Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У травні 2020 року позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 07.09.2017 року у с. Шпитьки мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем «БМВ», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті якої автомобіль «БМВ», д/н [NUMBER] , отримав механічні ушкодження. Між ПрАТ «АСК «ІНГО України» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 740547540.17, за яким застраховано автомобіль «БМВ» д/н [NUMBER] . Винним у даному ДТП визнано відповідача за ст. ст. 124, 130 КпАП України. Відповідно до умов договору страхування дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, з настанням якого виникає обов`язок позивача по сплаті страхового внеску. Відповідно до Звіту матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого автомобіля складає 958 277,02 грн. Застрахований автомобіль відповідно до умов договору страхування було визнано таким, що фізично загинув: вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля перевищила 75% страхової суми за договором страхування. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування у сумі 357 836,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АСК «Омега» за договором страхування № АК/003983617, у зв`язку із чим страховою компанією «Омега» було частково відшкодовано збиток у сумі 99 000,00 грн. Позивач намагався урегулювати спір у досудовому порядку, однак спроби досудового врегулювання спору до позитивного результату не призвели. Позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 258 836, 00 грн. та судовий збір 2 588,36 грн. 26.08.2020 року Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито позовне провадження у цивільній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від представника позивача надійшло клопотання, яким проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2017 року у с. Шпитьки мала місце дорожньо-транспортна пригода. А саме автомобіль «ВАЗ», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем «БМВ», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] .. У результаті ДТП автомобіль «БМВ» д/н [NUMBER] , отримав механічні ушкодження. Між ПрАТ «АСК «ІНГО України» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 740547540.17, за яким застраховано автомобіль «БМВ» д/н [NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року ДТП мала місце з вини відповідача, який вчинив правопорушення, передбачене ст. ст. 124, 130 КпАП України. Відповідно до умов договору страхування дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, з настанням якого виникає обов`язок позивача по сплаті страхового внеску. Відповідно до Звіту авто товарознавчого дослідження № 019/17 від 19.09.2017 року матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого автомобіля складає 958 277,02 грн. Застрахований автомобіль відповідно до умов договору страхування було визнано таким, що фізично загинув: вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля перевищила 75% страхової суми за договором страхування. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування у сумі 357 836,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АСК «Омега» за договором страхування № АК/003983617, у зв`язку із чим страховою компанією «Омега» було частково відшкодовано збиток у сумі 99 000,00 грн. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України потерпіла особа має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Так, зокрема, ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювана. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги до заподіювана у межах фактичних витрат. Отже, згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 22, 993, 1166,1187, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» відшкодувало потерпілій особі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 357 836,00 грн. Таким чином, страховик набув права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України. За змістом частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За даних обставин, оскільки відповідач [PERSON] є відповідальною особою за заподіяну шкоду і зобов`язаний її відшкодувати, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved