Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

02.09.2021 року позивачі звернулися з відповідним позов до суду, в якому просили скасувати усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] .. Свої вимоги обґрунтовує тим, що дитина є її рідним племінником, в 2014 році вона зверталася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом про позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] та матері [PERSON] , яка є її рідною сестрою. Батьки не займалися дитиною, хлопець весь час проживав в їх сім`ї та перебував на їх вихованні та забезпеченні. Відпочатку було зрозуміло, що [PERSON] складна дитина, проте вони сподівалися,що це просто педагогічна запущеність і багато уваги приділяли його вихованню, навчанню, огортали його люов`ю. Проте хлопець не сприймав тітку як матір, не слухав її, не проявляв хоча б елементарної поваги. Раніше він слухав прийомного батька [PERSON] , проте майже одразу після усиновлення у них почали псуватися стосунки і вони розлучилися, [PERSON] з тих пір з ними не проживає і жодної участні у вихованні дитини не приймає. На теперішній час у [PERSON] діагностували невіліковну хворобу "помірну розумову відсталість із системним поршенням мови середнього ступеню". Хвороба прогресує і надалі, проте вона вже не може справлятися самостійно з такою дитиною. Також до неї звернулася рідна мати [PERSON] із проханням надавати їй можливість також виховувати сина. На теперішній час рідна матір дитини виправилася, влаштувалася на постійну роботу, влаштувала свій побут і дуже любить сина. Дійсно, сам [PERSON] також дуже хоче проживати з рідною матір`ю, у них одразу встановився контакт, він любить її. З огляду на вказане, вважає, що усиновлення [PERSON] суперечить як їх інтересам, так і інтересам дитини, оскільки з дитиною батько не проживає протягом тривалого часу та фактично дитиною не відбулось прийняття їх в якості батьків. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 вересня 2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила про його задоволення. Суду пояснила, що вона вимушена була усиновити рідного племінника, оскільки рідна мати на той час залишила його, а батько взагалі ніколи не приймав участь у житті сина. В подальшому хвороба сина почала прогресувати, про що при усиновленні їй відомо не було. Після розірваня шлюбу з чоловіком вона вже не може сама виховувати дитину в силу його особливостей через психічне захворювання. Натомість його біологічна мати, її рідна сестра, бажає забрати сина до себе, у них існує дійсно тісний емоційний контакт, дитина дуже полюбила рідну матір і бажає з нею проживати, матір він слухається. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі , зазначила, що з урахуванням невиліковної хвороби дитини та стосунків, що у нього склалися з позивачкою та рідною матір`ю - скасування усиновлення буде в найкращих інтересах дитини. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням від 25.12.2014 Заводського районного суду м. Миколаєва позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав задволено. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Нижній Новгород та [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області відносно дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Миколаєва. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] . І [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.10.2009 р.) З січня 2013 року дитина проживає зі своєю тіткою, позивачкою по справі, знаходиться на її вихованні та забезпеченні. Рішенням від 09.04.2015 року Заводського районного суду м. Миколаєва ухвалено усиновити [PERSON] , [INFO] в м.Миколаєві (актовий запис № 3425, зроблений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 20.10.2009 року громадянами України [PERSON] та [PERSON] . Оголошено зявників батьками усиновленої дитини та записати їх у Книзі реєстрацій народження відповідно батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Змінити усиновленому прізвище з [PERSON] на [PERSON] , по-батькові з [PERSON] на [PERSON] , ім`я, місце та дату народження дитини залишити попередніми. Зобов`язано компетентний відділ РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про народження усиновленої дитини [PERSON] № 3425 від 20.10.2009 року. 29.04.2015 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції видане Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . 20.11.2017 року між позивачами шлюб розірвано за рішенням суду . Згідно Медичного висновку на дитину - інваліда віком до 18 років від 04.11.2019 року - [PERSON] , [INFO] має захворювання "помірна розумова відсталість з системним порушенням мови середнього ступеню, ЗНМ ІІ-ІІІ рівня". За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачами доведено те, що стосунки, які формувалися між усиновлювачами та дитиною на теперішній час можна назвати незалежними від волі усиновлювача, впродовж проживання дитини в родині, вони робили все можливе, щоб дитина мала все необхідне (фізичний та духовний розвиток), але внаслідок розлучення дитина проживає наразі в неповній родині , що не забезпечує її сміейного ивховання, та наявність у дитини недоумством та психічної невиліковної хвороби, унеможливлюють подальше проживання дитини разом із усиновлювачами. Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачами і дитиною, яка страждає на психічну невиліковну хворобу, склалися, незалежно від їх волі стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а аткож ввраховуючи визнання позову відпоідчаем, який заявиви, що таке скасування відовідатиме якнайвищим інтересами самої дитини, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved