацію [PERSON] комунальних послуг, що надавались у приміщення № 307А , розташоване за адресою: [ADDRESS] , до 17.09.2019 року; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] шляхом забезпечення Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надання послуг постачання електричної енергії у нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про визнання відсутнім права на компенсацію та усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та позовні вимоги за зустрічною позовною заявою об`єднано в одне провадження з позовними вимогами за позовною заявою Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до [PERSON] про зобов`язання привести об`єкт нерухомого майна до попереднього стану. Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надало суду відзив на зустрічний позов, в якому не погоджується із зустрічним позовом та просить суд у задоволенні вимог зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. 16.09.2020 року представником [PERSON] подано до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про усунення [PERSON] перешкод у користуванні належним йому на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] шляхом забезпечення Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надання послуг постачання електричної енергії у нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] , оскільки після подання зустрічного позову Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю уклало з [PERSON] договір про відшкодування експлуатаційних витрат від 28.08.2020 року, на підставі якого у нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] надаються послуги постачання електричної енергії. В іншій частині зустрічний позов підтримує та просить суд судові витрати за зустрічним позовом покласти на Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю в повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 року провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про усунення [PERSON] перешкод у користуванні належним йому на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] шляхом забезпечення Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надання послуг постачання електричної енергії у нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] закрито. У судовому засіданні представник Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю підтримав первісний позову, проти задоволення зустрічного позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позов, зустрічний позов в частині вимог про визнання відсутнім у Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю права на компенсацію [PERSON] комунальних послуг, що надавались у приміщення № 307А , розташоване за адресою: [ADDRESS] , до 17.09.2019 року підтримав у повному обсязі. В судове засідання 25.09.2020 року сторони по справі не з`явились, про дату час та місце розгляду справи, повідомленні належним чином, представником [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи без його участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 05.10.2020 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 24.12.2009 року у справі № 22/208-09-5876 за Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю було визнано право власності на 76 приміщень та 23 зупиночних місця у Багатофункціональному берегозахісному комплексі із рятувальною станцією та туристично-дайвінговим центром за адресою: [ADDRESS] та визнано Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю балансоутримувачем (як власника) Багатофункціонального берегозахисного комплексу із рятувальною станцією та туристично - дайвінговим центром, загальною площею 19116,5 кв.м, з якої: основна площа - 12869,70 кв.м, допоміжна площа - 4119,40 кв.м, площа приміщень, не включених в загальну - 2127,4 кв.м та розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається, у тому числі з технічних та допоміжних приміщень. 16.09.2020 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] і [PERSON] (Покупці) був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В. за р/н 625, за умовами якого Продавець передав у власність Покупців, а Покупці прийняли у власність, по 1/2 частці кожний, нежитлове приміщення № 307А, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2019 року, індексний номер 181195132, 16.09.2019 року право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 307А, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м, було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 625 від 16.09.2019 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.09.2019 року, індексний № 48702858). Висновком щодо технічної можливості поділу нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , № 190/2/19 від 24.09.2019 року, здійсненим ТОВ «БТІ Альтернатива», було встановлено, що загальна та основна площа приміщення змінені внаслідок проведення робіт з перепланування, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, тому слід вважати загальну площу 103,7 кв.м, за технічними показниками нежитлове приміщення може бути поділене на два самостійних об`єкта нерухомості. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.10.2019 року, індексний номер 183594719, 02.10.2019 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,2 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу № 625 від 16.09.2019 року та висновку щодо можливості поділу нежитлового приміщення ТОВ «БТІ Альтернатива» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.10.2019 року, індексний № 48702858). У своїй позовній заяві Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ зазначає, що 03.10.2019 року його представниками було здійснено огляд нежитлового приміщення № 307А та встановлено, що відповідачем самостійно без дозвільних документів було проведено роботи з проведення комунікацій у вказаному нежитловому приміщенні № 307А, а саме виконано штробування в підлозі (міжповерховому перекритті, тобто, в несучих конструкціях будівлі), в штробу прокладено пластикову трубу та замуровано цементним розчином, а також про те, що у приміщенні демонтований верхній захисний шар бетону, оголена арматура і встановлена пластикова каналізаційна труба. За переконанням позивача, виконані роботи з проведення комунікацій в нежитловому приміщенні № 307 А порушують п. 4.4.1.1.,п. 4.4.2.1. ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції. Основні положення» в частині порушення цілісності захисного шару бетону міжповерхового перекриття та оголення арматури; п. 9.12. ДСТУ-Н Б В.2.6-205:2015 «Настанова з проектування монолітних бетонних і залізобетонних конструкцій будівель та споруд» в частині виконання отворів у зонах закладання арматури в перекритті; п. 1.4.4. Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76. На підтвердження вказаних обставин ним надано до суду акт про порушення будівельних норм від 03.10.2019 року, підписаний представниками позивача, матеріали фотофіксації та висновок експертного дослідження № 91/19 від 14.11.2019 року, виконаного судовим експертом [PERSON] . Згідно ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Надаючи оцінку поданим позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх вимог доказам, суд зазначає, що з акту про порушення будівельних норм від 03.10.2019 року та матеріалів фотофіксації неможливо встановити наявність порушення Державних будівельних норм та правил, на які посилається позивач. Акт від 03.10.2019 року підписаний лише представниками позивача, відомості про наявність у яких статусу фахівця у відповідній сфері та відповідного сертифіката експерта, які б надавали їм право та можливість робити висновок про порушення Державних будівельних норм та правил, позивачем суду не надано. З доданих до вказаного акту фотографій не вбачається в якому саме приміщенні вони здійснювалися та в якій період часу. При цьому, суд враховує, що [PERSON] у своїх запереченнях наголошує на тому, що він, як власник нежитлового приміщення, не надавав свого дозволу позивачу на вхід до приміщення, під час фотофіксації не був присутнім. Висновок експертного дослідження № 91/19 від 14.11.2019 року, здійснений судовим експертом [PERSON] , був виконаний на підставі правовстановлюючих документів на приміщення № 307А за адресою: [ADDRESS] та фотознімків на електронному носії, про це заначено безпосередньо у висновку. Також у висновку зазначено, що огляд нежитлового приміщення № 307А за адресою: [ADDRESS] було проведено з суміжного приміщення. У судовому засіданні 15.05.2020 року за клопотанням позивача за первісним позовом судом та учасниками справи було допитано судового експерта [PERSON] , яка підтвердила суду факт того, що експертне дослідження проводилось із суміжного приміщення, тобто безпосередньо до об`єкту дослідження експерт не заходив. Зі змісту висновку експертного дослідження № 91/19 від 14.11.2019 року вбачається, що в ньому перераховані положення ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції. Основні положення», зокрема, терміни і визначення понять, основні вимоги та розділ щодо довговічності та захисного шару бетону для арматури (підкреслено поняття захисного шару бетону); положення ДСТУ-Н Б В.2.6.-205:2015 «Настанова з проектування монолітних бетонних і залізобетонних конструкцій будівель та споруд» (підкреслено п. 9.12., згідно якого не слід влаштовувати вентиляційні шахти та інші отвори у зонах умовних (арматурних) балок плоских перекриттів); положення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (підкреслено п. 1.4.4.: переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості (прочності) або руйнації несучих конструкцій будинку, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається). При цьому, безпосередньо щодо здійснених порушень, експертом зазначено лише про те, що в приміщенні № 307А демонтований верхній захисний шар бетону, оголена арматура і встановлена пластикова каналізаційна труба. Далі по тексту висновку йдуть зауваження про те, що захисний шар бетону повинен забезпечувати безпечну передачу зусиль зчеплення та захист арматурної сталі від корозії; так як пластикова труба встановлена на оголену арматуру, перепад температур в трубі може створювати конденсат, який в свою чергу на арматурі буде сприяти утворенню наліту корозії і поступово збільшуючись в об`ємі, розклинювати бетон уздовж арматурних стрижнів; в утворені мікротріщини буде проникати повітря, яке також буде пришвидшувати процес корозії. Також експерт зазначає, що власникам приміщень категорично забороняється влаштування будь-яких отворів у перекриттях. На підставі викладеного, експерт робить висновок про те, що виконані роботи з проведення комунікацій в нежитловому приміщенні № 307А в будинку [ADDRESS] порушують наступні Державні будівельні норми та правила: - ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції. Основні положення» в частині порушення цілісного захисного шару бетону міжповерхового перекриття та оголення арматури (п. 4.4.1.1. та п. 4.4.2.1.); - ДСТУ-Н Б В.2.6.-205:2015 «Настанова з проектування монолітних бетонних і залізобетонних конструкцій будівель та споруд» в частині виконання отворів у зонах прокладення арматури в перекритті (п. 9.12.); - Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій в частині порушення конструкцій цілісності і несучих конструкцій будинку (п. 1.4.4.). Між тим, в експертному дослідженні не зазначено яким саме чином відповідачем було порушено перераховані норми і правила. Зокрема, не зазначено чим саме було порушено п. 4.4.1.1. та п. 4.4.2.1. ДБН В.2.6-98:2009 «Бетонні та залізобетонні конструкції. Основні положення», які надають лише визначення захисного шару бетону; не встановлено, що відповідачем було вчинено отвір у зонах прокладення арматури в перекритті, а отже, не зазначено в чому полягає порушення п. 9.12. ДСТУ-Н Б В.2.6.-205:2015 «Настанова з проектування монолітних бетонних і залізобетонних конструкцій будівель та споруд»; не встановлено, що відповідачем було порушено цілісність несучих конструкцій будинку, як то визначено у п. 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій в частині порушення конструкцій цілісності і несучих конструкцій будинку. З урахуванням наведеного, а також пояснень судового експерта Сікорської О.А., наданих безпосередньо у судовому засіданні, під час яких вона не змогла конкретизувати свої висновки, суд доходить висновку, що у експертному дослідженні № 91/19 від 14.11.2019 року не наведено жодного конкретного порушення, що було здійснено відповідачем, а тільки перераховано норми ДБН, ДСТУ та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, у зв`язку з чим вказане експертне дослідження не є належним доказом обставин, на які посилається позивач у своєму позові, тому суд до нього ставиться критично. Крім того, суд враховує, що експертне дослідження виконувалось щодо нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якого, як було встановлено під час розгляду справи, були [PERSON] та [PERSON] , які були спочатку співвідповідачами за позовом. В подальшому ними було здійснено поділ вказаного нежитлового приміщення на два окремі приміщення та [PERSON] 02.10.2019 року став власником нежитлового приміщення № 307Б, загальною площею 53,2 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивач відмовився від позовних вимог щодо приведення приміщення у первісний стан, заявлених до [PERSON] . Натомість, з наданих позивачем доказів не вбачається, що зазначені у позові порушення були здійснені саме [PERSON] та не можливо встановити в якому саме з двох приміщень було встановлено такі порушення. У відповідності до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Також, за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права. Так, вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й факт порушення його суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та таким порушенням. Суд враховує, що Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ рішенням Господарського суду Одеської області від 24.12.2009 року у справі № 22/208-09-5876 було визнано балансоутримувачем Багатофункціонального берегозахисного комплексу із рятувальною станцією та туристично - дайвінговим центром, за адресою: [ADDRESS] , саме в статусі власника вказаного комплексу. Натомість, на сьогоднішній день, як було встановлено під час розгляду справи, Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ вже не являється власником багатофункціонального берегозахисного комплексу із рятувальною станцією та туристично-дайвінговим центром за адресою: [ADDRESS] . Більш того, наразі, з урахуванням прийняття Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017 року, у законодавстві України взагалі відсутній такий термін, як «балансоутримувач», у зв`язку з чим остаточний обсяг прав та обов`язків позивача за первісним позовом є не встановленим. Звертаючись до суду із вказаним позовом, Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ не зазначено яке саме його суб`єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес порушені діями відповідача та не доведено факту наявності такого порушення. Отже, докази, які б підтверджували доводи позивача, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень по первісному позову, підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ до [PERSON] про зобов`язання привести приміщення [ADDRESS] до попереднього стану. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання відсутнім у Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю права на компенсацію [PERSON] комунальних послуг (експлуатаційних витрат), що надавались у приміщення № 307А , розташоване за адресою: [ADDRESS] , до 17.09.2019 року, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 30.09.2019 року Підприємство «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ звернулося, зокрема, до [PERSON] з листом з вимогою сплатити заборгованість з компенсації експлуатаційних витрат попереднього власника приміщення № 307А , розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка виникла за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року, у розмірі 107 248,26 грн. Як стверджує [PERSON] у своєму зустрічному позові, ним було відмовлено Підприємству «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ у компенсації боргу попереднього власника за утримання нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року, оскільки право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 307А, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м він набув 16.09.2019 року. Станом на сьогоднішній день, за твердженням позивача за зустрічним позовом, спір між Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді ТОВ та [PERSON] щодо заборгованості з компенсації експлуатаційних витрат (витрат на утримання приміщення) попереднього власника приміщення № 307А , розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 19.09.2019 року є невирішеним. Посилаючись на той факт, що власником та користувачем 1/2 частки нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] став 16.09.2019 року, з чого слідує, що він зобов`язаний компенсувати експлуатаційні витрати за вказане приміщення лише починаючи з 17.09.2019 року, [PERSON] звернувся до суду із вимогою визнати відсутнім у Підприємства «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю права на компенсацію [PERSON] комунальних послуг, що надавались у приміщення № 307А , розташоване за адресою: [ADDRESS] , до 17.09.2019 року. Надаючи оцінку зустрічним позовним вимогам, суд враховує, що [PERSON] набув право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення № 307А, розташованого за адресою: [ADDRESS] , 16.09.2019 року, з огляду на що згідно положень ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 2 ст. 14, ч. 4 ст. 334 ЦК України, він зобов`язаний компенсувати експлуатаційні витрати за вказане приміщення починаючи з 17.09.2019 року. Між тим, встановлення вказаного факту має значення лише за наявності заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] витрат на утримання приміщення № 307А , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , до 17.09.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, наразі таких вимог не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги факт укладення 28.08.2020 року між Підприємством «ТОМАТЕКС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON] договору № 28/08-20 про відшкодування експлуатаційних витрат щодо нежитлове приміщення № 307Б за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що [PERSON] не доведено суду факту порушення його прав діями відповідача за зустрічним позовом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для задоволення зустрічного позову. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed