Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

03.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» про захист прав споживача, в якому вказав, що 21 грудня 2015 року між ним та ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» було укладено Договір №00304 фінансового лізингу, згідно якого відповідач зобов'язався придбати у продавця, визначений у додатку №1 до Договору предмет лізингу та передати даний предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, визначених Договором. Предметом лізингу по Договору є транспортний засіб Nissan Qashqai 1,2 MT SE, 2015 р. Вартість предмета лізингу, згідно п.8.1. Договору, складає 390000,00 грн. Згідно з п.1.1. Договору лізингодавець зобов'язується придбати у Продавця, визначений у додатку №1 до Договору предмет лізингу та передати даний предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, визначених даним договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства України. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що лізингодавець зобов'язаний купити предмет лізингу в строк, який передбачає розумний період часу, який необхідний для пошуку предмета лізингу, додаткового погодження з лізингоодержувачем характеристик предмета лізингу та оплати предмета лізингу, а також виключно після того, як лізингодавець отримає від лізингоодержувача такі платежі: - платіж за оформлення договору; -авансовий платіж; - різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 договору, або різницю до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п.9.5. ст.9 даного договору (за наявності). У разі відсутності у продавця визначеного лізингоодержувачем предмета лізингу на дату купівлі-продажу та замовлення його продавцем для подальшого продажу лізингодавцю, лізингодавець зобов'язаний повідомити про це лізингоодержувача в письмовій формі. Згідно п.8.3. Договору всі планові платежі, які визначаються у Додатку №2 до даного Договору, який сторони зобов'язуються підписати до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу, сплачуються лізингоодержувачем рівними частинами з 1-го по 10-й день поточного місяця, згідно вказаного додатку та/або на підставі рахунків, виставлених лізингодавцем. Як вбачається з п.9.1., 9.2. Договору авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу, зазначеного у даному Договорі та Додатку №1 до даного договору, в розмірі 50% на момент укладення даного договору. Лізингоодержувач має можливість сплатити авансовий платіж впродовж 1 місяця з моменту підписання Договору. 21 грудня 2015 року, позивачем на користь відповідача було сплачено кошти у розмірі 39000,00 грн., 25 грудня 2015 року, позивачем на користь відповідача було сплачено кошти у розмірі 191100,00 грн. Таким чином, загалом на користь ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» позивачем сплачено 230100,00 грн. Відповідно до п.1.4. Договору лізингодавець разом із продавцем солідарне відповідають перед лізингоодержувачем, виключно за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета лізингу. Проте в Договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. В силу ч.1 ст.808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, то пункт 1.4. Договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст.808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця, і водночас це обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках. Отже такі умови є несправедливими. Несправедливими також є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; визнання ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається. Згідно п.5.4. Договору, лізингодавець звільняється від відповідальності стосовно будь-яких претензій, вимог або проваджень проти лізингодавця як власника предмета лізингу щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичним або фізичним особам або майну, що пов'язано з володінням, експлуатацією, транспортуванням та ін. предмета лізингу. Але на підставі п.7.3. Договору, страхування предмета лізингу, здійснюється за рахунок споживача але на користь лізингодавця. Пунктом 10.3. Договору встановлено, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладання даного Договору, сторони домовились та беруть на себе зобов'язання, до предмета лізингу, підписати Додаток №2 до даного Договору із визначенням щомісячних лізингових платежів, які розраховуються, виходячи із ціни транспортного засобу встановленої на момент купівлі та передачі транспортного засобу від продавця до лізингодавця. При цьому, передбачено, що у разі відмови споживача від підписання такої додаткової угоди, лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Таким чином, позивачу як споживачу фактично не надається можливість відмовитися від зміни (збільшення) розміру лізингових платежів відповідачем в процесі виконання договору, а за таку відмову встановлена відповідальність у вигляді розірвання договору відповідачем і неповернення вже сплачених платежів. До істотних умов договору лізингу ЗУ «Про фінансовий лізинг» відносить умову про лізингові платежі, які, згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Перелік лізингових платежів є вичерпним. Умовами спірного договору передбачені такі лізингові платежі: платіж за оформлення договору, розмір якого становить 9% від вартості предмета лізингу; авансовий платіж, розмір якого становить 50% від вартості предмета лізингу; платіж за передачу предмета лізингу, розмір якого становить 1% від вартості предмета лізингу; викупна вартість яка становить 1,5% від розміру залишкової вартості предмета лізингу. Як вбачається із договірних умов, «платіж за оформлення договору» та «викупна вартість» - виходять за межі переліку таких платежів, передбачених законом. Статтею 12 Договору врегульовано «Відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу» якою встановлена жорстка відповідальність споживача перед лізингодавцем за невиконання будь-яких умов договору, і водночас відсутня така відповідальність лізингодавця перед споживачем. Так, пунктами 12.8-12.9. Договору стосовно лізингоодержувача встановлена відповідальність у вигляді пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення сплати лізингових платежів, штраф у розмірі 5% від вартості предмета лізингу. Споживач же позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у випадку порушення відповідачем умов договору. Згідно п.12.1. Договору, у випадку розірвання даного договору лізингоодержувачем, який сплатив платіж за оформлення договору та/або частково або повністю сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб, лізингодавець повертає авансовий платіж та/або частину авансового платежу. Платіж за оформлення договору в такому випадку не повертається. Відповідно ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», до несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Отже, положення статті 12 Договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усувають відповідальність відповідача, не надають право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору, і надають відповідачу право не повертати платіж за оформлення договору у випадку дострокового розірвання договору споживачем. Згідно ч.5, 6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Визнання недійсними вказаних положень договору окремо призведе до необхідності зміни інших умов договору, суттєво змінить зміст договору, а тому договір може бути визнаний недійсним в цілому. Згідно п.3.1.11. Договору у разі неможливості придбання предмету лізингу лізингодавцем або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу, визначеного даним Договором, лізингодавець зобов'язаний повідомити про це лізингоодержувача шляхом направлення йому письмового повідомлення. В січні 2016 року на поштову адресу позивача надійшло Повідомлення про купівлю предмета лізингу за вих. №200 від 29.12.2015 року в якому зазначалось, що позивачем на виконання Договору сплачено платіж за оформлення договору в розмірі 35100,00 грн. та авансовий платіж в розмірі 195000,00 грн.. А також те, що на дату направлення даного повідомлення, офіційний постачальник (продавець) немає можливості продати вказаний у договорі предмет лізингу з причин відсутності, вказаної у договорі фінансового лізингу, модифікації предмета лізингу в Україні. За інформацією офіційного постачальника, припустимий час постачання вказаної у договорі модифікації предмета лізингу, планується продавцем на початок 2016 року (січень - березень). 06 квітня 2016 року на поштову адресу позивача надійшло Повідомлення за вих. №118 від 01.04.2016 року в якому зазначалось, що на дату направлення даного повідомлення офіційний постачальник (продавець) немає можливості завезти на територію України визначений Вами предмет лізингу. 22 листопада 2016 року, позивачем на адресу відповідача, було направлено лист в якому він, беручи до уваги повідомив про відсутність бажання придбавати інший транспортний засіб, та попросив надати в користування та власність автомобіль такої ж марки та модифікації що вказана в договорі, при цьому замінити рік випуску на 2016 рік. Вартість транспортного засобу просив узгодити, кінцеву оплату вартості зобов'язався сплатити при отриманні предмету договору. Якщо надати автомобіль немає можливості, просив повернути сплачені авансовим платежем гроші. З боку відповідача вказаний лист було проігноровано, більш того усі спроби позивача вийти на зв'язок з працівниками ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» по відомим телефонним номерам, виявився безрезультатним. Договір фінансового лізингу №00304 від 21 грудня 2015 року укладений між ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» та позивачем нотаріально посвідчено не було, отже він є нікчемним. З огляду на викладене, існує необхідність у застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину, та як наслідок в позові позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «[PERSON] ТРЕЙД» на його користь 230100,00 грн. В судове засідання представник позивача подав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача двічі було викликано за місцем знаходження юридичної особи ( відповідно до реєстру юридичних осіб), але до суду повернулися конверти з позначкою «адресат не значиться». Суд ухвалив слухати справу без участі сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ст. 197 ч.2 КПК України. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - договір фінансового лізингу № 00304 від 21.12.2015р та додаток до нього (а.с.6-11) - квитанція № 1728 від 12.12.2015 на суму 39000,00 грн.(а.с.12) - повідомлення направлені позивачу ТОВ «[PERSON] Трейд» (а.с.13,14) - лист позивача до ТОВ «[PERSON] Трейд» (а.с.15) - витяг д єдиного Державного реєстру юридичних осіб, підприємців (а.с.26-27) - лист НБ України (а.с.44) Відповідно до ч.1 ст.808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. У відповідності до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. До несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Згідно ч.5,6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до ч.1, 6 ст.19 ЗУ "Про захист прав споживачів" забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.19 ЗУ "Про захист прав споживачів" забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Згідно п.4 ч.1 ст.34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Так судом було встановлено, що 21.12.2015 року між позивачем та відповідачем біло укладено договір фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль Nissan Qashqai 1,2 MT SE, 2015 р. Згідно вказаного договору відповідач зобовязувався придбати у продавця та передати позивачу предмет лізингу, а саме Nissan Qashqai. Позивач сплатив на користь відповідача 230100,00 грн, але до теперішнього часу не отримав предмет лізингу. Згідно листа Національного банку України від 16.02.2017р № 18-0006/12414 Національний банк України не надавав ТОВ «[PERSON] Трейд» генеральної та індивідуальних ліцензій на здійснення валютних операцій. Суд дійшов висновку, що договір, укладений між сторонами є нікчемним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved