Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ЖБК №15, третя особа - [PERSON] про визнання рішення загальних зборів ЖБК №15 від 20.05.2010 року незаконним та його скасування. В позові позивач зазначає, що згідно рішення Уманського міського суду від 25.04.1990 року їй належить ? паєнакопичення квартири [ADDRESS] в ЖБК №15. Згідно свідоцтва про право на спадщину позивачу належить ? паєнакопичення після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO]. На ? частину паєнакопичення на квартиру право на спадщину по закону до 26.03.2010 року, як встановлено рішенням суду від 26.03.2010 року, ще не видавалося, тобто третя особа [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримував. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане відділенням житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради, позивачу на праві приватної власності належить ? частини квартири [ADDRESS]. У позові позивач вказує, що вона постійно сплачувала комунальні послуги та адміністративні витрати по даній квартирі у повному обсязі, починаючи з 05.01.1990 року. Третя особа у справі, [PERSON] після відкриття спадщини [INFO] подав заяву до нотаріальної контори, але протягом 21 року не отримував свідоцтво про право на спадщину у вигляді ? частини паєнакопичення квартири, а тому на думку позивача, в зв'язку із пропуском 3-х річного строку позовної давності втратив право на спадщину у вигляді ? частини паєнакопичення. Рішенням загальних зборів членів ЖБК №15 від 20.05.2010 року [PERSON] було прийнято в члени ЖБК №15 м. Умань. Позивач вказує, що протягом останніх двадцяти років життя свого батька [PERSON] третя особа [PERSON] з батьком не спілкувався і разом не проживав, а тому на вступ у ЖБК у [PERSON] не було жодних підстав та права, оскільки спадщина відкрилася лише на паєнакопичення. Оскільки спірна квартира складається з двох кімнат і на ? частину не припадає окремої кімнати, позивач вважає прийняття [PERSON] в члени ЖБК №15 незаконним та безпідставним, оскільки реально йому не можливо виділити житлову площу. Також позивач в позові зазначає, що у [PERSON] право не виникало не тільки на проживання у спірній квартирі, а й на паєнакопичення. До того ж, [PERSON] пропустив строк як вступу в спадщину, так і витребування паєнакопичення у спадкоємців, що прийняли спадщину, а тому у [PERSON] право на частку в квартирі не виникало, а право на паєнакопичення квартири втрачено. Таким чином, за відсутності права на реальну частку в квартирі і відсутності ізольованої кімнати, а також, враховуючи, що [PERSON] свідоцтво про право на частку в квартирі не отримував, а отримав лише 06.03.2010 року, через 21 рік з часу відкриття спадщини, позивач просить суд визнати рішення загальних зборів ЖБК №15 м. Умань Черкаської області від 20.05.2010 року незаконним та скасувати його. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Цуркан В.М. в судовому засідання позов підтримали. Вони просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У поясненнях представник позивача посилався на зміст позовної заяви. Також представник позивача в обгрунтування позовних вимог посилався в суді на п.55 Примірного Статуту ЖБК та ст.. 146 ЖК України, згідно з положеннями яких в кооператив може бути прийнято стільки спадкоємців, скільки є ізольованих кімнат в квартирі, а в спірній квартирі №31 лише дві кімнати і на ? частину квартири не припадає окремої кімнати, а тому не було законних підстав для прийняття [PERSON] в члени ЖБК №15, так як йому не можливо виділити житлову площу. . Позивач в судовому засіданні пояснила, що 15 червня 2011 року голова кооперативу [PERSON] її повідомила про те, що [PERSON] є членом кооперативу. Одночасно вона повідомила, що 05.04.2012 року вона отримала копію протоколу загальних зборів після звернення до прокуратури м. Умані. Також позивач пояснила. що з приводу вказаних правовідносин вона зверталась в прокуратуру неодноразово, однак там її пояснили, що вирішення піднятих нею у зверненні питань належить до компетенції суду. З приводу строків позовної давності позивач і її представник вказували, що вони вважають, що строки позовної давності не пропущені. Також позивач вказувала, що про проведення зборів її не було нічого відомо. При цьому вона вказувала, що в протоколі не вказано конкретний перелік осіб, які приймали участь у зборах, а люди з якими вона спілкувалася вказували, що участі у цих зборах вони не приймали. Представник відповідача - ЖБК №15 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала . Вона пояснила, що на посаді голови правління кооперативу вона працює лише декілька місяців, а той період головою правління була [PERSON]. Тоді коли проводились збори, протокол по яких оскаржується, вона ще не була членом кооперативу і в будинку не проживала. Питання діяльності кооперативу, в т.ч. і процедура прийняття в члени кооперативу врегульована Статутом ЖБК №15. . Вона вказувала. що задоволення позовних вимог позивача про скасування протоколу вцілому порушить права інших осіб, оскільки на тих зборах серед інших питань вирішувались також питання про прийняття в члени кооперативу і інших осіб : [PERSON] - кВ. №15, [PERSON]- кВ. №19, [PERSON] - кВ. №3 та [PERSON] - кВ. №3. Також до порядку денного були внесені і інші питання, які стосуються діяльності кооперативу. Крім того, представник відповідача подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. В заяві вона вказала, що на спірні правовідносини з приводу відносин між громадянами і житлово-будівельними кооперативами поширюються загальні строки позовної давності. В статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. В позові вказано, що позивач є членом кооперативу з 2007 року. Проживаючи у відповідному житловому будинку вона не могла не знати, про те, що 20 травня 2010 року проводились загальні збори членів кооперативу. На думку представника відповідача саме із дати проведення загальних зборів членів кооперативу почав спливати термін позовної давності. З посиланням на ст.. 267 ЦК України в заяві зазначено, що наслідком пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Також в заяві вказано, що відповідно до ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Третя особа - [PERSON] та його представник по дорученню - [PERSON] в судовому засіданні вказували на відсутність підстав для задоволення позову. Вони надали до суду заперечення в яких вказали, що позивач не виконав свій обов»язок встановлений ст.. 131 ч.3 ЦК України - не повідомив суду про всі відомі їм рішення судів, які стосуються предмету спору, чим на їх думку намагаються ввести суд в оману. На думку третьої особи та його представника позивач навмисно замовчує той факт, що ще в 2011 році вона зверталася до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частини квартири за адресою : [ADDRESS]. Також у позові тоді нею ставилось в т.ч. питання і про скасування рішення загальних зборів ЖБК №15 від 20 травня 2010 року.. Обгрунтування позовних вимог тоді було аналогічне тому, що міститься в позовній заяві, яка в даний час розглядається судом. Однак після винесення рішення судом першої інстанції, апеляційним судом Черкаської області за результатом розгляду апеляційної скарги - рішення суду першої інстанції від 06.12.2012 року було скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено. Також в запереченні вказано, що позивачу відомо, що третя особа - [PERSON] є власником ? частини квартири за адресою : [ADDRESS] з 17.11.2011 року.. Також вони в запереченні вказали, з позовної заяви взагалі не вбачається в чому ж саме полягає незаконність рішення загальних зборів і не наведено жодної підстави для визнання рішення загальних зборів членів кооперативу незаконним. Вищим органом правління ЖБК є загальні збори. Як вбачається із протоколу №11 від 20 травня 2010 року загальні збори членів кооперативу - ЖБК№ 15 відбулися за наявності кворуму для їх проведення. Також в протоколі відображено, що на тих зборах на порядку денному стояло три питання :1) звіт голови кооперативу. 2) план роботи на літній період, 3) прийняття в члени кооперативу. Як вбачається з протоколу на загальних зборах були присутні 71 член кооперативу, тобто більше 2/3 від усіх членів кооперативу. Загальні збори, на їх думку , вирішили питання в межах їх повноважень, не порушили регламент зборів, а тому не має жодної передбаченої чинним законодавством підстави для визнання незаконними рішень загальних зборів, які відображені у відповідному протоколі. Крім того, ставлячи про скасування рішення загальних зборів членів кооперативу, позивач порушує права інших членів кооперативу, в т.ч. і голови кооперативу. І також в запереченні вказано і це було озвучено представником в судовому засіданні, що вони підтримують заяву зроблену відповідачем про необхідність і наявність підстав для застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, третю особу та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У своєму позові [PERSON] просить суд скасувати рішення загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умань від 20.05.2010 року, оформлене протоколом загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умань від 20.05.2010 року. Як вбачається з копії наданого суду протоколу загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умань №11 від 20.05.2010 року, рішенням зборів окрім прийняття у члени ЖБК [PERSON] було вирішено ряд інших питань, зокрема, прийняття інших осіб у члени ЖБК, які не приймають участі у розгляді даної справи. Однак, позивач ставить питання про визнання рішення ЖБК незаконним в цілому, а не лише його окремого пункту, що стосується прийняття у члени ЖБК [PERSON] Вимога про визнання рішення ЖБК незаконним та його скасування, а не окремого його пункту щодо прийняття [PERSON] у члени ЖБК не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не містить посилань на відповідні докази. Так, позивач надала суду копію протоколу загальних зборів членів кооперативу ЖБК №15 м. Умань і вважала, що цього достатньо для підтвердження своїх вимог. Однак відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини. Однак такі докази вона не надала і не ставила питання в судовому засіданні про їх витребування. В силу ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об»єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Як регламентує ст. 3 Закону України «Про кооперацію» - метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Згідно ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об»єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними, тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відповідно до ст. 137 ч. 5 Житлового Кодексу Української РСР - житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 41 ЗУ «Про кооперацію»введеним в дію 10.07.2003 року кооперативи та кооперативні об'єднання, які створені до набрання чинності цим законом, зобов'язані протягом року з дня набрання чинності цим законом привести свої статути у відповідність із цим законом. До приведення статутів у відповідність з цим законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечать цьому закону. Разом з тим учасниками судового розгляду, суду не надано статуту ЖБК №15 м. Умань, на підставі якого діє ЖБК. В протоколі загальних зборів кооперативу ЖБК №15 від 20 травня 2010 року №11 зазначено, що на зборах присутні 71 особа і відображена повістка денна. На розгляд виносились слідуючі питання : 1) звіт голови за рік роботи, 2) плани роботи на літній період, 3) зарахування власників квартир в члени ЖБК №15, які купили квартири на протязі 2009-2010 років і отримали квартири в спадок. Згідно зі ст.15 Закону України "Про кооперацію" чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах. Згідно технічного паспорта на кВ. [ADDRESS] - власником ? ( ідеальна частка ) відповідного об»єкту нерухомості є [PERSON]. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію прав від 17.11.2011 року власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON]. В якості підстави виникнення права власності вказано - свідоцтво про право власності [NUMBER]. Свідоцтво про державну реєстрацію прав від 17.11.2011 року додано до заперечення за підписом представника третьої особи і його оригінал або належним чином завірена копія в судовому засіданні для огляду учасниками судового розгляду не надавались. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи - виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, ЖБК №15, про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], скасування рішення виконавчого комітету Уманської міської ради №459 від 27.10.2011 року, рішення загальних зборів ЖБК 15 від 20 травня 2010 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2011 року та технічного паспорта на квартиру [ADDRESS]. Відповідне рішення суду додано до заперечення за підписом представника третьої особи і його оригінал або належним чином завірена копія в судовому засіданні для огляду учасниками судового розгляду не надавались. Апеляційним судом Черкаської області 21 березня 2013 року за результатом розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2012 року було прийнято рішення відповідно до якого апеляційна скарга [PERSON] була задоволена і рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2012 року було скасовано. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.4 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав і інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Проте такого способу захисту, як визнання незаконним рішення загальних зборів або голосування його учасників, цивільним законодавством не передбачено. Фактично висловлюючи свою незгоду з рішення загальних зборів ЖБК позивач просить суд лише визнати незаконним протокол, яким було оформлено проведення відповідних зборів та голосування членів кооперативу. Крім того, розглядаючи дані позовні вимоги позивача, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що вони є суперечливими, оскільки спрямовані лише на встановлення судом факту незаконності рішення ЖБК, який не тягне за собою захисту прав позивача та не вирішує спір щодо спірного спадкового майна, тобто не дає змоги забезпечити виконання імперативних завдань цивільного судочинства - здійснити захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи. Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст..257 ЦК України). Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначених строків., встановлених ст..253-255 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). В даному випадку позивачка знаючи про її порушене право, так як вже зверталась у суд із заявами і в органи прокуратури, звернулася до суду 11.12.2014 року. Одночасно в судовому засіданні вона визнала, що 15 червня 2011 року її голова правління ЖБК [PERSON] повідомила про те, що [PERSON] є членом кооперативу. Тому саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності. При цьому в судовому засіданні позивач категорично заперечувала про те, що її було відомо про проведення загальних зборів які відбулися 20.05.2010 року, на чому наполягали представник відповідача та третя особа і його представник в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в задоволенні позову, в тому числі, з посилання на наявність підстав для застосування строку позовної давності. Тому суд вбачає підстави для відмови в задоволенні позову у зв»язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed