Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] у вересні 2014 року звернулась в суд із позовом до [PERSON], яким просила стягнути із відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі -18 920,21 грн. На обгрунтування вимог вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. 16 жовтня 2001 року шлюб розірвано. Від спільного проживання [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 2001 року із відповідача на її користь стягнуто на утримання сина аліменти в розмірі 1 / 4 частини від заробітку, щомісячно, до 31 серпня 2014 року. Чоловік постійно мав заборгованість по аліментам і до сьогоднішнього часу її не погасив. Згідно розрахунку заборгованість по аліментам, станом на 01.07.2014 року складає -18 920,21 грн. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки отримує лише мінімальну заробітну плату, а тому змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. В судове засідання третя особа- Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, його представник не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що 16 жовтня 2001 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.8). На підставі виконавчого листа державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження та платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів, за період з травня 2010 року та станом на 01.07.2014 року в сумі - 18 920,21 грн. (а.с. 5-7). Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач аліменти сплачує не регулярно. Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, суд відмовляє у стягненні із відповідача заборгованості по аліментам так, як дана заборгованість повинна стягуватись виконавчою службою в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки подвійне її стягнення судом не допускається. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed