Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив про наступне. Стягнути на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, у відшкодування матеріальної шкоди 82934 грн. 96 коп. Стягнути на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, у відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Стягнути на користь [PERSON] з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», ЄДРПОУ 16285602, суму 10271 грн. 12 коп. Стягнути судові витрати, які за твердженням сторони позивача були понесені останнім. З обгрунтування позовних вимог вбачається, що вони обгрунтовані зокрема наступними обставинами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка відбулася 22 жовтня 2015 року о 09 год. 50 хв. на вул. Бориспільське шосе в м. Києві та сталася з вини [PERSON] - водія автомобіля марки "Iveco" з номерним знаком [NUMBER] - під час виконання [PERSON] трудових обв»язків водія на ТОВ "Автосервіс", отримав механічні пошкодження автомобіль марки «Chevrolet» з номерним знаком [NUMBER], який належить позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER]. При цьому, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаного пошкодження автомобіля марки «Chevrolet» з номерним знаком [NUMBER] становить суму 134792 грн., яка встановлена у звіті щодо оцінки вартості вказаного матеріального збитку [PERSON], вартість виконання якого - 900 грн. Відповідачем Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» за полісом №АЕ/3143966, в тому числі станом на 22 жовтня 2015 року, було застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ "Автосервіс" як власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки "Iveco" з номерним знаком [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50000 грн., франшизою - 510 грн. Крім того, саме Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року встановлено, що вказана ДТП відбулася з вини [PERSON], працюючого в ТОВ "Автосервіс" водієм, а тому заперечення відповідача ТОВ "Автосервіс" з цього приводу є безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст.61 ЦПК України ці обставини не доказуються. При цьому, позивачу була виплачена лише частина страхового відшкодування відповідачем Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» - в сумі 39218,88 грн. - безпідставно та в порушення вимог діючого законодавства, а відповідачем ТОВ "Автосервіс" будь-які суми у відшкодування не були виплачені позивачу. Крім того, витрати позивача на проведення судової експертизи складають 6606 грн., а також витрати позивача, пов'язані з явкою до суду - на телеграму щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду цієї справи складають 57 грн. 60 коп. Крім того, позивач витратив 400 грн. на пальне для експертизи. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.157 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (з можливістю подовження цього строку не більш як на 15 днів (у виняткових випадках за клопотанням сторони), при цьому, судом було враховано, що станом на 20 березня 2017 року дана справа перебувала в стадії відкритого провадження саме на межі максимально допустимого строку - 2 місяця 12 днів (без врахування часу, коли провадження було зупинено)), а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, у судовому засіданні сторона відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" вже вказувала про порушення судом вказаних строків, та при цьому наполягала ще і на оголошенні перерви у судовому розгляді (не заявляючи клопотання про подовження строку розгляду справи, встановленого ч.1 ст.157 ЦПК України), зокрема для ознайомлення з матеріалами справи, посилаючись на те, що про дату судового розгляду цієї справи, призначеного на 20 березня 2017 року представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" стало відомо лише 17 березня 2017 року. При цьому судом враховано, що з наявної копії журналу вихідної кореспонденції Дарницького районного суду м. Києва та витягу з сайту Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" отримало повістку на судове засідання по цій справі 07.03.2017 року (вже після повернення цивільної справи з експертної установи), проте цим відповідачем раніше не було здійснено волевиявлення щодо ознайомлення з матеріалами справи, а тому, враховуючи викладене, вищенаведені імперативні вимоги ст.157 ЦПК України та вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважав за належне розглянути справу по суті позовних вимог, враховуючи також, що відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, а також, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та їх обгрунтування, просили позов задовольнити. З заперечень представників відповідача ТОВ "Автосервіс" вбачається, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, проте без надання власних розрахунків, посилаючись на відсутність трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" та [PERSON] на час вказаної ДТП. З заперечень відповідача Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» вбачається, що ця особа вважає, що виплатила страхове відшкодування у повному обсязі. Третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог, в тому числі щодо заподіяння позивачу моральної шкоди. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, проаналізувавши наведені дані, наявні письмові заперечення, всі інші матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка відбулася 22 жовтня 2015 року о 09 год. 50 хв. на вул. Бориспільське шосе в м. Києві та сталася з вини [PERSON] - водія автомобіля марки "Iveco" з номерним знаком [NUMBER] - під час виконання [PERSON] трудових обв»язків водія на ТОВ "Автосервіс", отримав механічні пошкодження автомобіль марки «Chevrolet» з номерним знаком [NUMBER] (копія постанови а.с.8, 8зв.), який належить позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] (копія а.с.7). При цьому, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаного пошкодження автомобіля марки «Chevrolet» з номерним знаком [NUMBER] становить суму 132934 грн. 96 коп., яка встановлена у висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 07.02.2017 року, сплачена позивачем вартість виконання якої - 6606 грн. (а.с.157-182). Відповідачем Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» за полісом №АЕ/3143966, в тому числі станом на 22 жовтня 2015 року, було застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ "Автосервіс" як власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки "Iveco" з номерним знаком [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50000 грн., франшизою - 510 грн. (а.с.32, 85). Крім того, саме Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року встановлено, що вказана ДТП відбулася з вини [PERSON], працюючого в ТОВ "Автосервіс" водієм (а.с.8), а тому заперечення відповідача ТОВ "Автосервіс" з цього приводу є безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст.61 ЦПК України ці обставини не доказуються. При цьому, [PERSON] за його заявою до вказаного страховика на виплату страхового відшкодування від 12.11.2015 року була виплачена лише частина страхового відшкодування відповідачем Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» - в сумі 39218,88 грн. (а.с.12, 86-114) - безпідставно в порушення зобов"язань за вказаним полісом №АЕ/3143966 та вимогам діючого законодавства, згідно з умовами якого, цей відповідач має сплатити позивачу суму страхового відшкодування у загальному розмірі 49490 грн. (50000 грн. - 510 грн. франшизи), отже недоплачена сума вказаного страхового відшкодування складає суму 10271 грн. 12 коп. Отже, відповідачем ТОВ "Автосервіс" також всупереч вимогам діючого законодавства не була сплачена позивачу сума 82934 грн. 96 коп. - неохоплена страховим відшкодуванням решта від вказаної вартості матеріального збитку (132934 грн. 96 коп.), завданого позивачу внаслідок вказаного пошкодження автомобіля марки «Chevrolet» з номерним знаком [NUMBER] у ДТП. Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Так, відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Закону, в тому числі, у встановлений строк. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату. З положень п.3 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» від 28.09.1996р., вбачається, що об'єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну фізичних та юридичних осіб. Відшкодуванню страховиком підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою. Відповідно до положень пунктів 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2.Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо cтягнення на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, у відшкодування моральної шкоди 100000 грн. є обгрунтованими, оскільки позивач є інвалідом (має посвідчення щодо права на пільги, встановені для інвалідів війни), який додатково - внаслідок вказаної ДТП зазнав ще і пошкодження - ЗЧМТ, струс головного мозку, головний біль, судоми, біль в шийному відділі хребта (а.с.9 - копія довідки травмпункту, невропатолога а.с.10, а.с.21 - копія посвідчення позивача). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню і заперечення відповідачів та третьої особи - [PERSON] (який у заяві від 16.05.2016 року просив слухання справи проводити без його особистої участі а.с.115), а також надані ними документи не спростовують такого висновку суду, зокрема, враховуючи і ступінь належності та допустимості доказів щодо надання переваги саме висновкам вищевказаної судової експертизи - що саме згідно з висновками цієї належної, більш детальної, регламентованої ЦПК України - саме судової експертизи (з попередженням експерта про відповідну кримінальну відповідальність) стороною позивача доведено розмір вищевказаного матеріального збитку в сумі 132934 грн. 96 коп., завданого позивачу внаслідок пошкодження його вищевказаного автомобіля у вказаній ДТП. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме належить стягнути наступні кошти. Стягнути на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, у відшкодування матеріальної шкоди 82934 грн. 96 коп. Стягнути на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, у відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Стягнути на користь [PERSON] з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», ЄДРПОУ 16285602, суму 10271 грн. 12 коп. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи в розмірі 6606 грн. розподілити таким чином: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, стягнути на користь [PERSON] 5878 грн. 02 коп.; з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», ЄДРПОУ 16285602, стягнути на користь [PERSON] 727 грн. 98 коп. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити, як у безпідставних та недоведених. Крім того, суд вважає, що позивачем не доведено, що він витратив 400 грн. на пальне для експертизи, оскільки з наданого фіскального чеку не вбачається особи, яка його оплатила, як не вбачається і цілей його використання, крім того, вказані витрати не є судовими витратами. Даних щодо особи, яка сплатила суму 57 грн. 60 коп. також не вбачається з фіскального чеку на цю суму, а отже позивачем не доведено, що саме він сплатив ці кошти на користь ПАТ "Укрпошта". Витрати позивача на оплату висновку [PERSON] щодо розміру матеріального збитку також не є судовими витратами, а тому зазначення стороною позивача їх у якості таких - у сумі 900 грн. є безпідставним. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі також належить розподілити таким чином. Судові витрати по справі за подання позову щодо вимог майнового характеру у вигляді судового збору в сумі 829 грн. 35 коп. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, в доход держави. Судові витрати по справі за подання позову щодо вимог майнового характеру у вигляді судового збору в сумі 102 грн. 71 коп. стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», ЄДРПОУ 16285602, в доход держави. Решту судових витрат по справі за подання позову щодо вимог майнового характеру у вигляді судового збору зарахувати в доход держави. Судові витрати по справі за подання позову щодо вимог про стягнення моральної шкоди у вигляді судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс", ЄДРПОУ 30497614, в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial