Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

02 лютого 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2013 року в розмірі 70495 грн. 49 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13885 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21986 грн. 34 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 29421 грн. 89 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5201 грн. 62 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 квітня 2013 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідачка приєдналась до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 18 квітня 2013 року. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 26002050231994 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта. 05.01.2017 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 22 грудня 2016 року становить 70495 грн. 49 коп. і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13885 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21986 грн. 34 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 29421 грн. 89 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5201 грн. 62 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зазначила, що не згодна з нарахуванням пені за договором, оскільки підписувала лише заяву про відкриття кредитного ліміту, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг їй не надавали для ознайомлення; в наданій суду письмовій заяві просить закінчити розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити позов, в наданих суду додаткових поясненнях до позовної заяви зазначила, що сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені. Так, відповідно 3.2.1.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Таким чином, сторонами обумовлено нарахування пені, а заперечення Відповідача в цій частині нічим не обгрутовані, більш того не мають жодного посилання на причини незгоди із нарахованою пенею. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2013 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (л.с. 9), згідно якої відповідачка приєдналась до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 18 квітня 2013 року. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 26002050231994 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта. Таким чином свої зобов'язання позивач за договором виконав повністю, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 20000 грн. 05.01.2017 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 22 грудня 2016 року становить 70495 грн. 49 коп. згідно розрахунку (л.с. 26) і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13885 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21986 грн. 34 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 29421 грн. 89 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5201 грн. 62 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлює принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Договір укладено за добровільним волевиявленням сторін, що ними не оспорювалось у суді, і обставин, які б свідчили про невідповідність договору засадам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ч.3 ст. 509 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів», cie?aia aeiia п.5 ч.3 ст.18 Закону, до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] зроблено висновок про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Ca aeacaieo ianoaaei, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим і в порівнянні з розміром заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір пені на 10000 грн., тобто до 19421 грн. 89 коп., а всього стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 60495 грн. 49 коп. згідно розрахунку (л.с. 26), що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13885 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 21986 грн. 34 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 19421 грн. 89 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5201 грн. 62 коп. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: partial