Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У поданій до суду через поштове відділення зв'язку 04 травня 2016 року позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - «ПриватБанк») та [PERSON] договору без номеру від 05 липня 2007 року, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 відсотків на рік за його користування на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач у порушення умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 14 квітня 2016 року заборгував «ПриватБанку» 3499,87 доларів США (далі - доларів), які еквівалентні 89176 грн. 69 коп., із яких: - 1499,87 доларів - заборгованість за кредитом; - 2000 доларів - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач просить суд постановити рішення, котрим стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість та судові витрати. Представником відповідача за довіреністю [PERSON] подано суду заперечення на позов в якому він зазначає, що 05 липня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» не було укладено жодного кредитного договору. Такий договір було укладено цими сторонами не 05, а 04 липня 2007 року за умовами якого відповідачу через декілька днів було видано кредитну картку з залишком на її рахунку у розмірі 1500 грн., що еквівалентно по курсу валют на день укладення кредиту приблизно 300 доларам, з базовою відсотковою ставкою 1,5 % в місяць. Дана картка дійсна протягом 3-х років, а далі вона блокується або перевипускається. Про те, що було змінено суму кредитних коштів позичальнику нічого не відомо, оскільки банк такі дії вчинив у односторонньому порядку. Карткою [PERSON] скористався лише декілька разів, знявши в загальному приблизно 400 грн. У зв'язку з пограбуванням автомобіля відповідача, у якому перебувала і згадана банківська картка, він звернувся до працівників «ПриватБанку» з проханням її заблокувати, однак останні відмовились це робити, оскільки по ній рахувалась заборгованість значно більша як 1500 грн. Банк змушував його сплатити 10 000 грн. не пояснивши звідки взявся такий розмір заборгованості. З аналогічним позовом позивач вже звертався до суду. У його задоволенні рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09 квітня 2015 року було відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Просить суд провадження у даній справі закрити на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України або з врахуванням того, що строк дії картки закінчився в серпні 2010 року у задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Сторони до суду не з'явились. Представник позивача у поданій до суду позовній заяві просить справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] також подав суду клопотання про розгляд справи як у його відсутності, так і у відсутності відповідача. Позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як вбачається з укладеного 04, а не 05 липня 2007 року між «ПриватБанком» та [PERSON] кредитного договору без номера, оформленого у вигляді заяви (а.с.11), Банк надав відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредит у розмірі 1500 доларів під 1,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-17), які згідно його п.1.1 разом із підписаною заявою клієнта та його Пам'яткою складають договір про надання банківських послуг, відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання по перерахунку платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 згаданого Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 09 квітня 2015 року у справі №157/71/15-ц за аналогічним позовом ПАТ «КБ ПриватБанк» до [PERSON], яке 05 травня 2015 року набрало законної сили (а.с.100-101), у задоволенні позову про стягнення з відповідача 5707,50 доларів США, які еквівалентні 90064 грн. 39 коп., заборгованості за згаданим у даному позові кредитним договором відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Вказана сума заборгованості була нарахована позивачем станом на 07 січня 2015 року, із якої: 1499,87 доларів - заборгованість за тілом кредиту, 3905,67 долара - проценти, 31,69 долара - штраф (фіксована частина), 270,28 долара - штраф (процентна складова). Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту на підтвердження ціни даного позову (а.с.6-8), у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору належним чином станом на 14 квітня 2016 року його загальна кредитна заборгованість становить 3499,87 доларів США, які еквівалентні 89176 грн. 69 коп. із яких: - 1499,87 доларів - заборгованість за кредитом; - 2000 доларів - заборгованість по процентам за його користування. З вказаного рішення суду вбачається, що відповідач починаючи з 01 серпня 2009 року припинив будь-які виплати за вказаним позивачем кредитним договором. З поданих його представником заперечень вбачається, що [PERSON] не здійснював будь-які виплати на виконання вказаного кредитного договору і після ухвалення судом вищезгаданого рішення (09 квітня 2015 року). Згідно п.9.12 умов та правил (а.с.12-17), договір дійсний протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про втрату дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Виходячи з цього термін дії укладеного сторонами кредитного договору закінчився 05 липня 2009 року. Відповідно до ст.ст.252, 256, 257, 267 ЦК України особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів в межах трирічного строку позовної давності, який визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача про застосуванням судом строку позовної давності вказав у запереченнях на позов. З врахуванням зазначених статей ЦК України, що стосуються строків позовної давності, терміну закінчення дії кредитного договору - 05 липня 2009 року, з дня якого у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення кредитного боргу, строку пред'явлення до суду через поштове відділення зв'язку позову - 04 травня 2016 року, тобто по спливу трирічного строку від дня виникнення права на подачу позову, заяви відповідача про застосування позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити за спливом такої давності. Доказів поважності причин пропущення згаданого строку позивачем суду не подано. Не подано ним суду належних доказів (квитанцій, тощо) і того, що відповідач погашував кредитну заборгованість після закінчення строку дії кредитного договору. Представник позивача заперечення на заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не подав, вимогу суду від 26 травня 2016 року (а.с.36) повідомити суд коли відповідачем було здійснено останній платіж на погашення боргу за кредитним договором, не виконав.

Outcome: dismissed