Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.10.2007 року у розмірі 14\~335,63 дол. США, що в еквіваленті відповідно до постанови НБУ № 417/487 від 16.12.2010 року становить 114\~111,64 грн., стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] 200,00 грн., а також з [PERSON] стягнутисуму у розмірі 1\~950,00 грн. за надання юридичних послуг та витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 10.10.2007 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 2\~000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2008 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2011 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованостібула задоволена. Ухвалою суду від 05 лютого 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2011 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви від 08.09.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання у справі не з'явився. Надав заперечення на позовну заяву та просив суд відмовити в її задоволенні, оскільки вона є не обґрунтованою та не надано належних доказів по справі. Просив застосувати строки позовної давності. Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 10.10.2007 року була написана заява до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відкриття дебетної картки Visa (основна) та MasterCard (додаткова) у валюті USD, строк дії до 10.11.2008 року, сума кредитного ліміту картки 2000,00 дол. США, базова відсоткова ставка 1,4 % в місяць із розрахунку 360 днів. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 Договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 200,00 грн. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років (а. с. 7). Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору заборгованість за ним станом на 21.12.2010 року склала 14 360,76 дол. США (що у еквіваленті становить 114 311,64 грн.), де: 9\~507,42 дол. США основний борг за кредитом; 4\~109,67 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 62,81 дол. США штраф (фіксована частина); 680,85 дол. США штраф (процентна складова). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ст.10,212 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2015 року від ПАТ КБ "ПриватБанк" були витребувані наступні документи: належним чином засвідчений примірник договору № б/н від 10.10.2007 року; детальний розрахунок з розбивкою по місяцям суми заборгованості щодо заборгованості по кредиту; заборгованості по процентам, штрафу, штраф по процентній складовій; докази отримання [PERSON] 2\~000 дол. США, його заяву на переказ коштів на картковий рахунок або заяву на видачу готівки. Проте Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ухвалу суду від 10.09.2015 року не виконало. Тому, з урахування вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, оскільки в порушення вимог ст. 131 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання відповідачем кредитного договору, отримання ним на підставі заяви позичальника кредиту, а тому вимоги банку є необґрунтовані та задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю, а не у звязку з пропуском строку позовної давності як просить відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed