Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Відділу\~ Державної Виконавчої Служби Рівненського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить виключити з акту опису та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС[ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС[ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що 04 січня 2008 року [PERSON], [INFO], за згодою своїх батьків, [PERSON] та [PERSON], уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, предметом якого була квартира, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС 233, кв. 226. Право власності за позивачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 грудня 2014 року. 23 квітня 2015 року до позивача в квартиру прибув державний виконавець і повідомив їй, що двокімнатна квартира № 226 загальною площею 49,2 м2, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС 233, підлягає опису та накладенню арешту згідно примусового виконання виконавчого листа № 0616/2728/12 від 05 березня 2013 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області. Звернувшись до державного виконавця, позивач ознайомилась з матеріалами і дізналась що 23 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа ВП №44846844 від 30 вересня 2014 року, згідно якого з [PERSON] стягується на користь [PERSON] матеріальна шкода в розмірі 10000 грн. 00 коп. та моральна шкода в розмірі 100000 грн. 00 коп. Вказаною постановою накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС 233, кв. 226. Вказує, що є одноосібною власницею цієї квартири, а акт опису та арешту майна боржника від 23 квітня 2015 року відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області є таким, що порушує її права та законні інтереси. [PERSON] позбавлена права розпорядження житлом та в подальшому може бути позбавлена права володіння та користування майном, а саме квартирою, на яку накладено арешт та заборону на його відчуження. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету спору просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що 04 січня 2008 року позивач придбала квартиру у [PERSON], договір купівлі-продажу є дійсним, рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] було в 2013 році, позивач не є його родичем, право власності є непорушним. Представник ДВС [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що ДВС описано квартиру на виконання судового рішення. Представник ДВС [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету спору не визнав повністю, підтримав пояснення [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину неявки повідомлення до суду не надіслав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] не виконав рішення суду. Представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представників відповідача [PERSON], [PERSON]М, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення сторін суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Судом встановлено що 04 січня 2008 року [PERSON], [INFO], за згодою своїх батьків, [PERSON] та [PERSON], уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, предметом якого була квартира, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС 233, кв. 226. Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 21 (а.с.3). Відповідно до наданої позивачем копії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 грудня 2014 року вбачається, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а не спірної квартири (а.с.5). Відповідно до копії акту опису й арешту майна 23 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 0616/2728/12 проведено опис двокімнатної квартири № 226 загальною площею 49,2 м2, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, БОС 233. У відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції на виконанні перебуває виконавчий лист №0616/2728/12 від 05.03.2013 року, виданий Новоград - Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 10 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. З відповіді наданої за результатами звернення [PERSON] від 12 січня 2015 року № I-694-02 вбачається, що зазначений вище виконавчий документ надійшов до міського відділу на виконання з відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції для виконання за належністю - на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до копії постанови від 30 вересня 2014 року державним виконацем ВДВС Рівненського МУЮ [PERSON] винесено постанову про арешт всього майно боржника [PERSON] (а.с. 109) Відповідно до копії постанови від 08 квітня 2014року державним виконавцем ВДВС Березнівського РУЮ накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON]В.(а.с. 110). Відповідно до копії Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців сформованої 04 листопада 2014 року та 24 лютого 2015 року за [PERSON] на праві приватної власності рахується квартира №266 по вул. Соборній, БОС 233 в м. Рівне (а.с.40, 62-65). На виконання ухвали суду від 14 червня 2016 року про надання належним чином завіреної копії реєстраційної справи на спірну квартиру, з Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надійшло пояснення від 29 червня 2016 № 1906/01-26 з якої слідує, що в Єдиному Державному реєстрі прав відомості по квартирі №266 по вул. Соборній, БОС 233 в м. Рівне відсутні, відповідно реєстраційна справа в паперовій формі не формувалась. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Загальний порядок державної реєстрації прав на нерухомість визначається ст. 182 ЦК України, відповідно до якої право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі й підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Саме тому момент укладення договору, що підлягає державній реєстрації, визначається моментом його державної реєстрації, яка, відповідно, набуває в цьому питанні вирішального значення: відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Таким чином, державна реєстрація договорів, встановлена законом, визначає момент укладення відповідного договору (зокрема договору про відчуження нерухомості), а отже, й момент переходу права власності на річ, яка набувається за договором. Враховуючи, що на спірне майно було накладено арешти до проведення державної реєстрації позивачем, остання не набула на нього права власності та не мала право проводити реєстрацію. Крім того, [PERSON] пред'явлено позов про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту до ВДВС Рівненського МУЮ, третя особа [PERSON], [PERSON] За нормою ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.4постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», про те, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.24 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Отже, у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є не тільки боржник, а також особа, в інтересах якої накладено арешт. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову до такого відповідача. За змістом заявлених позовних вимог належними відповідачами у даному випадку є саме ті особи, в інтересах яких накладено арешти, за таких обставин, позов заявлений не до належного відповідача, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги виключити з акту опису та звільнити з-під арешту нерухоме майно та визнати за позивачем право власності на це нерухоме майно. На підставі викладеного

Outcome: dismissed