Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

22 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1500 грн. щомісячно до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з березня 2018 року до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 року ухвалено рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500,00 грн. Весь час позивач сумлінно виконував вищевказане рішення суду, сплачуючи суму аліментів, а також беручи участь у додаткових витратах на дитину. Але у звязку із зміною сімейного стану, у позивача зявилися нові зобовязання та витрати, що значно вплинуло на його матеріальний стан. З 20.06.2017 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Дружина позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач є працездатною особою, працює та має можливість забезпечувати себе та дитину. На утриманні позивач також знаходяться дружина та непрацездатні батьки. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась. Представником відповідачаа подано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає. Згідно із відзивом на позов відповідач зазначила, що в середньому фактичні витрати на утримання дитини [PERSON] складають 36400 грн. на рік, по 18200 грн. на кожного з батьків, тобто 1516 грн. щомісячно( 18200:12:=1516грн.), що фактично і існує на теперешній час. Батьки позивача є пенсіонерами, отримують пенсію, тому це не є зміною його матеріального становища. Позивач зазначає, як зміну матеріального становища, народження другої дитини, але тим самим за рахунок іншої дитини, хоче позбавити необхідного утримання старшої дитини: фактично з 1500 грн., хоче сплачувати 930 грн., а решту покласти на матір дитини. У такому разі зникає рівність батьків в утриманні дитини, на яку в своєму позові посилається позивач. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто \~аліменти на утримання сина [PERSON],\~[INFO] у розмірі\~1500 грн.\~щомісячно з подальшою щомісячною індексацією, починаючи з 05 грудня 2013 року і до повноліття дитини. Вказаним рішення суду встановлено, що відповідач є приватним підприємцем, займається виробництвом медичних та стоматологічних матеріалів, має нерегулярний дохід, на його утриманні також знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], 07лютого 2000року народження( а.с.13-14). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із положеннями ст.ст. 181, 183 СК України, мінімальний розмір аліментів, які стягуються на одну дитину становить 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. На дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, згідно до якої визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.ст. 181, 183 СК України, мінімальний розмір аліментів, які стягуються на одну дитину становить 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України від 07.12.2017 № 2246 "Про державний бюджет України на 2018рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 липня - 1944грн., з 1 грудня- 2027грн. З аналізу ст. 192 СК України й наданих роз'яснень Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Доказів на підтвердження того, що у відповідача, яка проживає разом з неповнолітньою дитиною та яка знаходиться на її утриманні, покращилось матеріальне становище, позивачем не надано. Суд приходить до висновку, що вказані позивачем підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема у зв'язку зі зміною матеріального стану позивача внаслідок витрат на утримання ще одної дитини, не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову, оскільки, як встановлено судом, позивач, маючи на утриманні доньку від шлюбу з [PERSON] - [PERSON], 08.11.2016року народження( а.с.8), сплачуючи аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1500грн. щомісячно, також утримував старшу дочку [PERSON], 07лютого 2000року народження, до її повноліття. Таким чином, з 07.02.2018року позивач утримує тільки двох дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed