Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

01 липня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась Фізична особа-підприємець [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу за договором купівлі-продажу металопластикових виробів від 16.05.2019 року у сумі 6 500, 00 грн., пеню у розмірі - 23 050, 00 грн., 24 % річних у розмірі 1 515, 61 грн., в загальному розмірі 31 065, 61 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 травня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів. Загальна сума договору становить 29 000, 00 грн. За договором була внесена передплата у розмірі 8 000, 00 грн. Відповідно до п. 1.1. Договору позивач зобов`язався знати розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно зі специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на шість пластикових вікон. Згідно п. 2.1. Договору строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту внесення передплати. Відповідач отримала продукцію 24 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] згідно шляхового листу (Рено [NUMBER] ), тобто в строки передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, відповідач зобов`язався оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинен був сплатити 16.06.2019 року - 10 500, 00 грн, які сплатила частково у сумі 9 500, 00 грн., та 16.07.2019 року - 10 500, 00 грн., які також сплатила частково в сумі 5 000, 00 грн. Тобто заборгованість відповідача за договором складає 6 500, 00 грн. Окрім того, відповідно до п. 7.8. Договору сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до п. 7.5. Договору відповідач зобов`язаний сплатити 1 % пені за кожен календарний день прострочення загальної суми заборгованості. Таким чином, на думку позивача, заборгованість відповідача за пенею становить 23 050, 00 грн. та за відсотками 1 515, 61 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 16 травня 2019 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежу. (а.с.7-9) Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується провести заміри віконних (дверних) прорізів, по цих розмірах продати і доставити, демонтувати і монтувати на адресу покупця вікна (двері) згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною частиною даного договору). Колір вікон (дверей) і склопакет згідно специфікації до договору. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що покупець зобов`язується провести оплату вартості металопластикових вікон у відповідності з "Графіком погашення платежів", який також є невід`ємною частиною даного договору. Згідно п. 2.1. Договору термін виготовлення і доставки продукції становить 21 робочий день з моменту укладення договору і здійснення покупцем передоплати. Відповідно до п. 2.2. Договору, загальна вартість замовлення становить 27 950 грн. +1050 = 29 000. Підпунктом 4.2.1 Договору визначено, що покупець зобов`язується здійснювати оплату за металопластикові вироби, згідно «Графіку погашення платежів», здійснювати оплату штрафних санкцій та пені за пропуск чергових платежів, передбачених даним договором, а також відшкодовувати продавцю всі витрати продавця по отриманню від покупця виконання його зобов`язань за даним договором. Пунктом 5.1. Договору, передбачено, зокрема, виконання зобов`язань покупця перед продавцем забезпечується заставою товару (металопластиковими виробами) за даним договором. Додатковий договір застави не складається, а заставні зобов`язання припиняються після повної оплати грошових коштів за металопластикові вікна. До моменту повного погашення заборгованості за металопластикові вироби, останні є власністю продавця. Згідно специфікації до договору, замовник [PERSON] погодилась з конфігурацією виробів. (а.с. 10) Також, [PERSON] було підписано Графік погашення платежів, за яким передплата 16.05.2019 становить 8000,00 грн., 16.06.2019 платіж на суму 10500,00 грн., 16.07.2019 платіж на суму 10500,00 грн. (а.с.11) Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( ч. 1 ст. 628 ЦК України) Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655 ЦК України(. Порядок оплати товару визначений ст. 692 ЦК України, відповідно до якої, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Таким чином за умовами договору, позивач зобов`язався виготовити вироби, відповідно за специфікацією, погодженою відповідачем, доставити вироби на адресу відповідача та встановити вікна за домовленістю. Відповідач в свою чергу зобов`язалась здійснити оплату товару згідно графіку платежів, а саме вдень укладання договору здійснити передплату, та в наступні два місяці чергові платежі. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] 16.05.2019 року здійснила передплату за Договором у розмірі 8 000, 00 грн. (а.с. 12) Окрім того, нею було проведено сплату послуг 21.06.2019 року на суму 9 500, 00 грн. та 14.08.2019 року на суму 5 000, 00 грн. (а.с. 13, 14) Як зазначає позивач у справі в своїй позовній заяві відповідач отримала продукцію обумовлену договором 24 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Підпунктом 4.2.3 Договору визначено, що після виконання продавцем своїх зобов`язань по даному договору, а саме по доставці вікон, покупець зобов`язаний підписати акт прийому-передачі або шляховий лист. Підписання одного з вищевказаних документів свідчить виконання продавцем своїх зобов`язань по справжньому Договору. В підтвердження виконання позивачем умов договору, ним було надано копію договору, специфікацію до договору та графік платежів, які містять підпис відповідача, та вказують на виникнення правовідносин сторін за договором купівлі-продажу. Згідно копії Приймального Акту без номера від 24.05.2019 року, який також було надано позивачем на підтвердження факту виконання ним зобов`язань за договором, Фірма вікна Steko на адресу замовника ФОП [PERSON] доставила замовлення № 266248, дата доставки 24.05.2019 року, 10.00 година. (а.с. 15-16) Також в матеріалах справи міститься документ без назви та без номеру згідно з яким замовлення № 266248 у кількості 6 одиниць, 24 травня 2020 року було відгружено на адресу: [ADDRESS] . Вказаний акт підписано дилером та водієм. (а.с. 17) Однак зазначені документи суд не може вважати належними та допустимими доказами у справі, оскільки в них не міститься посилання на те, що дійсно номер замовлення відповідає саме замовленню відповідача. За відсутністю підпису відповідача в акті, суд не може вважати цей документ, як належний доказ на підтвердження виконання позивачем робіт щодо монтажу вікон, як одну із умов договору. Отже, з огляду на наявні в справі докази суд приходить до висновку, що позивачем не надано документів, які передбачені, підпунктом 4.2.3 Договору, а саме акта прийому-передачі або шляхового листа, які б свідчили про виконання ним своїх зобов`язань за Договором, а саме доставки та передачі вікон відповідачу, з відповідним підписом відповідача по справі. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним положенням закону, позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно ним були виконані всі умови договору щодо продажу, доставки, демонтажу і монтажу на адресу покупця вікна (двері) згідно специфікації до договору. Надання копій претензій, надісланих на ім`я відповідача та повернутих без вручення, суд не бере до уваги, як беззаперечний доказ наявності заборгованості відповідача перед позивачем. (а.с. 18-21) Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню за недоведеністю. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed