Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстровану шлюбу, який 21.11.2013 року був розірваний. Від шлюбу сторону мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час позивач, власними силами намагається забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач, який проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо її утримання, оскільки матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. За таких умов, позивач не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати дитину. Остання постійно витрачає кошти на навчання дитини, купівлю підручників, харчування, одяг, проїзд та інше, тому коштів матері не вистачає для забезпечення належного рівня її життя. Також вказує на те, що згідно з витягу № 539 від 02.04.2018 року, виданого Харківським Національним Технічним Університетом Сільського Господарства ім. П. Василенка, [PERSON] в 2017 року поступила на 1-й рік навчання РВО «Магістр» до закінчення Університету. Разом з тим позивач вказала, на те що, 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 930 грн., при цьому відповідач сплачує відповідно до постанови Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 600 грн., що не відповідає мінімальному розміру аліментів на дитину. При цьому зазначила, що відповідач - батько дитини, є здоровим та працездатним, та в змозі сплачувати аліменти в достатньому розмірі, повнолітній доньки, яка продовжує навчання до досягненні нею 23 років. Також зазначила, що згідно довідки з МВС відповідач є власником транспортного засобу «ИЖ» модель 412ИЄ, 1985 року випуску. Крім того відповідач має у своїй власності Ѕ гаражного боксу [ADDRESS] та квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Таким чином позивач, просить збільшити розмір аліментів з відповідача [PERSON], який було встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 14.03.2018 року на користь позивача на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів (доходів) на дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до закінчення навчання [PERSON] В наданому до суду відзиві (запереченнях) на позов відповідач, зазначає наступне. З 21.11.2013 року шлюб між ним та позивачем розірвано. Починаючи з грудня 2013 року добровільно сплачував аліменти до досягнення повноліття доньки [PERSON] [INFO] у відповідача народилася друга донька - [PERSON]. Весь період вагітності, мати його дитини провела в медичних закладах. Незважаючи на постійні вимагання позивача, щодо грошей на навчання повнолітньої доньки [PERSON], був змушений зв'язати кредит в двох банкових установах: «Укргазбанк», «ПриватБанк». В грудні 2017 року Київський районний суд м. Харкова прийняв рішення щодо задоволення позивних вимог позивача про стягнення аліментів в розмірі 1000,00 грн. на утримання повнолітньої доньки, щомісячно. Не погодившись з вказаним рішенням суду був вимушений звернутися до Апеляційного суду Харківській області про зменшення розміру аліментів з 1000,00 грн. до 600 грн. Дані вимоги були задоволені постановою Апеляційного суду Харківської області від 14.03.2018 року. На даний час відповідач виконує рішення суду в повному обсязі, хоча досі має кредитну заборгованість в «Укргазбанку», а також борги за послуги теплопостачання за 2018 рік, борги по членським внескам у гаражному кооперативі. Таким чином просить у задоволені позивних вимог у повному обсязі, оскільки не в змозі надавати матеріальну допомогу дитині в більшому розмірі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та представник позивач в судове засідання не з'явились, однак представник позивача [PERSON] подав заява про розгляд справи за його відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Присутній в судовому засіданні відповідач, заперечував проти задоволення позивних вимог у повному обсязі, та підтримав обставині, що викладені у запереченнях. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 травня 1996 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року, позивні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку, починаючи з 05.12.2016 року. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року - змінено. Зменшено розмір стягнення [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до 600 грн. щомісячно, на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку, починаючи з 05.12.2016 року. Відповідно до студентського квітка Харківського національного технічного університету ім. П. Василенка, серія [NUMBER] виданого 1 вересня 2017 року та дійсним до 31 грудня 2018 року, [PERSON] навчається на факультеті Навчально-науковий інститут енергетики та комп'ютерних технологій за денною формою навчання. Відповідно до довідки № 880 від 28.01.2019 року Харківського національного технічного університету ім. П. Василенка, [PERSON], дійсно є студентом 2 курсу денної форми навчання ННІ енергетики та комп'ютерних технологій. Дата вступу до університету 01.09.2017 року. Дата закінчення університету 30.06.2019 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Частиною першою статті 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. У ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 600 грн. на ј частки з усіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на її невеликий заробіток та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на дитину. Однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, з настанням яких пов'язується збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини - щодо зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення її стану здоров'я, а також доказів на підтвердження того, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 14 березня 2018року відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем,що є обов'язковою умовою для задоволення позовних вимогу розумінні положень ст.ст.12,81ЦПК України. Позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі. Таким чином, суд дослідив надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем жодних доказів погіршення свого матеріального становища, або покращення майнового стану відповідача суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, відмовою в задоволенні позову, судові витрати в сумі 704 гривні 80 коп. слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed