Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі за текстом - ПАТ КБ «Надра»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ним та\~ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», 04 грудня 2007 року було укладено кредитний договір№ 47/МК/2007-840 (далі за текстом кредитний договір) про надання споживчого кредиту у сумі 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) доларів США. Виконання зобов`язань за договором кредиту забезпечено порукою [PERSON] (договір від 04 грудня 2007 року № 47/1) та іпотекою за договором від 04 грудня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 7684, в яку вона передала квартиру за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, 19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, який відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року у справі № 684/233/13-ц є неукладеним. Відповідно до рішення Старосинявського районного суду від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 42309,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют становить 338\~177,16 грн., пеню в сумі 3\~562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн. Проте позивач вважає, що в порушення вимог частини другої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, банк під час укладання кредитного договору не надав позивачеві як споживачу - слабшій стороні договору,усього обсягу інформації про сукупну вартість кредиту( реальну процентну ставку та абсолютне подорожчання кредиту), не надав детального розпису загальної вартості кредиту та необхідного обсягу інформації про кредитні умови, що зумовило неможливість позивача реально оцінити суму переплати по кредитному договору та доцільність його отримання. Зазначає, що кредитний договір укладено з використанням елементів нечесної підприємницької практики, під впливом обману. У зв`язку із зазначеним вважає, що договір містить несправедливі для позивача умови, які суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення його становища. У зв`язку з цим вказує, що він зазнав матеріальної шкоди, оскільки кошти, які сплачував, не надходили для погашення основної суми боргу, а на сплату прострочених та поточних відсотків за користування кредитом, штрафні санкції за несплачені у строк відсотки, неустойку. Сума матеріальної шкоди, як вважає позивач, становить 34807,19 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати недійсним з моменту укладення договір про надання споживчого кредиту, та стягнути на його користь судові витрати. 20 вересня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що шляхом визнання кредитного договору недійсним позивач намагається уникнути відповідальності за невиконання зобов`язання, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі . 01 жовтня 2021 року позивач подав відповідь на відзив, де з огляду на наведені у ній обґрунтування просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Старосинявськогорайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позові зазначив прохоння про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судовому засіданні представник позивача адвокат Іваницький А.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке. Судом установлено, що 04 грудня 2007 року між позивачем та\~\~\~ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Надра», був укладений кредитний договір\~\~\~№ 47/МК/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 42\~500 (сорок дві тисячі п`ятсот)доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Кінцевою датою погашення кредиту встановлено\~\~02 грудня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 14,4 % річних, а у випадку прострочення виконання зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 28.8 % річних. Договір містить також положення щодо повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, які здійснюються на зазначений у кредитному договорі рахунок згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною договору (арк. спр.17-20). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і [PERSON] був укладений договір поруки від 04 грудня 2007 року № 47/1, згідно з яким поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за\~\~зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору\~№ 47/МК/2007-840 від 04 грудня 2007 року, а також договір іпотеки від 04 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 7684, в яку вона передала квартиру за адресою: [ADDRESS] (арк. спр.31-32,34-37). 19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, відповідно до якого кредитний договір та графік повернення кредиту та сплати відсотків викладено в новій редакції (арк.. спр.21-29), а також, внаслідок цього між відповідачем та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 47/1 від 04 грудня 2007 року(арк.. спр.33) та Договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 04 грудня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7684 (арк. спр.38). Проте відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року у справі № 684/233/13-ц Договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору є неукладеним (арк.спр.44), тому чинними залишаються попередні редакції зазначених договорів. Окрім того,19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 47/МК/2007-840 від 19 квітня 2012 року , якою передбачено, серед інших умов, збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності до 20 років (арк. спр.30). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором у сумі 42309,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют становить 338\~177,16 грн., пеню в сумі 3\~562,48 грн. та штраф у сумі 3823,56 грн. Дані обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 28 лютого 2013 року (арк.. спр.40-41), копією рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2013 року в справі № 684/425/13-ц (арк. спр.40-41,47-51). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2020 року у справі № 684/425/13-ц стягувача у виконавчому провадженні з виконання зазначеного рішення суду замінено на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія». Із змісту доданого позивачем до матеріалів справи на підтвердження своїх позовних вимог висновку експерта від 30 липня 2021 року № 30-07-2001, вбачається, що експертом встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо відсоткової ставки та щомісячних платежів, а також відсутність інформації про кредитні умови. Так, за даними кредитного договору та Графіка повернення кредиту та сплати відсотків, процентна ставка за користування кредитом становить 14,40 % . В межах наданих на дослідження документів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору не визначені. В межах наданих на дослідження документів експертом встановлено, що реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору складає 15,59 % та є вищою від визначеної договором та Графіком процентної ставки за користування кредитом; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору складає 25393,88 доларів США . Окрім того, висновок містить інформацію про те, що оформлення банком інформації про умови кредитування ( в т.ч. погашення кредиту) та сукупну вартість кредиту ( у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), не узгоджується з Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 № 168 та Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: експертом встановлено невідповідність платежів у Графіку умовам кредитного договору; не встановлено наявність додатків до кредитного договору, в яких зазначено сукупну вартість кредиту із визначенням її в процентному значенні та в грошовому виразі, у вигляді реальної процентної ставки(у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту( у грошовому виразі); умови кредитного договору не містять детального розпису загальної вартості кредиту для споживача на момент укладення договору; не встановлено інформації про кредитні умови, наданої позичальнику у письмовій формі (арк.. спр.66-92). Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і такими такими засобами, як, зокрема, висновками експертів. Згідно вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Частина перша статті 110 ЦПК України визначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Суд вважає, що вказаний висновок експерта слід оцінювати, як один із письмових доказів у сукупності з іншими доказами, які містять наявні матеріали справи , проте він не обґрунтовує заявлених вимог позивача та не узгоджується з матеріалами справи. Так, у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про, зокрема, збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження даних тверджень. Натомість доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості по процентах за користування кредитом (арк..спр. 40) підтверджено, що процентна ставка за користування кредитом становить 14,40 % річних. Розрахунків, наданих банком, позичальником не спростовано. Решта висновків експерта також спростовуються матеріалами справи, які свідчать про виконання відповідачем вимог Правил № 168, а також Закону України «Про захист прав споживачів» . Так, оспорюваний кредитний договір містить інформацію про суму наданого кредиту, цілі кредитування, строк користування кредитом, відсотки річні за користування кредитом, порядок обчислення відсотків, відповідальність за прострочення виконання зобов`язання (розділи 1,4). Графік повернення кредиту та сплати відсотків до кредитного договору також містить інформацію про строк користування кредитом, його суму, відсоткову ставку, підсумовування всіх платежів, що складається з підсумованої суми платежів, у тому числі на погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом (арк. спр.19-20). До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. За загальним правилом, визначеним\~статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу\~(частина перша\~статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011\~щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11, частини восьмої статті\~18, частини третьої статті\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами, у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Інформація, яка надається кредитодавцем позичальнику перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, визначена\~статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній на час укладення оспорюваного кредитного договору. Частина друга зазначеної статті визначає, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями\~15,\~23 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції Закону, чинній на момент укладення договору. Статтями\~15,\~23\~цього\~Закону\~визначена відповідальність суб`єкта господарювання, яка не передбачає наслідком їх порушення недійсність договору. Пункт 3.1\~Правил надання банками України інформації споживачам і умов кредитування і сукупності вартості кредиту, затверджених\~постановою Правління\~Національного банку\~України 10\~травня 2007\~року № 168, у редакції, чинній на час укладення кредитного договору зобов`язує банк в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Кредитний договір має містити інформацію щодо значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (пункт 3.3 Правил 168). Частинами першою та другою\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Конституційний Суд України у справі від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 про захист прав споживачів кредитних послуг у мотивувальній частині рішення зазначив, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Відповідно до\~статті 3 ЦК України\~принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, утому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої\~статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті\~ЦК України\~зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Доводи позивача при обґрунтуванні позовних вимог зводяться до того, що при укладенні кредитного договору його не проінформували належним чином щодо загальної сукупної вартості кредиту та її складових, умови укладеного між сторонами у справі договору суперечать положенням\~Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідають "Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених\~постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168, оскільки не містять відомостей щодо детального розпису загальної сукупної вартості кредиту та її складових, договір укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, тощо. Проте судом установлено, що спірний кредитний договір містить повну інформацію про наданий кредит, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, про що свідчить не лише підписання договору, а подальші дії позичальника, який отримавши кредитні кошти з заявами про невиконання умов договору або їх неналежного виконання з боку банку не звертався, протягом тривалого часу виконував взяти на себе зобов`язання, не заперечуючи проти розміру відсоткової ставки, незрозумілості кредитних умов , умов та розмір кредитної заборгованості. Таким чином, доказом надання позивачу повної інформації про кредитні умови і, як наслідок, наявність вільного волевиявлення і відповідності внутрішньої волі, є факт підписання позичальником кредитного договору. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що при укладенні Договору про надання споживчого кредиту № 47/МК/2007-840 від 04 грудня 2007 року., в діях ПАТ КБ «Надра» суду не доведені ознаки нечесної підприємницької практики та обману стосовно споживача кредитних послуг, а також не надані докази того, що умови такого договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, справедливості внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, погіршують становище споживача, тому підстави для задоволення позову відсутні. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частина друга статті 141\~ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, \~у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає судові витрати на підготовку експертного висновку, понесенні позивачем, на останнього.

Outcome: dismissed