Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

18 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до редакції газети «Новомосковська правда» про спростування недостовірної інформації. 21 січня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до редакції газети «Новомосковська правда» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що [INFO] року на [NUMBER] сторінці газети «Новомосковська правда» № [NUMBER] в статті «[INFO]» відповідачем була оприлюднена недостовірна інформація стосовно неї. В статті зазначено: -«как руководитель Днепропетровской областной телерадиокомпании она отметилась лишь громким скандалом: в 2009 году проверяющие органы нашли в её действиях финансовых злоупотреблений на 5 миллионов гривен»; -«[PERSON], будучи депутатом Днепропетровского областного совета получает «зарплату» за «правильное голосование» и она … «тушка ради денег» -«впрочем, там, где это выгодно, [PERSON] до сих пор с гордостью представляется как чиновник, хотя с должности зампреда Днепропетровского областного совета её уволили еще в начале года»; -избиратель 38-го округа отвечает ей ростом недоверия и определил её в «лигу безнадежных» с рейтингом в 4,9%» Позивач [PERSON] в позові посилалася на те, що вищезазначені відомості, які містить стаття в газеті, є недостовірними, порушують її честь, гідність, ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права на спростування недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події а явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У відповідності до ч.3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа , яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм законодавства, вчинення будь яких інших дій (наприклад, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті) та яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. В зв'язку з наведеним, [PERSON] в своїй заяві просила суд: 1. визнати недостовірною інформацію, поширену редакцією газети «Новомосковська правда» на [NUMBER] сторінці газети в номері № [NUMBER] від [INFO] року в статті «[INFO]» відносно неї, [PERSON], а саме: -«как руководитель Днепропетровской областной телерадиокомпании она отметилась лишь громким скандалом: в 2009 году проверяющие органы нашли в её действиях финансовых злоупотреблений на 5 миллионов гривен»; -«[PERSON], будучи депутатом Днепропетровского областного совета получает «зарплату» за «правильное голосование» и она … «тушка ради денег» -«впрочем, там, где это выгодно, [PERSON] до сих пор с гордостью представляется как чиновник, хотя с должности зампреда Днепропетровского областного совета её уволили еще в начале года»; -избиратель 38-го округа отвечает ей ростом недоверия и определил её в «лигу безнадежных» с рейтингом в 4,9%» 2. зобов'язати редакцію газети «Новомосковська правда» опублікувати спростування про недостовірність вищезазначеної інформації щодо неї, під заголовком «Спростування», з наступним текстом: «Редакція газети «Новомосковська правда» спростовує відомості, що булли надруковані в статті «[INFO]» , розміщеній на 4 сторінці газети в номері № [NUMBER] від [INFO] року відносно кандидата у народні депутати України, депутата Дніпропетровської обласної ради [PERSON] та приносить свої вибачення за розповсюдження серед виборців недостовірної інформації» на тай самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростоване повідомлення, не пізніше одного місяця з дня набрання рішення суду у даній справі законної сили і письмово повідомити [PERSON] про строк і час публікації спростувань. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Представник відповідача - редакції газети «Новомосковська правда» в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що в статті була викладена інформація, яка перевірена, відповідає вимогам, як ставляться до інформації чинним законодавством, вся інформація бралася з офіційних джерел, підтверджуються свідками, матеріалами соціологічних досліджень рейтингів кандидатів. Позивач навмисно переучує смисл тексту статті, в контексті якої, вислови, щодо «тушки ради денег» стосуються не самої [PERSON], мова ведеться про народних депутатів. Інші висловлювання є оціночними судженнями, тому, не можуть визнаватися інформацією, яка є недостовірна. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року на [NUMBER] сторінці газети «Новомосковська правда» № [NUMBER] була надрукована стаття «[INFO]» в якій надавалася характеристика кандидата в депутати Верховної Ради України в 38-му окрузі [PERSON] Крім іншого, в статті було зазначено: -«люди же, подобные [PERSON], смотрят на депутатское кресло как на место получения «зарплаты». Нет не той зарплаты депутата, которую выделяет государство. Речь идет о неофициальных бонусах за «правильное голосование», которыми некоторые депутаты, к сожалению, не брезгуют. Причем не просто не брезгуют, а стремятся к ним, как госпожа [PERSON] В Раде таких называют «тушки ради денег» или «зарплатники»; -«как руководитель Днепропетровской областной телерадиокомпании она отметилась лишь громким скандалом: в 2009 году проверяющие органы нашли в её действиях финансовых злоупотреблений на 5 миллионов гривен»; -«впрочем, там, где это выгодно, [PERSON] до сих пор с гордостью представляется как чиновник, хотя с должности зампреда Днепропетровского областного совета её уволили еще в начале года»; -«избиратель 38-го округа отвечает ей ростом недоверия и определил её в «лигу безнадежных» с рейтингом в 4,9%». У відповідності до ст. 15 ЦК України, 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 269 ЦК України, 1. Особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. 2. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. 3. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. 4. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно На підставі ст. 270 ЦК України, 1. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. 2. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. 3. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. У відповідності до ст. 275 ЦК України, 1. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. 2. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. За нормами ст. 277 ЦК України, 1. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 4. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. 6. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. 7. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Частину третю статті 277 ЦК України, виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014 року. На час публікації статті в газеті, частиною 3 ст. 277 ЦК України, яка була чинною станом на [INFO] року, було визначено, що вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Статтею 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (в редакції від 09.05.2011 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного громадянина вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку відкриту за режимом доступу інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації. На підставі ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», здійснюючи свою діяльність на засадах професійної самостійності, журналіст використовує права та виконує обов'язки, передбачені Законом України "Про інформацію"та цим Законом. Журналіст має право: 1) на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання відкритої за режимом доступу інформації; У відповідності до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Суду не надано доказів звернення позивача [PERSON] до відповідача з заявою про спростування недостовірної інформації Статтею 30 Закону України «Про інформацію» ( в редакції від 10.08.2012 року) передбачено, 1. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. 2. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Надавая оцінку тексту статті, в якому міститься вислів, що «люди же, подобные [PERSON], смотрят на депутатское кресло как на место получения «зарплаты». Нет не той зарплаты депутата, которую выделяет государство. Речь идет о неофициальных бонусах за «правильное голосование», которыми некоторые депутаты, к сожалению, не брезгуют. Причем не просто не брезгуют, а стремятся к ним, как госпожа [PERSON] В Раде таких называют «тушки ради денег» или «зарплатники», суд приходить до переконання, що зазначений вислів є оціночними судженнями, оцінкою дій, порівнянням, а тому, не може бути розцінений як недостовірна інформація, не підлягає спростуванню та доведенню їх правдивості. З приводу наведених у газетній публікації даних про те, що «как руководитель Днепропетровской областной телерадиокомпании она ([PERSON].) отметилась лишь громким скандалом: в 2009 году проверяющие органы нашли в её действиях финансовых злоупотреблений на 5 миллионов гривен», суд приходить до наступних. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доведенню обставини, які визнані і не заперечуються сторонами. Так, сторонами визнаний та не заперечувався той факт, що в 2009 році [PERSON] обіймала посаду генерального директора Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії. Згідно до листа Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 25 листопада 2013 року, інспекцією проведена планова перевірка фінансово-господарської діяльності Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії за період з 01 січня 2006 року по 31 березня 2008 року (акт ревізії № 032-21-4 від 23 травня 2008 року), в ході ревізії, виявлені чисельні фінансові порушення. Крім того, як зазначалося вище, ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», передбачено, що здійснюючи свою діяльність на засадах професійної самостійності, журналіст має право на вільне одержання, використання, поширення (публікацію) та зберігання відкритої за режимом доступу інформації. У відповідності до публікації, яка була розміщена на офіційному сайті інформаційного агенства Уніан-Право 24 липня 2009 року, зазначено, що за інформацією агенства, 30 квітня 2009 року ГУМВС України в Дніпропетровській області порушило кримінальну справу за фактом заволодіння шляхом шахрайства майном в особливо великих розмірах, Дніпропетровської обласної державної телерадіокомпанії на чолі з [PERSON], аналогічні посилання містяться на інших офіційних сайтах інформаційних агентств. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що вислів, який міститься в газетній публікації: «как руководитель Днепропетровской областной телерадиокомпании она ([PERSON].) отметилась лишь громким скандалом: в 2009 году проверяющие органы нашли в её действиях финансовых злоупотреблений на 5 миллионов гривен» не може розцінюватися як недостовірна інформація, не порушує немайнові права позивача, оскільки відповідачем доведена достовірність інформації, при публікації газетної статті, була використана використання та поширена інформація, яка є відкритою за режимом доступу. Стосовно наведених у газетній публікації даних про те, що «впрочем, там, где это выгодно, [PERSON] до сих пор с гордостью представляется как чиновник, хотя с должности зампреда Днепропетровского областного совета её уволили еще в начале года», суд приходить до наступного. Згідно даних Дніпропетровської обласної ради, розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради від 23 березня 2012 року за № 37-К [PERSON] була звільнена з посади заступника голови Дніпропетровської обласної ради по виконавчому апарату - начальника відділу з питань політичної стратегії та захисту конституційних прав громадян. В той же час, в газеті «Правий берег» [NUMBER], яка опублікована в [INFO], в своєму інтерв'ю [PERSON] посилається на те, що «я единственный чиновник который публічно говорит о недоработках и перегибах в ходе реализации медицинской реформы.», матеріали зазначеного інтерв'ю також, були опубліковані на офіційному сайті [PERSON] ([INFO]) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом Новомосковської міської ради, [PERSON] знає з 2010 року як депутата Дніпропетровської обласної ради. Він був свідком того, що на початку вересня 2012 року [PERSON] виступала в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, коментувала програму медичної реформи, при цьому, вона представлялася як заступник голови Дніпропетровської обласної ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом Дніпропетровської обласної ради, депутатом зазначеної ради є також [PERSON] Йому відомо, що весною 2012 року [PERSON] була звільнена з посади заступника голови Дніпропетровської обласної ради. Він був присутнім в вересні 2012 року на зустрічі, яку проводила [PERSON] з мешканцями м. Новомосковська, [PERSON] представлялася єдиним чиновником, що веде боротьбу з системою. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивач не надала доказів недостовірності інформації, яка містилася в газетній публікації в цій частині.. Стосовно наведених у газетній публікації даних про те, що «избиратель 38-го округа отвечает ей ([PERSON].) ростом недоверия и определил её в «лигу безнадежных» с рейтингом в 4,9%», суд приходить до наступного. Соціологія не є точною наукою, свої висновки грунтує на соціальних опитуваннях, аналізах, психологічних дослідженнях. Підручник для вузів «Соціологія» (Дворецька Г.В. Соціологія: Навч. посібник. Вид.2-ге, перероб.і доп. - К: КНУ, 202-472) визначає, що фактичне значення статистичних показників, отриманих вибірково, завжди відрізняється від так званих теоретичних значень, характерних для генеральної сукупності В зв'язку з наведеним, результати рейтингів кандидатів в депутати можуть суттєво відрізнятися один від одного, є оціночним судженням, тому, не можуть бути розцінені як недостовірна інформація, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» є також джерелом права Європейський суд з прав людини і основоположних свобод в своєму рішення (Справа «Лігенс проти Австрії» 08 липня 1986 року), в контексті ст. 10 Конвенції, визначив, що межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, політик неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача, в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed