Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до «Українська залізниця» про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 17.04.2018 р. обґрунтовує наступним. Вона (позивач) працює в структурі Південно-Західної залізниці (ПАТ «Укрзалізниця») з 1980 року, має 36 років безперервного робочого стажу. За фахом - чергова по станції. З 1985 року по 2012 рік вона (позивач) займала посаду коменданта відомчих гуртожитків відповідача в м. Київ по вул. Ямська, буд. 6/31; вул. Брюллова, буд. 10 та вул. Алма-Атинська, 36-а. Після передачі гуртожитків відповідача в комунальну власність міста Києва, її посаду було скорочено та виключено з штатного розкладу підприємства. В зв'язку із зміною штатного розкладу та скороченням посади коменданта, її (позивача) було переведено на посаду контролер-перонний для подальшої роботи ДН-1 станції «Київ-Московський». З 14 лютого 2012 року позивач працює у виробничому підрозділі Центру регіональних перевезень пасажирів ПАТ «Укрзалізниця» на посаді контролера перонного залізничного вокзалу «Дарниця» (м. Київ). 03 квітня 2014 року була переведена контролером перонним зупиночної платформи «Видубичі». З 08 квітня 2014 року вона (позивач) виконувала обов'язки адміністратора зупиночної платформи «Видубичі» (посаду адміністратора на даний час ввели до штатного розкладу). На цій посаді позивач пропрацювала з 08 квітня по 01 серпня 2014 року - 4 місяці. Незважаючи на те, що вона (позивач) пройшла випробувальний термін на цю посаду згідно законодавства про працю України, її не було затверджено на цій посаді. З 01.08.2014 року по 19.05.2016 року [PERSON] за розпорядженням керівництва неодноразово заміняла інших працівників на період їхнього перебування на лікарняних та у відпустках, виконувала обов'язки: адміністратора зупиночної платформи «Видубичі», чергової з видачі довідок, диктора, комірника (в камері схову), чергової по вокзалу «Дарниця» (31.12.15 р.; 01.01.16 р.; 12.03.16 р.; 08.03.16 р.; 10.04.16 р.) При цьому, різницю між окладами роботодавцем не було компенсовано, чим порушено норми закону про оплату праці. За час роботи в ВП РПЦ на посаді контролера перонного зупиночної платформи «Видубичі» її (позивача) стан здоров'я значно погіршився. Зазначила, що вона (позивач) має важку ниркову патологію з діагнозом: перипельвікальні кісти обох нирок з ускладненням - хронічний пієлонефрит в фазі латентного запалення. За застереженнями лікарів їй (позивчу) забороно переохолодження, перебування на протягах тощо. Хвороба ускладнена гіпертонічною хворобою (ниркова гіпертензія), яка на сьогодні має хронічну форму. Тобто у період роботи на заміні інших працівників та виконання обов'язків адміністратора, чергової, диктора, комірника тощо ускладнень стану здоров'я не відбувалось, і лише при виконанні роботи перонного контролера стан здоров'я постійно погіршувався. Позивач [PERSON] неодноразово намагалась вирішити питання щодо переведення її на іншу посаду, не пов'язану з роботою на відкритому повітрі, на протягах та інше. Але керівництво відповідача залишало поза увагою її звернення, в той час як стан здоров'я досяг критичного стану. Так, з 03.12.2015 по 15.12.2015 року вона (позивач) знаходилася на лікуванні в кардіологічному відділенні ДКЛ-2 з діагнозом гіпертонічний криз з тиском 170/100, що підтверджується випискою з історії хвороби № 9288 Дорожньої клінічної лікарні № 2 ст. Київ, яка міститься в матеріалах справи. З 22 по 25 грудня 2015 року вона (позивач) перебувала на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні цієї ж лікарні з діагнозом: перипельвікальні кісти обох нирок з ускладненням - хронічний пієлонефрит в фазі латентного запалення. Головні рекомендації та застереження лікаря - уникнення переохолоджень. Це підтверджується випискою з історії хвороби № 10012 Дорожньої клінічної лікарні № 2 ст. Київ. Після проходження стаціонарного лікування, через наявні обмеження щодо стану здоров'я, вона (позивач) звернулася до керівництва з проханням не ставити її на роботу на турнікети (тобто перонного контролера зупиночної платформи), а залишити на посаді чергової з видання довідок, на яку вона (позивач) була переведена та тимчасово працювала до лікарняного, так як саме почався осінній сезон дощів, заморозків тощо. Робота перонного контролера пов'язана з роботою на вулиці, незалежно від морозу та протягів, яка триває 24 години. Рекомендації та вказівки, які надали лікарі щодо уникнення ускладнень її (позивача) хронічної хвороби нирок внаслідок переохолоджень та протягів, не були прийняті до уваги безпосередніми керівниками позивача і за розпорядженням заступника начальника структурного підрозділу після виходу позивач з лікарняного її знову поставили до виконання обов'язків контролера перонного. При цьому, керівництвом структурного підрозділу відповідача систематично порушувалися норми КЗпП України щодо нормування праці, оскільки тривалість робочого часу (зміни) контролера перонного має складати 12 годин, а фактично відпрацьовувати змушують по 24 години за зміну. Враховуючи заборону лікарів щодо недопустимості знаходження на відкритому пероні, після лікарні вона (позивач) відмовилася від виконання своїх обов'язків контролера перонного з/п «Видубичі» при температурі повітря - 20° . В подальшому позивач [PERSON] виконувала різні обов'язки по підміні інших працівників, які були на лікарняному та у відпустках, оскільки постійно наполягала на переведенні на іншу роботу у зв'язку з висновками лікарів. Але її (позивача) безпосередні керівники у структурному підрозділі в зимово-весняний час знову переводили позивача на посаду контролера перонного та змушували знаходитися на пероні. Стан здоров'я позивача погіршувався надалі. Одним із важких ускладнень ниркової хвороби, зокрема пов'язаної з множинними кістами є ниркова гіпертензія (значне підвищення артеріального тиску), яке є наслідок запальних процесів у нирках через переохолодження та навантаження, в тому числі нервові. Так, 19 травня 2016 року, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я через ускладнення та гіпертонічний криз (тиск 220/120) на роботу під час її (позивача) робочої зміни була викликана швидка допомога. В подальшому з 25 травня по 06 червня 2016 року вона (позивач) знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з діагнозом: гіпертонічний криз, що підтверджується випискою з історії хвороби № 4525 Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ. 13 вересня 2016 року о 15-00 годині під час робочої зміни позивачу стало погано, вона попросила охоронців, щоб почергували за неї. Зайшовши в приміщення вокзалу вона (позивач) втратила свідомість. Прийшла до свідомості на підлозі. Була викликана швидка допомога. Тиск був 240/125. Не зважаючи на вказані обставини, керівництво підрозділу цинічно та зухвало віднеслось до неї як працівника, що є порушенням Кодексу про працю України та Закону України «Про охорону праці». З 16 вересня по 26 вересня 2016 року вона, [PERSON] знаходилася на лікарняному у зв'язку з діагнозом гіпертонічний криз. З 27 вересня по 11 жовтня 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гіпертонічна хвороба II ступеня, ребральна ангиодистонія с астеноневротичним та цефальгичним синдромом, хронічний пієлонефрит з парапельвікальними кистами обох нирок. При виписці з лікарні, їй (позивачу) вкотре надають медичне застереження щодо запобігання знаходження на протягах, переохолоджень, психоемоційних та фізичних перенавантажень. Після чергового стаціонарного лікування, [PERSON] знову звернулась із заявою щодо переведення її на іншу роботу, в зв'язку із станом здоров'я на ім'я начальника ВП РПЦ. Крім того, вона направила звернення до Кабінету Міністрів України, Прем'єр-Міністра України Гройсмана В.Б. від 5 жовтня 2016 р. за №41-М-025978/26П. 29 червня 2016 року роботодавець направив позивача на позачерговий медичний огляд (в зв'язку з погіршенням стану здоров'я). Лікарем терапевтом Дорожньої клінічної лікарні №2 вм. Києві було надано Консультативне заключення щодо недопустимості її перебування на протягах. переохолоджень, психоемоційних та фізичних перенавантажень від 30.06.16 р. 08 липня 2016 року була проведена оперативна нарада за участю начальника служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» по питанню переведення позивача [PERSON] на іншу посаду за станом здоров'я. Оперативна нарада постановила перевести позивача [PERSON] на той час вакантну посаду комірника, з якою вона (позивач) погодилася. Крім того, на оперативній нараді встановлений факт того, що позивач дійсно виконувала обов'язки чергової по видачі довідок, адміністратора зупиночних платформ, але не була оформлена належним чином, хоча для цього були всі юридичні підстави. Однак, на посаду комірника її (позивача) так переведено не було, хоча згоду на таке переведення надавала. В зв'язку з цим, у листопаді 2016 року вона (позивач) звернулась із позовом до суду, намагаючись визнати бездіяльність посадових осіб структурного підрозділу незаконними. Але навіть наявність судового спору ніяким чином не вплинула на це та порушення її трудових прав усунено не було. Протягом 2016-2017 років неодноразово у позивача був гіпертонічний криз через ускладнення хвороби та перебувала на стаціонарному лікуванні. 27.11.2017 року лікарсько-консультативна комісія Київської клінічної лікарні № 2 філія «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця» надала заключення № 45 про те, що її - [PERSON] за станом здоров'я необхідно перевести на роботу не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо-емоційним навантаженням. Але і дане заключення ЛКК було проігноровано керівництвом відповідача та його структурного підрозділу. З 11.12.2017 по 21.12.2017 року вона, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні ДКЛ - 2 з діагнозом: парапельвікальні кісти обох нирок, ускладнення, хронічний пієлонефрит у фазі латентного запалення. 28.12.2017 року вона (позивач) приступила до роботи контролера перонного, але простоявши 2 години на холоді та протязі відчула біль у попереку, температура тіла підвищилась до 38 градусів. 29.12.2017 року начальник підрозділу організовує нараду, викликає її, [PERSON] і керівництво виносить їй сувору догану за порушення трудової дисципліни. Керівництво не зажадало та не отримувало у неї жодних пояснень, не ознайомлювалось з її випискою з лікарні. Того ж дня, на робочому місці через погіршення стану здоров'я вона (позивач) втратила свідомість та була доставлена швидкою на стаціонарне лікування у терапевтичне відділення Київської клінічної лікарні № 4. На лікуванні [PERSON] перебувала у період до 18.01.2018 року. Увесь цей час вона (позивач) продовжує звертатись до керівництва відповідача та його структурного підрозділу по питанню переведення на іншу роботу. 28.12.2017 року вона, [PERSON] подала відповідачу заяву про переведення на легшу роботу, до якої додала заключення № 45 лікарсько-консультативної комісії від 27.11.2017 року, в якому зазначено про необхідність переведення на роботу не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо-емоційним навантаження, нічними змінами. 29.12.2017 року відповідач надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що під час оперативної наради 30.11.2017 року їй [PERSON] було запропоновано серед наявних вакантних посад такі посади як оператор з оброблення перевізних документів Приміського вокзалу та таксувальника перевізних документів вокзалу Дарниця. Мотивована така пропозиція, на думку відповідача, її (позивача) повною відповідністю кваліфікаційним вимогам. Вона, [PERSON] відмовилась від вказаних посад саме з підстав її невідповідності цим посадам, які при цьому є вакантними лише на період декретної відпустки, про що вказувала у своїх заявах від 05.09.2017 року, 02.10.2017 року, а також в повідомленні від 30.11.2017 року, де вона вказувала про відсутність навіть досвіду такої роботи. Навчання для отримання нової професії відповідачем не запропоновано. Відповідач на сьогодні, попри рекомендації лікарів щодо стану здоров'я позивача, медичне заключення ЛКК, її чисельні звернення з проханням перевести на іншу роботу за станом здоров'я, так і не вирішив питання щодо такого переведення. Це свідчить про грубе порушення відповідачем норм КЗпП, що тягне за собою відповідальність роботодавця. Незважаючи на те, що на сьогодні запрацювала філія відповідача «Пасажирська компанія», до штату якої увійшли працівники господарств регіональної філії, створено єдину виробничу вертикаль в пасажирському секторі. Тобто це черговий етап реформування залізничної галузі, що вказує на наявність вакантних посад, які можуть бути запропоновані. Крім того, вона (позивач) надавала погодження на роботу комірником, яка пропонувалась їй лише у 2016 році, але цю роботу її переведено так і не було. Позивач не проти отримання нової професії у даній галузі на виробництві, яка відповідає медичним застереженням лікарів і яку вона може виконувати за станом здоров'я. Але відповідач проігнорує як медичний висновок ЛКК про необхідність переведення її, [PERSON] на іншу легшу роботу, так і обов'язок це зробити як то передбачено ст. 170 КЗпП. З огляду на фактичні обставини справи та норми закону, позивач [PERSON] вважає, що порушене її право на працю підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача перевести її на іншу роботу на тому ж самому підприємстві, не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо\-емоційним навантаження, нічними змінами. Крім вищевикладеного, позивач вважає, що на її користь також підлягає стягненню моральна шкода, яка спричинена їй бездіяльністю відповідача по прийняттю рішення про переведення її на іншу роботу за станом здоров'я. При визначенні розміру компенсації, перш за все, нею, [PERSON] був врахований розмір сумарного психотравмуючого впливу на неї. Намагаючись максимально об'єктивно оцінити розмір завданої їй моральної шкоди, зазначає, що спиралася на врахування таких факторів як: погіршення стану здоров'я, інтенсивність і тривалість перенесених психічних страждань, ступінь порушення її життєвих планів та перспектив, погіршення психічних процесів та функцій, той негативний вплив обставин на її близьких родичів. Щодо погіршення здоров'я позивач зазначила наступне. Як слідує із фактичних обставин справи та матеріалів справи, вона (позивач) майже два роки намагається захистити своє порушене право на легку працю, що пов'язано із станом її здоров'я, яке значно погіршилось. Так, згідно медичних документів вона (позивач) має ряд важких хронічних захворювань: парапельвікальні кісти обох нирок, хронічний пієлонефрит, гіпертонічна хвороба. Внаслідок невиконання вимог трудового законодавства, які зобов'язують відповідача перевести її, [PERSON] на легшу роботу, вона продовжує виконувати роботу контролера перонного. Дана робота її категорично протипоказана. За останні два роки бездіяльності відповідача, стан її здоров'я значно погіршився та ускладнився. Вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні. Стан здоров'я погіршився та гіпертонічна хвороба набула хронічної форми II ступеня. Під час перебування на стаціонарі у 2016 році було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба II ступеня, ребральна ангиодистонія с астеноневротичним та цефальгичним синдромом, хронічний пієлонефрит з парапельвікальними кистами обох нирок. Такий стан здоров'я не лише впливає на фізичне самопочуття, а й має негативний психо\-емоційний вплив, оскільки підвищений тиск та хвороба нирок призводить по постійного відчуття втоми та важкості, доводиться докладати додаткових зусиль для вчинення щоденних побутових справ, які є необхідні для життєдіяльності. Крім того, внаслідок погіршення стану здоров'я, вона (позивач) неодноразово втрачала свідомість, переносила сильний біль у нирках через запалення після переохолодження під час виконання роботи, переживала гіпертонічні кризи. Вона, [PERSON] постійно змушена рахуватися з тим невтішним діагнозом, що має, та тими негативними наслідками для її здоров'я, які настали через відповідача. Тобто нормальний перебіг її життя порушено внаслідок цього назавжди. Ступінь порушення її (позивача) життєвих планів та перспектив полягає в тому, що внаслідок погіршення стану її здоров'я з вини відповідача, все її життя дестабілізовано, всі її життєві плани було зруйновано. Вона протягом останніх 2-х років змушена їздити по медичним закладам з приводу консультацій щодо стану свого здоров'я, проходити лікування, обстеження, терпіти біль, проходити комісії тощо. Вона переживає страх за своє життя та здоров'я. Це спричиняє позивачу значні душевні переживання, викликає невпевненість у собі та депресію. Згідно застережень медиків, вона, [PERSON] постійно має притримуватись певних правил життя (не піднімати важкі предмети; не допускати дії, що можуть вплинути на навантаження в цілому; не переохолоджуватись; не нервувати; не перевтомлюватись; вчасно відпочивати тощо). Вважає, що страждання, які вона змушена переживати внаслідок цього повинні бути компенсовані відповідачем. Порушення психічних процесів, функцій полягає у тому, що їй, [PERSON] постійно бентежить та обставина, що відповідач, знаючи про її захворювання та стан здоров'я, про те, що вона неодноразово була непритомна на роботі, що до неї досить часто приїздить швидка під час робочої зміни, ігнорує це. Крім того, ще у листопаді 2016 року вона (позивач) звернулась до суду з позовом, але відповідач не зважаючи на це продовжує порушувати закон та не відновлює її порушене право на безпечну працю. Внаслідок цього у неї погіршились відносини на роботі, на неї намагаються тиснути керівники підрозділу, змушуючи працювати на попередній посаді та оголошуючи догану за те що вона непритомніє на роботі в холод, і не переводять на легку роботу. [PERSON] принижує те, що пропрацювавши сумлінно та добросовісно 36 років в системі залізничних перевезень, вона не лише не отримала підтримки чи розуміння з боку керівництва, їй на роботі навіть не надавали першу допомогу, коли втрачала свідомість. Відчуває себе безпорадною та незахищеною. В наслідок цього вона (позивач) зневірилася, психологічно важко переживає той факт, що з вини відповідача у неї проблеми зі здоров'ям, то він навіть не виконує вимоги закону, не говорячи про якусь повагу до працівника та людини. Позивач зазначила, що звичного та повноцінного способу життя їй не відновити, втрачене здоров'я не повернути, все це спричиняє їй душевні переживання та постійну депресію. Щодо негативного впливу обставин на близьких родичів позивача, зазначила, що вона опікується дитиною - інвалідом І групи (довічно) та має бути відповідальною зокрема за стан свого здоров'я, оскільки від її залежить життя та здоров'я дитини. А з вини відповідача, який не здійснив переведення на іншу небезпечну для її життя та здоров'я роботу, неодноразово ставилась під загрозу опіка її дитини. Через погіршення її (позивача) здоров'я, постійне перебування на стаціонарному лікуванні, близькі постійно переживають за неї. Дитина - інвалід в таких ситуаціях позбавляється належної їй материнської турботи і опіки. Близькі позивача вимушені витрачати час та кошти на те, щоб опікуватись нею (позивачем) під час хвороби. Це значно пригнічує її (позивача) та позбавляє можливості забезпечувати собі та своїй сім'ї звичний спосіб життя. Члени сім'ї позивача вимушені також турбуватись про неї, постійно відвідувати в лікарні, переживати за її стан кожен раз, коли вона (позивач) йде на робочу зміну. В результаті цього вона переносить великий душевний біль. Доказами того, що вона тривалий час відчуває моральні страждання є її чисельні звернення із викладенням фактів неправомірних дій посадових осіб структурного підрозділу до центральних органів Укрзалізниці. Такі складні трудові стосунки з відповідачем вона, [PERSON] переносить з великими зусиллями. Для подолання перешкод по відновленню своєї душевної рівноваги та відновленню нормальних стосунків і положення з оточуючими та близькими їй людьми, вона вдається до зусиль, які на її погляд підлягають обов'язковій компенсації з боку винного, тобто з боку відповідача. [PERSON] зазначила, що кожен із зазначених факторів обумовив її (позивача) інтенсивні психічні переживання. Розмір компенсації за спричинену їй моральну шкоду становить 50 000 грн. Зазначений мною розмір компенсації передбачає оплату заходів, спрямованих на відновлення її психічного та соціального стану, а також компенсацію за сам факт перенесення нею психічних страждань, витрачений час. На підставі викладеного позивач просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» перевести її - [PERSON] з посади контролера перонного зупиночної платформи «Видубичі» виробничого підрозділу Центру регіональних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на іншу роботу, не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо-емоційним навантаженням, нічними змінами, а саме:- перевести адміністратором зупиночної платформи «Видубичі». Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Петріщевої І.В. від 24 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (том. №1, а.с.64-65). У відповідності до розпорядження керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва № 338 від 16 березня 2017 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», у зв'язку із закінченням 12.03.2017 р. п'ятирічного строку призначення судді Петріщевої І.В. відповідно до пункту 2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянським районним судом м. Києва та пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл по справі №754/13840/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрзалізниця» про визнання бездіяльності неправомірної та відшкодування моральної шкоди для визначення головуючого судді (том. №1, а.с.154). У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 754/13840/16-ц розподілена в провадження судді Деснянського районного суду м. Києва Шевчуку Олексію Петровичу (том. №1, а.с.155). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Шевчука О.П. від 20 березня 2017 року справа №754/13840/16-ц прийнята до провадження (том. №1, а.с.156). Згідно розпорядження керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва № 662 від 26 грудня 2017 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», у зв'язку з прийняттям 21 грудня 2017 року Вищою радою правосуддя рішення про звільнення судді Деснянського районного суду м. Києва Шевчука О.П. та відповідно до пункту 2.3.36 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянським районним судом м. Києва призначено повторний авторозподіл справи №754/138408/16 (провадження №2-754/1633/17) за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрзалізниця» про визнання бездіяльності неправомірної та відшкодування моральної шкоди для визначення головуючого судді (том. № 2, а.с.119). У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №754/13840/16-ц справа розподілена судді Галась Ірині Анатоліївні (том. №2, а.с.120). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 29 грудня 2017 року прийнято справу №754/13840/16-ц до свого провадження та призначено до розгляду (том. №2, а.с.121). 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову з підстав наведених в позовній заяві. Додатково наголосила, що відповідає та може займати посаду адміністратора зупиночної платформи «Видубичі» та необхідно стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди за оплату заходів, спрямованих на відновлення її психічного та соціального стану, а також компенсацію за сам факт перенесення нею психічних страждань, витрачений час. Представник відповідача ПАТ «Укразалізниця» - Мазур Ірина Сергіївна, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В наданих суду усних запереченнях та відзиву від 25.04.2018 р. зазначила наступне. 14.02.2014 року [PERSON] прийнята на посаду контролера перонного вокзалу «Дарниця». З 03.04.2014 року, за погодженням сторін на заміщення тимчасово відсутнього працівника, переведена на посаду контролера перонного зупинного пункту Видубичі. З 21.01.2015 року займає дану посаду на постійній основі. На протязі 2014-2015 років на [PERSON] неодноразово тимчасово покладалось виконання обов'язків адміністратора з.п. Видубичі, у зв'язку з відсутністю з різних причин основного працівника на роботі, що підтверджується відповідними наказами, що наявні в матеріалах справи. В усіх випадках після закінчення дії наказу [PERSON] поверталась до роботи, обумовленої трудовим договором. В своїй позовній заяві Позивач, період тимчасового виконання обов'язків адміністратора з.п. Видубич, чомусь називає випробувальним терміном, після спливу якого вона не була затверджена на цій посаді. Частиною 1 ст. 26 Кодексу законів про працю України (КЗпП) передбачено, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Положення ст. 26 КЗпП застосовується при прийнятті на роботу, тому тимчасове виконання обов'язків адміністратора з.п. Видубичі не може розглядатись як випробувальний термін. Відповідно до п. 2.12 Посадової інструкції, контролер перонний виконує разові доручення начальника центру. У зв'язку з цим, за наявності можливості та для більш ефективного використання робочого часу Позивача разово залучали в допомогу чергового з видачі довідок. [PERSON] неодноразово зверталась до керівництва виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів, структурного підрозділу служба приміських пасажирських перевезень, регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо переведення її на іншу посаду за станом здоров'я, порушення норм охорони праці та нормування. Дані звернення розглянуті в ході проведення оперативних нарад за участю Позивача, що зафіксовано у відповідних протоколах. В своїх зверненнях [PERSON] наполягала на переведенні її на іншу посаду за станом здоров'я, в порядку ст. 170 КЗпП. В коментарях до ст. 170 КЗпП зазначено, що висновок про необхідність тимчасового переведення на іншу роботу видають лікар або лікарсько-консультативна комісія (ЛКК), а висновок про необхідність переведення на іншу легшу постійну роботу без обмеження строком - медико-соціальні експертні комісії (МСЕК.). Для вирішення питання щодо переведення Позивача на іншу посаду за станом здоров'я, на її прохання було направлено, згідно наказу №РПЦ-ПЗЗф-1/156 від 23.06.2016 року, на позачерговий медичний огляд. Згідно висновку медичної комісії від 30.06.2016 року позачерговий медичний огляд на посаді контролера перонного пройдено до 29.06.2017 року. При розгляді матеріалів викладених в заявах [PERSON], виписки з історії хвороби, консультативного заключения лікаря-терапевта, що носять рекомендаційний характер, висновку про проходження позачергового медичного огляду та за відсутності висновку ЛКК чи МСЕК, встановлено, що підстави для застосування ст. 170 КЗпП в даному випадку відсутні. Разом з тим, керівництвом виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів, з метою задоволення прохання [PERSON], було запропоновано їй, з наявних вакантних посад, прибиральник виробничих приміщень та комірник, від яких вона відмовилась. Через деякий час, Позивач погодилась на запропоновану вакантну посаду комірник, що зафіксовано в протоколі оперативної наради від 08.07.2016 року. Проте, [PERSON] продовжує працювати перонним контролером, оскільки, в заяві про переведення на посаду комірника, яку вона написала 15.08.2016 року (тобто аж більше ніж через місяць), зазначено вимоги, що суперечать нормам КЗпП. Переписати заяву, згідно чинного законодавства, вона відмовилась. Крім того, на сьогоднішній час дана посада не є вакантною, оскільки, на підставі довідки МСЕК №026842, заяви працівника та в порядку ст. 170 КЗпП на посаду комірника переведено іншого працівника. Листом №НРП-4/2612 від 21.10.2016 року структурного підрозділу служба приміських пасажирських перевезень та №НГК-40/М-409-1 від 18.11.2016 року регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Позивача, повідомлено, що на даний час відсутні вакантні посади, які можливо було б запропонувати та які б задовольнили її вимоги. В листопаді 2017 року Позивачем було надано заключення №45 лікарсько-консультативної комісії від 27.11.2017 р. в якому зазначено про необхідність переведення на роботу не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо-емоційним навантаженням, нічними змінами. У зв'язку з цим, 30.11.2017 р. під час оперативної наради, [PERSON] було вручено повідомлення та запропоновано серед наявних вакантних такі посади як оператор з оброблення перевізних документів Приміського вокзалу та таксувальник перевізних документів вокзалу Дарниця. Позивач відповідає кваліфікаційним вимогам, що ставляться до даних посад, та не потребує додаткового навчання, а посади, в свою чергу, відповідають рекомендаціям, що містяться в заключенні №45 лікарсько-консультативної комісії від 27.11.2017 р. В той же час, посада адміністратора з.п. Видубичі, яку бажає обіймати Позивач, не підпадає під поняття легшої роботи в розумінні ч.1 ст. 170 КЗпП та не відповідає вимогам заключення №45 лікарсько-консультативної комісії від 27.11.2017 р. Відповідач категорично не погоджується з твердженням Позивача, що тривалість роботи перонного контролера складає 24 година та передбачає нічні зміни. При цьому жодних доказів, що підтверджують дані твердження Позивачем не надано. У зв'язку з цим, представник відповідача зазначила наступне. За результатами перевірок комісії у складі фахівців структурного підрозділу служба приміських пасажирських перевезень пасажирів, структурного підрозділу служба кадрової та соціальної політики регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», проведених 12.07.2016 року та 01.08.2016 року, порушень щодо умов праці, режиму роботи працівників, Правил внутрішнього трудового розпорядку центру не виявлено. Крім того, на підставі звернення [PERSON] до Генеральної прокуратури України, було проведено позапланову перевірку виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» щодо дотримання вимог законодавства про працю. В акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №26-99/942 від 26.08.2016 року Головного управління держпраці у Київській області зазначено, що порушень щодо питань, викладених в заявах [PERSON], не виявлено. Окрему увагу представник відповідача звернула на оголошення догани Позивачу за порушення трудової дисципліни. Вході оперативної наради 29.12.2017 р. встановлено, що під час раптової перевірки по дотриманню графіку роботи працівників з.п. Видубичі контролер перонний [PERSON] з 10 год. 45 хв. до 12 год. 30 хв. була відсутня на робочому місці без поважних причин, при цьому графік роботи з 8 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а обідня перерва з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. Даний випадок зафіксовано в акті від 28.12.2017 р. Про відмову Позивача щодо надання особистого письмового пояснення з проводу її відсутності на робочому місці складено акт від 29.12.2017 р. Наказом №9 від 29.12.2017 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності контролеру перонному [PERSON] оголошено догану. Від ознайомлення з наказом Позивач відмовився, що зафіксовано у відповідному акті від 29.12.2017 р. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначила наступне. Основними підставами для відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівникові є: ?по-перше, факт порушення роботодавцем законних прав працівника. Проте, численними перевірками та в ході проведених оперативних нарад не встановлено порушень керівництвом центру умов праці, режиму роботи, Правил внутрішнього трудового розпорядку та інших норм чинного законодавства; ?по-друге, працівникові завдано моральних страждань. Проте, відсутність протиправних дій з боку керівництва центру не спричиняє негативних наслідків та не може заподіяти моральних страждань; ?по-треиє, причинний зв'язок між попередніми двома умовами. В нашому випадку взагалі відсутній; ?по-четверте, розмір моральної шкоди. Представник відповідача, вважає, що в позовній заяві не визначено з яких саме міркувань Позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням. Позивач зазначає, що такий розмір компенсації передбачає оплату заходів спрямованих на відновлення психічного та соціального стану, при цьому не надає доказів, що підтверджують розмір витрат та оплату цих заходів. Таким чином, дії керівництва центру регіональних перевезень пасажирів, у випадках зазначених в позовній заяві, є абсолютно правомірними, законними та не порушують норм чинного законодавства, а також підтверджені доказами. На підставі викладеного, представник відповідача просила в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи в межах позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом об'єктивно встановлено, що з 14.02.2014 р. [PERSON] прийнята на посаду в Виробничому підрозділі Центр регіональних перевезень пасажирів на посаді контролера перонного вокзалу «Дарниця», що підтверджується Наказом (розпорядженням) №39/ос від 14.02.2014 р. про прийняття на работу (том. №1, а.с.82). У відповідності до Наказу №95/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 01.04.2014 р., [PERSON], за погодженням сторін на заміщення тимчасово відсутнього працівника, переведена з 03.04.2014 р. на посаду контролера перонного зупинного пункту «Видубичі» (том. №1, а.с.83). Згідно Наказу №3/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу, позивач [PERSON], з 21.05.2015 р. переведена постійно на посаду контролера перонного зупинного пункту «Видубичі» (том. №1, а.с.84). У відповідності до посадової інструкції контролера перонного [PERSON], Виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів, затвердженого начальником виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів [PERSON] від 04.01.2016 р., контролер перонний (з.п. Видубичі) належить до професії групи «Технічні службовці» - п.п. 1.1 п. 1 «Загальні положення». У відповідності до п.п. 1.3 п. І «Загальні положення» контролер перонний підпорядкований адміністратору та РППЦЗ, а у відповідності до п.п.2.12 п. ІІ «Завдання та обов'язки» виконує разові доручення керівництва центру. Тощо. Згідно до VI «Кваліфікаційні вимоги» - повна загальна середня освіта без вимог до стажу роботи (том. №1, а.с.94-96). Згідно Протоколу оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів РФ «Південно-Західна залізниця» від 21.06.2016 р., оперативна нарада постановила, зокрема; п.1 контролеру перонну [PERSON] при наявності довідки виданої комісією лікувальної установи, згідно ст. 170 КЗпП України, звернутися до керівництва РПЦ для подальшого вирішення її питання (том. №1, а.с.102). Зокрема, положеннями статті 170 КЗпП України передбачено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням. Судом об'єктивно встановлено, що для вирішення питання щодо переведення позивача на іншу посаду за станом здоров'я, на її прохання, відповідачем було направлено позивача на позачерговий медичний огляд. Зокрема, як вбачається з Наказу №РПЦ-ПЗЗф-1/156 від 23.06.2016 р. «Про направлення на проведення позачергового медичного огляду - контролера перонного [PERSON]», згідно ст. 123 КЗпП України, у зв'язку з перебуванням на лікарняному, погіршенням стану здоров'я контролера перонного З.П. Видубичі [PERSON] та на її прохання, наказано направити контролера перонного З.П. Видубичі [PERSON] для проведення позачергового медичного огляд до 29.06.2016 р. (том. № 1, а.с.97). У відповідності до медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) огляду [PERSON], надано висновок медичної комісії від 30.06.2016 р., згідно якого позачерговий медичний огляд на посаді контролер перонний пройдено до 29.06.2017 р. (том. №1, а.с.99). Згідно Протоколу оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів РФ «Південно-Західна залізниця» від 06.07.2016 р., оперативна нарада постановила, зокрема: -п. 1 на основі медичної довідки з висновком - пройдено (що вважається допуском до роботи на посаді контролера перонного), консультативного заключення лікаря-терапевта, та відсутності лікарсько-консультативної комісії лікувальної установи (ЛКК) або медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) підстав для застосування ст. 170 КЗпП України нарада не вбачає; -п.2 контролеру перонному [PERSON] було запропоновано з наявних вакантних посад: прибиральник виробничих приміщень або комірник - від яких вона відмовилась. Таким чином, судом встановлено, що керівництвом виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів, з метою задоволення бажання позивача, [PERSON] було запропоновано з наявних вакантних посад прибиральник приміщень та комірник, однак позивач відмовилась. Згідно Протоколу оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів РФ «Південно-Західна залізниця» від 08.07.2016 р., оперативна нарада постановила, зокрема: п. 3 провести [PERSON] на запропоновану вакантну посаду комірник (том. №1, а.с.104). Лише, більш ніж через місяць, а саме: 15.08.2016 р. [PERSON] звернулась з заявою до Начальника виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів РФ «Південо-Західна залізниця» [PERSON], відповідно до якої, надала згоду тимчасово перевести її на посаду комірника за збереженням попереднього середнього трудового заробітку на весь час виконання нижче оплачуваної роботи (передпенсійний вік, мати, яка має дитину інваліда). При наявності вакантних посад - просила повернутися на попереднє місце роботи - черговою з видання довідок (де вона працювала тимчасово 8 місяців) (том. №1, а.с.105). Однак, заява [PERSON] від 15.08.2016 р. не відповідає нормам КЗпП України. Переписати заяву, згідно вимог законодавства, позивач [PERSON] відмовилась. Крім того, судом встановлено, що з 01.08.2016 р. посада комірник не є вакантною, що також підтверджується Наказом №151/ос (розпорядження) про переведення на іншу роботу [PERSON], відповідно до якого останню переведено з посади прибиральник виробничих приміщень, на посаду комірника з 01.08.2016 р. постійно (том. №2, а.с.39). Листом від 21.10.2016 р. №НРП-4/2612 структурного підрозділу служби приміських пасажирських перевезень, керівництво повідомило [PERSON], що станом на 20.10.2016 р. по виробничому підрозділі центр регіональних перевезень пасажирів вакантні посади черговий з надання довідок, адміністратор по з.п. Видубичі, комірник - відсутні. При розгляді матеріалів, викладених в заявах, наданої медичної довідки про проходження медичного огляду, консультативного заключення лікаря-терапевта та за відсутності лікарсько-консультативної комісії лікувальної установи (ЛЛК) або медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) підстави для застосування ст. 170 КЗпП відсутні (том. №1, а.с.59). Крім того, листом №НГК №-40/М-409-1 від 18.11.2016 р. «Щодо переведення на іншу посаду та дій керівництва виробничого підрозділу центр регіональних перевезень повідомило, що станом на 02.11.2016 р. по виробничому підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів вакантні посади черговий з надання довідок, адміністратор по з.п. Видубичі, комірник - відсутні. При розгляді матеріалів, викладених в заявах, доданої медичної довідки про проходження позачергового медичного огляду, консультативного заключення лікаря-терапевта та за відсутності лікарсько-консультативної комісії лікувальної установи (ЛКК) або медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) підстави для застосування ст. 170 КЗпП відсутні (том. №1, а.с.140). У відповідності до протоколу оперативної наради при начальнику виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів РФ «Південно-Західна залізниця» від 26.01.2017 р., оперативна нарада постановила, зокрема: п.3 при наявності вакантних посад у виробничому підрозділі центр регіональних перевезень пасажирів запропонувати контролеру перонному з.п. Видубичі [PERSON] (том. №1, а.с.117). У відповідності до довідки № РПЦ-ПЗЗФ 4/528 від 02.06.2017 р. Виробничий підрозділ центр регіональних перевезень пасажирів надав інформацію про наявність вакантних посад адміністратора з/п Видубичі, чергової з надання довідок (вокзал Дарниця) та комірника (вокзал Дарниця) з 08.07.2016 р. по теперішній час (том. №1, а.с.167): №Назва посадиВакантна посадаЗайнята посада 1Адміністратор з/п Видубиціз 07.09.2016 р.з 07.09.2016 р. 2Чергова з надання довідок (вокзал Дарниця)відсутня вакансіяпосаду згідно штатного розпису укомплектовано 3Комірник (вокзал Дарниця)з 11.06.2016 р. з 01.08.2016 р. Згідно довідки укомплектованості штату працівників ВП центр Регіональних перевезень пасажирів (Приміський вокзал) станом на 05.09.2017 р., зокрема, Приміський вокзал вакантними посади є, -касир квитковий 2 категорії - 4-декретні посади ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]); -оператор з оброблення перевізних документів - 1- декретна посада ([PERSON]); -прибиральник виробничих приміщень санвузлів - 1-вакантна посада; -прибиральник виробничих приміщень - 5-вакантних посад -станційний робітник - 4 вакантні посад (том.№2, а.с.44). 02.10.2017 р. позивач [PERSON] подала заяву начальнику виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів [PERSON], відповідно до якої просила перевести оператором з оброблення перевізних документів на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника [PERSON] до дня її фактичного виходу на роботу до Виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів (приміського вокзалу) (том. №2, а.с.80). 13.10.2017 р. [PERSON] відмовилась від запропонованої їй посади, в зв'язку невідповідністю її спеціальності, кваліфікації (том. №2, а.с.80). У відповідності до Заключення № 45 лікарсько-консультативної комісії ККЛ №2 Філія «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця» від 27.11.2017 р. видано [PERSON], [INFO], в тому, що за станом здоров'я необхідно перевести на роботу не пов'язану з тривалим перебуванням на протягах, психо-емоціним навантаженням, нічними змінами. Заключення видано терміном на один рік (том №2, а.с.58). 28.11.2017 р. [PERSON] звернулась з заявою до Начальника виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів [PERSON], відповідно до якої, остання просила прийняти її на посаду адміністратора зупиночної платформи Видубичі на період декретної відпустки основного працівника [PERSON] (том. №2, а.с.59). У відповідь на заяву позивача від 28.11.2017 р. з урахуванням наданого заключення лікарсько-консультативної комісії від 27.11.2017 р. та

Outcome: dismissed