Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка протягом останніх чотирьох років проживає лише з матір'ю в с. Кульчин Турійського району та перебуває виключно на її утриманні. Батько дочку не провідує та не цікавиться її життям ні за місцем її проживання, ні в дошкільному навчальному закладі, який відвідує дитина. Відповідач [PERSON] як батько усунувся від виховання та утримання своєї малолітньої дочки, втратив контакт з нею та не бажає її виховувати, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просиь позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти. Представник служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації Божко Т.П. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч був вчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у нотаріально засвідченій заяві від 15 червня 2016 року просив справу розглянути без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей Турійської РДА, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 8) відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 9) та свідоцтва про шлюб (а. с. 10) шлюб між сторонами було розірвано ще у 2006 році та позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком. Відповідно до довідок про склад сім'ї (а. с. 12, 13) позивач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] та іншими вже повнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в с. Кульчин Турійського району Волинської області, а відповідач [PERSON] - в с. Туровичі. Згідно актів обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 11 липня 2016 року, від 13 липня 2016 року, від 01 серпня 2016 року за адресою: с. Кульчин Турійського району відповідач [PERSON] останні чотири роки не відвідує дитину, не цікавиться її життям, не займається її вихованням, ні матеріально, ні по господарству не допомагає. За місцем проживання батька в с. Туровичі Турійського району дитина ніколи не перебуває (а. с. 14-17). Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу «Соснинка» від 11 липня 2016 року №17, який відвідує [PERSON], батько дитини жодного разу не приводив у садочок та не забирав дочку, не цікавиться її життям та здоров'ям (а. с. 18). З характеристики Миляновичівської сільської ради Турійського району від 01 серпня 2016 року №272 слідує, що відповідач [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням своєї дочки не займається (а. с. 21). В адресованій суду заяві від 15 червня 2016 року, посвідченій приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області Гутом В.П., відповідач [PERSON], перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи природу та значення своїх дій, діючи вільно, за відсутності будь - якого примусу, просить позбавити його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], так як він відмовляється від її виховання та матеріального утримання (а. с. 11). Свідок [PERSON] - сільський голова, в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач [PERSON] протягом останніх чотирьох років проживає окремо від дочки, її вихованням не займається, маючи для цього реальну можливість, провідує дочку вкрай рідко, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп'яніння. При цьому жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з дочкою позивач не чинить. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, в судовому засіданні також ствердили, що дитиною опікується лише мати. Батько ж дитини до них не навідується, життям дочки не цікавиться, зловживає спиртними напоями. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов ' язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров ' я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов ' язаний брати участь у її вихованні. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суть обов'язку батька по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач [PERSON] не турбується про належне виховання дочки [PERSON] та не піклується про неї. Як батько відповідач [PERSON] неналежно ставиться до свого обов'язку по вихованню дитини та щодо її духовного і морального розвитку. Крім того, неявку відповідача [PERSON] в судове засідання без жодних причин, який був повідомлений про дату, час та місце його проведення, та подання нотаріально посвідченої заяви про позбавлення його батьківських прав та розгляд справи без його участі суд також розцінює як свідоме нехтування останнім своїми батьківським обов'язками та байдужість до долі дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В матеріалах справи наявний висновок служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації від 25 липня 2016 року №1708/32/2-16, який вказує про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 20). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку зі свідомим нехтуванням своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 551.20 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 167 СК України та

Outcome: approved