Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи Добропільської сільської ради Бучацького району про зобовязання усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками і відновити межові знаки, мотивуючи тим, що [PERSON] самовільно встановив межові знаки та захопив частину його земельної ділянки площею 0,0200 га. У лютому 2015 року [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] та третіх осіб Добропільської сільської ради Бучацького району, відділу держземагенства у Бучацькому районі про визнання недійсним акту обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON], складеного 11 червня 2008 року Добропільською сільською радою, визнання недійсним рішення Добропільської сільської ради №166 від 26 січня 2009 року «Про затвердження акту обміру земельних ділянок землекористувачів», визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельну ділянку площею 0,2517 га для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданих 19 березня 2014 року [PERSON], визнання особистою приватною власністю ? частини криниці та земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, мотивуючи тим, що неправомірно складений 11 червня 2008 року акт обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON], затверджений рішенням Добропільської сільської ради №166 від 26 січня 2009 року, є підставою для визнання недійсними свідоцтв про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2517 га та на земельну ділянку площею 0,08 га. Окрім того, згідно договору купівлі-продажу, він є власником ? частини криниці, а також, згідно довідки виконкому Добропільської сільської ради, у його користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,80 га. В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] - [PERSON] позов свого довірителя підтримав, а позов [PERSON] не визнав, суду пояснив, що на підставі рішення виконавчого комітету Добропільської сільської ради №25 від 07.08.2008 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок загальною площею 35,6 кв.м по вул. Вигнанка,31 в с.Доброполе Бучацького району Тернопільської області. Рішенням №166 сесії Добропільської сільської ради від 26.01.2009 року [PERSON] було передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,08 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га. На підставі вказаного рішення [PERSON] були видані свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 1923895, та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 19241403. У зв'язку з тим, що [PERSON] у 2014 році самовільно встановив межові знаки та захопив частину земельної ділянки [PERSON], площею приблизно 0,0200 га, [PERSON] звернувся із заявою до ПП «Земельні справи» з приводу встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, згідно виданих йому свідоцтв про право власності на нерухоме майно. На підставі його заяви ПП «Земельні справи» було проведено обміри його земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,08 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га. За результатами промірів складено кадастровий план, в якому вказано, що є спірна земельна ділянка площею 0,0200 га з земельною ділянкою, якою користується [PERSON] Не відповідають дійсності доводи [PERSON] про те, що відновлення меж земельної ділянки відбулось безпідставно - за відсутності земельно-кадастрової документації, адже, як вбачається із спірного акту обміру земельних ділянок від 11.06.2008 року, комісія сільської ради при проведенні обмірів використовувала картографічні матеріали та польові обміри обліку присадибних і громадських земель с.Доброполе 1977 року, які відносяться до земельно-кадастрової документації. Помилковим також є ототожнення [PERSON] спірного акту обміру земельної ділянки з актом передачі межових знаків на зберігання власнику або землекористувачу, позаяк, спірний акт обміру земельних ділянок складався на виконання передбачених ст.12 ЗК України, ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень Добропільської сільської ради, як органу місцевого самоврядування в сфері регулювання земельних відносин, зокрема, щодо розпорядження землями комунальної власності, а саме, визначення площі, меж земельної ділянки (сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки) та певним місцем розташування для подальшого прийняття рішення щодо надання земельної ділянки у власність. Натомість акт передачі межових знаків на зберігання власнику або землекористувачу є складовою частиною документації із землеустрою, яка відповідно до ст.26 Закону України «Про землеустрій» розробляється сертифікованими суб'єктами господарювання в сфері землеустрою - інженерами-землевпорядниками. Вимагаючи визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки, [PERSON] не зазначає, не обґрунтовує підстав припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки. Спірне рішення та акт обміру земельних ділянок не були підставами для видачі [PERSON] свідоцтв про право власності на земельні ділянки, а тому визнання недійсним акту Добропільської сільської ради не є підставою для визнання недійсними свідоцтв про право власності. Оскільки [PERSON] в обґрунтування позову не представлено правовстановлюючого документу на землю, зареєстрованого у встановленому законом порядку, який би закріпив право власності, користування на неї та відповідну належну площу, то не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) [PERSON] на підставі оспорюваного рішення Добропільської сільської ради, бо таке право у [PERSON] взагалі не виникло. [PERSON] в обґрунтування необхідності захисту права на криницю не представлено жодних доказів та аргументів щодо його порушення, невизнання або оспорювання чи втрати ним документу, який засвідчує його право власності. [PERSON] придбав житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу. При цьому відсутні будь-які документи та докази, які б свідчили про придбання ним земельної ділянки, на якій розташована криниця, та й самої криниці, позаяк, в договорі купівлі-продажу не йдеться про продаж цих об'єктів. До зустрічної позовної заяви [PERSON], в частині позовних вимог про визнання недійсними акту обміру земельних ділянок землекористувачів від 11 червня 2008 року та рішення Добропільської сільської ради №166 від 26 січня 2009 року, необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у їх задоволенні, оскільки [PERSON] не просив суд поновити строк позовної давності та не навів поважних причин пропуску цього строку. Відповідач позивач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, а свій позов підтримав, суду пояснив, що 26 січня 2009 року Добропільською сільською радою Бучацького району було прийнято рішення №166 «Про затвердження акту обміру земельних ділянок землекористувачів», яким затверджено акт обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON], складений 11.06.2008 року Добропільською сільською радою. У змісті даного акту зазначається про проведення обмірів земельних ділянок та відновлення межових знаків, а також про те, що межові знаки закріплені та передані на зберігання землекористувачам. Рішення вважає неправомірним, таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про розмежування земель». Підставою для відновлення меж земельних ділянок є земельно-кадастрова документація. У тексті акту обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] і [PERSON] від 11.06.2008 року зазначено, що було проведено обміри земельних ділянок та відновлення межових знаків, але законодавством, яке діяло на момент проведення таких обмірів, не передбачено складення подібних документів. Відновлюватися повинні не межові знаки, як зазначено у даному акті, а межі земельних ділянок. Тому можна вважати, що даний акт стосувався саме відновлення меж земельних ділянок та передачі межових знаків на зберігання землекористувачам. Для відновлення меж земельних ділянок потрібна, як підстава, земельно-кадастрова документація, про яку у даному акті не згадується. Всупереч законодавству зазначений акт не посвідчувався ні [PERSON] ні [PERSON] Більш того, [PERSON] не була повідомлена про здійснення обмірів та відновлення меж земельних ділянок. Таким чином, 11.06.2008 року мало місце порушення прав та законних інтересів [PERSON] та неправомірно складений вищенаведений акт. Враховуючи це, є всі підстави для визнання недійсними акту обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] і [PERSON] від 11.06.2008року та рішення №166 Добропільської сільської ради Бучацького району Тернопільської області «Про затвердження акту обміру земельних ділянок землекористувачів» від 26 січня 2009 року, що, у свою чергу, є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 19238952, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 19241403, виданих [PERSON] Рішенням №166 «Про затвердження акту обміру земельних ділянок землекористувачів» та актом обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] і [PERSON] від 11.06.2008р. вирішується питання про права та обов'язки землекористувачки [PERSON] Проте, згідно довідки, виданої виконкомом Добропільської сільської ради, [PERSON] на території Добропільської сільської ради земельних ділянок немає. Окрім того, відповідно до договорів купівлі-продажу покупцем земельної ділянки житлового будинку, сараю та 1/2 криниці є він та відповідно до довідки виконкому Добропільської сільської ради у його користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,80 га. Тобто, дані об'єкти нерухомості та земельна ділянка знаходяться у його користуванні. Отже, вищенаведеним рішенням та актом порушені його права і законні інтереси стосовно об'єктів нерухомості, які він придбав на законних підставах та на підставі договорів купівлі-продажу. В судовому засіданні представники третьої особи Добропільської сільської ради Бучацького району - [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] підтримали, а позов [PERSON] вважають необгрунтованим, суду пояснили, що 11 червня 2008 року вони в складі комісії Добропільської сільської ради, з участю представника управління земельних ресурсів у Бучацькому районі [PERSON], в присутності землекористувачів [PERSON] та [PERSON] і його дружини, провели обміри земельних ділянок землекористувачів та відновили межу між їх земельними ділянками, про що був складений відповідний акт. При проведенні обмірів користувалися 50 м мірною стрічкою, вимірником та масштабною лінійкою. Фактичні проміри співставляли з картографічними матеріалами та польовими обмірами обліку присадибних і громадських земель с.Доброполе Бучацького району 1977 року. 26 січня 2009 року Добропільська сільська рада рішенням №166 затвердила згаданий акт. Окрім того, [PERSON] суду пояснив, що оскільки між сторонами уже декілька років триває конфлікт, він, згідно рішення сільської ради, у вересні 2013 року підписав замість суміжного землекористувача [PERSON] акти визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельних ділянок [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га. Межу між земельними ділянками сторін, визначену цими актами, яку порушив [PERSON], слід відновити. Представник третьої особи відділу держземагенства у Бучацькому районі [PERSON] суду пояснив, що 12 вересня 2012 року він, як представник управління земельних ресурсів у Бучацькому районі, на запрошення [PERSON], з участю Добропільського сільського голови та землевпорядника, використовуючи матеріали аерофотозйомки с.Доброполе Бучацького району 1963 року та картографічні матеріали с.Доброполе Бучацького району 1977 року, провів обміри земельної ділянки [PERSON], розташованої по вул.Вигнанка,33 с.Доброполе Бучацького району. Обміри спочатку проводив по карті, а потім в натурі. По карті земельна ділянка [PERSON] мала площу 0,41 га, а в натурі на місцевості 0,45 га. Акт від 12 вересня 2012 року є недійсним, оскільки не підписаний сторонами і не затверджений Добропільською сільською радою. Відповідно до плану забудови садиби [PERSON] (на теперішній час власником садиби є [PERSON]М.) в с.Доброполе, складеного 25 грудня 1968 року, площа присадибної ділянки 600 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 1990 року колгосп «Заповіт Ілліча» Бучацького району продав, а [PERSON] купив жилий будинок і приміщення для утримання худоби та птиці, що знаходяться в с.Доброполе Бучацького району (колишню садибу [PERSON]Ю.). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 30.09.2008 Добропільською сільською радою, [PERSON] є власником будинку по вул.Вигнанка,31 в с.Доброполе Бучацького району. В описі обєкта є колодязь питний. Згідно акту Добропільської сільської ради від 11 червня 2008 року комісія в складі секретаря сільської ради [PERSON], землевпорядника [PERSON], депутатів [PERSON], [PERSON], з участю представника управління земельних ресурсів у Бучацькому районі [PERSON], в присутності землекористувачів [PERSON] та [PERSON], провела обміри земельних ділянок землекористувачів та відновила межу між їх земельними ділянками. При проведенні обмірів члени комісії користувалися 50 м мірною стрічкою, вимірником та масштабною лінійкою. Фактичні проміри співставляли з картографічними матеріалами та польовими обмірами обліку присадибних і громадських земель с.Доброполе Бучацького району 1977 року. Рішенням Добропільської сільської ради №166 від 26 січня 2009 року затверджено акт обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON], складений 11 червня 2008 року Добропільською сільською радою. Рішенням Добропільської сільської ради №127 від 29 жовтня 2012 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,30 га та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул.Вигнанка,33 в с.Доброполе Бучацького району. Згідно актів визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельних ділянок [PERSON], складених у вересні 2013 року, земельна ділянка землекористувача [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд має площу 0,08 га, а для ведення особистого селянського господарства - 0,2517 га. Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих 19.03.2014 Реєстраційною службою Бучацького районного управління юстиції, [PERSON] є власником земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га, які розташовані по вул.Вигнанка,31 в с.Доброполе Бучацького району. Згідно кадастрового плану земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], виготовленого у 2014 році ПП «Земельні справи», спірною частиною земельних ділянок є ділянка площею 0,0200 га. З листів прокуратури Бучацького району від 12 серпня та 20 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] за захистом свої земельних та особистих немайнових прав звертався в прокуратуру Бучацького району. Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 18.01.2016 №1412/1413/15-26, враховуючи, що спільна межа землекористування між будинковолодінням [PERSON] та будинковолодінням [PERSON] повинна проходити, у відповідності з геодезичною зйомкою, картографічних матеріалів, матеріалів кадастрової зйомки та приватизації контрольним експертним переобміром 27.10.2015 року виявлено зміни ширини північної і південної сторін ділянок [PERSON], по суміжній між межівниками [PERSON] та [PERSON] межі. Переобміром було виявлено збільшення ширини ділянки (ОЖБ) [PERSON] на 0,89м і 0,36м, відповідно її площі на 25,0 кв.м (спірна ділянка). Переобміром було виявлено збільшення ширини ділянки (ОСГ) [PERSON] на 0,36м і 1,52м, відповідно її площі на 109,0 кв.м (спірна ділянка). Саме по цій суміжній межі, де виявлено ознаки невідповідності користування (зміщення межі) в сторону господарства [PERSON] (що є предметом судового розгляду) і збільшення ширини ділянки [PERSON] Експерт робить висновок про те, що порушення межових знаків виявлено зі сторони земельної ділянки [PERSON], яким допущено порушення збільшення земельної ділянки площею = 25,0 кв.м (ОЖБ) та площею 109,0 кв.м (ОСГ) (без відповідних рішень), із площі господарства [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: [PERSON] є власником будинку по вул.Вигнанка,31 в с.Доброполе Бучацького району. В описі обєкта є колодязь питний; У липні 1990 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, став власником жилого будинку і приміщення для утримання худоби та птиці, що знаходяться по вул.Вигнанка,33 в с.Доброполе Бучацького району. В експлікації плану забудови садиби відсутній колодязь питний; 29 жовтня 2012 року рішенням Добропільської сільської ради №127 [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,30 га та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул.Вигнанка,33 в с.Доброполе Бучацького району, яким [PERSON] не скористався по теперішній час, земельні ділянки не приватизував; 11 червня 2008 року комісія Добропільської сільської ради ради за заявою [PERSON] провела обміри земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON] та відновила межу між їх земельними ділянками; 26 січня 2009 року Добропільська сільська рада рішенням №166 затвердила акт обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON], складений 11 червня 2008 року; У вересні 2013 року було складено акти визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельних ділянок землекористувача [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га, які використано під час приватизації; З березня 2014 року [PERSON] є власником земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га, які розташовані по вул.Вигнанка,31 в с.Доброполе Бучацького району; У 2014 році [PERSON] самовільно встановив межу між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою землевласника [PERSON], внаслідок чого заволодів частиною ділянки [PERSON], площею приблизно 0,0200 га. Суд приходить до переконання, що позов [PERSON] обґрунтований і його слід задовольнити, а позов [PERSON] безпідставний, а тому до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно п.7 Положення «Про порядок ведення державного земельного кадастру», затвердженого постановою КМУ від 12.01.1993 року №15 (надалі по тексту Положення) до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість, якість, народногосподарську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів, областях, Республіці Крим та Україні в цілому. Стаття 3 Закону України «Про розмежування земель державної і комунальної власності» від 05.02.2004 №1457-ІУ регулює відносини, повязані з розмежуванням земель державної власності на землі комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст та землі державної власності, а тому безпідставним є посилання [PERSON] на даний [PERSON], як нормативно-правове обґрунтування позовних вимог. Згідно ст.12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок у власність громадян, вирішення земельних спорів. На виконання цих повноважень Добропільською сільською радою правомірно, з використанням земельно-кадастрової документації, був складений 11 червня 2008 року та затверджений акт обміру земельних ділянок землекористувачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користування громадян. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Стаття 140 Земельного кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; г) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Вимагаючи визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки, [PERSON] не зазначає та не обґрунтовує підстав припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки. Оскільки [PERSON] в обґрунтування позову не представлено правовстановлюючого документа на землю, зареєстрованого у встановленому законом порядку, який би закріпив право власності, користування на неї та відповідну належну площу, то не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) [PERSON] на підставі оспорюваного рішення Добропільської сільської ради, бо таке право у [PERSON] взагалі не виникло. Відповідно до ст.152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, діяльність органів місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями. Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Основним Законом критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади. В контексті ст.ст.15,392 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також у випадку втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Слід зазначити, що [PERSON] в обґрунтування необхідності захисту права на криницю не представлено жодних доказів та аргументів щодо його порушення, невизнання або оспорювання чи втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 колодязя без надання документів, що підтверджують факти виникнення чи переходу прав на нього, без відповідного рішення органів, які уповноважені здійснювати відповідні функції щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачають втручання в діяльність суб'єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення, тоді як, суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством. Така позиція щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. [PERSON] придбав житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу. При цьому відсутні будь-які документи та докази, які свідчили б про придбання ним земельної ділянки, на якій розташована криниця та й самої криниці, позаяк, в договорі купівлі-продажу не йдеться про продаж цих об'єктів. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" різні господарські будівлі (літні кухні, сараї, тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Відповідно вони не можуть бути самостійним (окремим) обєктом права власності в будинковолодінні, яке включає ряд забудов. В силу ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що підстави для захисту прав [PERSON] відсутні, адже ним не доведено та необгрунтовано у чому полягає порушення його прав, свобод чи інтересів у зв'язку із набуттям [PERSON] права власності на землю.

Outcome: approved