Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатними його матір [PERSON], [INFO], та його вітчима [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що матір знаходиться на обліку у лікаря психіатра, декілька разів проходила стаціонарне лікування в обласній психіатричній лікарні, а вітчим є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, тому вони не можуть розуміти значення своїх дій та самостійно обслуговувати себе. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Представник органу опіки та піклування в судовому засідання заперечувала проти визнання вказаних осіб недієздатними, зазначивши, що для цього відсутні обєктивні обставини та законні підстави. Заінтересована особа [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти визнання [PERSON] та [PERSON] недієздатними. [PERSON] зазначила, що доглядає за [PERSON] та [PERSON], котрі є її матірю і батьком відповідно, та підстави визнавати їх недієздатними відсутні. Також вказувала, що підставою подання даної заяви є спір щодо нерухомості. Особа щодо якої розглядалася справа про визнання її недієздатною, [PERSON], зазначила, що обєктивні обставини визнавати її недієздатною відсутні, вона усвідомлює значення своїх дій та керує ними та заперечувала з приводу задоволення заяви про визнання її недієздатною. На даний час проживає зі своїм чоловіком у м. Дніпро. Суд заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сімї, виданої ОСББ №421 (а.с.3). вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], та чоловіком [PERSON], [INFO] Разом з тим, на даний час [PERSON] та [PERSON] проживають у м. Дніпро. Згідно довідки серії МСЕ № 0142822, [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с.42). Суд вказує, що ухвалами від 26.10.2016 призначалися судово-психіатричні експертизи відносно [PERSON] і [PERSON], разом з тим на визначені дати для проведення експертизи, 14.12.2016, 12.01.2017, 23.01.13, 13.02.2017 підекспертні не доставлені. Тобто суд наголошує, що заявник, який був ініціатором проведення експертиз і який повинен був доставити підекспертних для проведення експертиз не виконав даних дій. Суд критично ставиться до пояснень заявника та його представника, про те що підекспертні не доставлені в експертну установу для проведення експертизи через неправомірні дії заінтересованої особи [PERSON], яка перешкоджала доставці [PERSON] і [PERSON], у контексті того, що належних письмових доказів (таких як письмове звернення до поліції, як протокол про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] чи зареєстрованого кримінального провадження тощо) таких дій заявник не надав. Подану заяву до суду від 19.12.2016 (а.с.74) про протиправні дії заінтересованої особи [PERSON] суд розцінює як змогу зняти з себе відповідальність за недоставку [PERSON] і [PERSON] до експертної установи для проведення експертизи. Одночасно суд наголошує, що з листа Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева від 15.12.2016 (а.с.75) вбачається, що тільки на одноразове прохання заявника огляд підекспертних перенесено на 12.01.2017, на інші дати з невідомих причин заявник підекспертних не доставив (а.с.32, 77). Враховуючи встановленні факти суд наголошує, що за вимогами ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно виконувати свої процесуальні обовязки. Одночасно суд наголошує, що висновок судово-психіатричної експертизи не є єдиним та визначальним, доказом для визнання фізичної особи недієздатною. Як розяснено у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України \~"Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" \~від 28 березня 1972 року №3 (надалі «Постанова Пленуму»), даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я,\~ виписка з історії\~ хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. У свою чергу п.2 ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачає, що тяжкий психічний\~\~ розлад\~\~ -\~\~ розлад\~ психічної\~ діяльності (затьмарення свідомості,\~ порушення\~ сприйняття,\~ мислення,\~ волі, емоцій,\~ інтелекту\~ чи\~ пам'яті),\~ який\~ позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність,\~ свій психічний стан і поведінку. За\~ положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч.1 ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Здійснивши аналіз чинного законодавства слід наголосити, що суд має право, але не зобовязаний визнати фізичну особу недієздатною. За приписами ч.3 ст.39 ЦК України якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування. Разом з тим, на думку суду, підставою для звернення із заявою про визнання осіб недієздатними, були спірні питання щодо обєктів нерухомості. При відмовленні у задоволені заяви судом також враховано пояснення особи щодо якої розглядалася справа про визнання її недієздатною, [PERSON], яка зазначала, що обєктивні обставини визнавати її недієздатною відсутні, вона усвідомлює значення своїх дій та керує ними. Крім того, суд наголошує, що остання на поставленні запитання відповідала чітко та усвідомлено. У контексті заперечень [PERSON] щодо задоволення заяви про визнання її недієздатною та проведення відносно неї експертизи, суд наголошує, що Конституція України закріплює у\~ч.1\~ст.28\~повагу до\~людської гідності, а\~в ч.3\~ цієї ж\~статті на\~рівень конституційного права піднесено заборону піддавати особу без\~її згоди медичним, науковим чи\~іншим дослідам. Нормою ст.7\~Міжнародного пакту про\~громадянські і\~політичні права, передбачено, що\~жодну особу не\~ може бути без\~її вільної згоди піддано медичним чи\~науковим дослідам. Щодо тверджень представника заявника про незаконне залучення заінтересованої особи [PERSON] та її представника у справу, то суд наголошує, що за приписами ч.4 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Згідно свідоцтва про народження (а.с.29) заінтересована особа [PERSON] є рідною дочкою осіб відносно яких розглядалася справа про визнання їх недієздатними. [PERSON] у свою чергу уклала договір про надання юридичних послуг з адвокатом [PERSON] (а.с.92), що у свою чергу узгоджується з положеннями ч.4 ст.42 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про визнання [PERSON] і [PERSON] недієздатними.

Outcome: dismissed