Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

До Липовецького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивача зазначила, що 06.04.2017 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на імя позивача особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла земельну частку (пай) площею 1,81 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території с. Ганнівка Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину, позивач не в змозі її оформити, оскільки нотаріус відмовила у видачі нотаріального акту з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, тобто сертифікату на земельну частку (пай). За життя [PERSON] приватизувала земельну частку (пай), у звязку з чим 10.07.2003 року взамін сертифікату отримала Державний акт серії ВН №174982 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7479 га (кадастровий номер 0522286400:04:000:0118), що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Оскільки зміни до заповіту після приватизації земельної частки (паю) не були внесені, це призвело до невизначеності спадкового майна, яким [PERSON] розпорядилася на випадок своєї смерті. Враховуючи те, що волевиявлення спадкодавця при складанні заповіту було спрямоване на розпорядження належною їй земельною часткою (пай), що трансформувалось у право власності на земельну ділянку, позивач просить суду визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померло 06.04.2017 року [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,7479 га (кадастровий номер 0522286400:04:000:0118). Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Голова Славнянської сільської\~ради Липовецького\~району Вінницької\~області подав до суду заяву про розгляд вказаної справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 06.04.2017 року померла [PERSON] (а.с. 7), яка на випадок своєї смерті склала 25.09.2002 року на імя [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 8), яким заповіла належну їй згідно Сертифікату серії ВН №0105350 земельну частку (пай) площею 1,81 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території с. Ганнівка Липовецького району Вінницької області. З матеріалів Спадкової справи № 248/2017 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину в порядку, визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України прийняла позивач. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Для оформлення спадщини позивач звернувсь до нотаріуса, яка відмовила у видачі нотаріального акту з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, тобто сертифікату на земельну частку (пай). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Суд встановив, що на день складення заповіту, земельна частка (пай) належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії ВН №0105350. На підставі розпорядження Липовецької РДА № 110 від 23.05.2003 року на імя [PERSON] було видано Державний акт серії ВН №174982 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7479 га (кадастровий номер 0522286400:04:000:0118), що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З зазначеного слідує, що земельна частка (пай), яку спадкодавець заповів позивачу, згодом була ним приватизована, що підтверджується Державним актом серії ВН №174982. Після видачі власникові Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, відповідно до абз. 3 пункту 3.9 Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членами колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 року за № 47/172/48, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що після виділення [PERSON] в натурі земельної ділянки, право на земельну частку (пай) припинилося, а тому воно не може бути успадковане. Після отримання державного акту власнику земельної ділянки необхідно було скористатися встановленим статтею 1254 ЦК України правом на внесення змін до заповіту, в іншому випадку спадкування земельної ділянки буде здійснено за законом. Оскільки після отримання державного акту на земельну ділянку [PERSON] не скористалась правом на внесення змін до заповіту, суд дійшов висновку, що спадкування земельної ділянки має бути здійснено за законом. За таких обставин, суд, враховуючи підстави з яких заявлено позов,

Outcome: dismissed