Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1 Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до повного товариства «[INFO]», [PERSON] , про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування шкоди. Просить витребувати з відповідача повного товариства «[INFO]» на її користь велосипед COMANCHE вартістю 3420 грн., ноутбук Lenovo вартістю 7000 грн., стягнути з відповідача судові витрати та вартість юридичних послуг в сумі 2000 грн. В подальшому були подані зміни до позовної заяви, відповідно до яких, просить визнати недійсними договір №11.142 від 27.05.2017 р. на велосипед COMANCHE, укладений між повним товариством «[INFO]» та [PERSON] , визнати недійсними договір №11.143 від 27.05.2017 р. на ноутбук Lenovo, укладений між повним товариством «[INFO]» та [PERSON] , стягнути з відповідача повного товариства «[INFO]» на її користь на відшкодування велосипеду Сomanche Ontario Sport M - 7705 грн., на відшкодування ноутбуку Lenovo IdeaPad G510A (59-401215) - 8999 грн., стягнути з відповідача судові витрати та вартість юридичних послуг в сумі 2000 грн. 1.2 В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20 липня 2017 року вона звернулася до Першотравенського відділення поліції ПВП з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України винних осіб, у тому числі [PERSON] , яка зробивши оцінку майна, а саме ноутбука на 2000 грн., видала її неповнолітньому сину [PERSON] лише 400 грн., та велосипеда на 1500 грн., видала лише 1000 грн. Договір застави майна був оформлений на іншу людину, а саме [PERSON] За її заявою було відкрито кримінальне провадження № 12017040380000436 за ч. 1 ст. 190 КК України, в ході якого було встановлено, що працівник ломбарду ПТ «[INFO]» [PERSON] уклала наступні договори: договір № 11.142 від 27 травня 2017 року на велосипед COMANCHE вартістю 3420 грн.; договір № 11.143 від 27 травня 2017 року від імені [PERSON] на ноутбук Lenovo вартістю 7000 грн. При цьому сам [PERSON] не був присутній при укладанні договорів з відповідачем, та майно, що було передано відповідачу, належало не її неповнолітній дитині, а їй. Таким чином, матеріалами кримінального провадження встановлено, що її майно знаходиться у відповідача повного товариства «[INFO]» без належної правової підстави. Крім того, в уточненій позовній заяві вважає, що договір № 11.142 від 27 травня 2017 року та договір № 11.143 від 27 травня 2017 року мають бути визнані недійсними на підставі ст. 215, ст. 216 ЦК України. 1.3 Представник відповідача ПТ «[INFO]» надала суду відзив на позовну заяву та відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до змісту яких позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. 27 травня 2017 року до ПТ « [INFO]» що знаходиться за адресою: [ADDRESS], звернувся [PERSON] з метою отримання фінансового кредиту під заклад майна. При закладенні майна ноутбуку Lenovo та велосипеду COMANCHE [PERSON] повідомив працівника ломбарду [PERSON] , що це його особисті речі та надав власний паспорт. Позивач [PERSON] зазначає, що зазначене майно є її особистими речами, але не надає суду жодного доказу на підтвердження цьому. Доданий до позовної заяви чек на велосипед від 01 серпня 207 року не містить назви та адреси господарської одиниці (найменування ФОП), літературного позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару, не зазначена форма оплати та сума коштів за визначеною формою оплати, тобто, зазначений товарний чек не є належним доказом. Та взагалі, згідно договору № 11.142 у заставу надано велосипед COMANCHE, а суду надано чек на велосипед Ontarso Sport. Крім того, у кримінальному провадженні № 12017040380000436 за ч. 1 ст. 190 КК України не підтверджено недійсність договору № 11.142 від 27 травня 2017 року та договору № 11.143 від 27 травня 2017 року. ПТ «[INFO]» є добросовісним набувачем майна, яке заклав в ломбард [PERSON]. 1.4 Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, а також суду пояснила, що вона з`ясувала що вдома не має ноутбука та велосипеда, а син їй повідомив, що він заклав їх в ломбард, при цьому попередив, що речі належать матері, інша людина розписалася в договорах, а [PERSON] взагалі не було відомо про закладення в ломбард ноутбука і велосипеда та про укладення договорів. Потім вона принесла в ломбард гроші 1800 грн. та хотіла забрати закладені речі, але їй їх не віддали, оскільки договори нібито були укладені з [PERSON] Їй сказали щоб вона принесла 5000 грн. та забрала речі, повідомили поліцію. В поліції син сказав, що самостійно закладав ноутбук та велосипед в ломбард, назвав прізвище [PERSON] , бо знав його. В поліції закрили кримінальне провадження за відсутністю складу злочину, та порадили звернутися в суд у цивільному порядку. 1.5 Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав та зазначив, що предметом угод є велосипед та ноутбук. При укладанні угод неповнолітній [PERSON] назвав представнику ломбарду інше прізвище "Колеснік", що є порушенням публічного порядку, а тому дані договори є оспорюваними, оскільки [PERSON] не був присутній при закладенні майна та не укладав зазначені договори. Також, зазначив, що оскільки відповідач [PERSON] підтвердив, що в оспорюваних договорах не його підпис та не проведена експертиза з вини відповідачів, тому цей факт підтверджений відповідно до ст. 109 ЦПК України. Просить позов задовольнити в повному обсязі. 1.6 Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву не визнав, та пояснив, що він не підписував жодних договорів з ПТ «[INFO]», ніяких речей не закладав, гроші за нібито закладені речі не отримував. Його товариш [PERSON] не звертався до нього з проханням піти в ломбард та закласти речі, але [PERSON] казав, що сам заклав речі без паспорта. 1.7 Представник відповідача ПТ «[INFO]» в судовому засіданні первісну позовну заяву та уточнену позовну заяву не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, та пояснила, що між ПТ «[INFO]» та [PERSON] укладено два договори № 11.142 від 27 травня 2017 року та № 11.143 від 27 травня 2017 року. Підстав для визнання цих договорів недійсними не має, ознак неправомірних дій при укладанні зазначених договорів поліція не вбачає, а тому договори є дійсними. Також, зазначила, що оскільки експертиза не проведена із-за вини позивача та відповідача [PERSON] , а останній є знайомим сина позивача, тому відповідно до ст. 109 ЦПК України підтвердився факт, що підписи в договорах є підписами відповідача [PERSON] Крім того, факти укладення або не укладення договорів не можуть ґрунтуватися на свідченнях свідків. Заяви, клопотання. 2.1 Судом 04 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ПТ «[INFO]» про витребування інформації з Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за заявою [PERSON] . 2.2. Судом 04 квітня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача ПТ «[INFO]»про допит в якості свідка співробітника ПТ «[INFO]» [PERSON] 2.3 Судом 04 квітня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про допит в якості свідка [PERSON] . 2.4 Судом 18 квітня 2018 року [PERSON] переведено зі статусу третьої особи в статус відповідача по справі. 2.5 Судом 02 липня 2018 року задоволено клопотання позивача про допит в якості свідка [PERSON] 2.6 Судом 06 серпня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про допит в якості свідка відповідача [PERSON] . 2.7 Судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача повного товариства «[INFO]» Ілющенко А.А. про залишення позову без розгляду. Інші процесуальні дії у справі. 3.1 Ухвалою судді від 13 лютого 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче провадження на 08-30 год. 06 березня 2018 року. 3.2 06 березня 2018 року відкладено підготовче судове засідання через неявку третьої особи. 3.3 22 березня 2018 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою сторін. 3.4 Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 10-00 год. 18 квітня 2018 року. 3.5 18 квітня 2018 року в судовому засіданні через неявку відповідача [PERSON] оголошена перерва на 15-00 год. 07 травня 2018 року. 3.6 07 травня 2018 року в судовому засіданні оголошена перерва до 11-00 год. 25 травня 2018 року. 3.7 25 травня 2018 року в судовому засіданні через неявку відповідача [PERSON] оголошена перерва на 15-00 год. 13 червня 2018 року. 3.8 13 червня 2018 року в судовому засіданні у зв`язку з неявкою сторін оголошена перерва на 15-00 год. 02 липня 2018 року. 3.9 02 липня 2018 року в судовому засіданні оголошена перерва на 15-00 год. 06 серпня 2018 року. 3.10 Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року задоволено клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи, провадження по справі зупинено. 3.11 Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року провадження по справі поновлено, оскільки ухвала суду від 06 серпня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи повернута без виконання. 3.12 22 грудня 2018 року в судовому засіданні оголошена перерва до 14-00 год. 09 січня 2019 року. 3.13 09 січня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 11-00 год. 28 січня 2019 року. 3.14 28 січня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 13-00 год. 13 лютого 2019 року. 3.15 13 лютого 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 11-00 год. 01 березня 2019 року. 3.16 01 березня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 13-00 год. 22 березня 2019 року. 3.17 22 березня 2019 року слухання цивільної справи не відбулося у зв`язку з тим, що суддя перебував у нарадчій кімнаті за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. 3.18 09 квітня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 13-00 год. 06 травня 2019 року. 3.19 06 травня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 13-00 год. 24 травня 2019 року. 3.20 24 травня 2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 16-00 год. 05 червня 2019 року. Фактичні обставини, встановлені судом. 4.1 Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог та їх заперечення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 4.2 В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2017 року між ПТ «[INFO]» та [PERSON] укладено договір № 11.143 про надання фінансового кредиту на суму 400 грн строком на 30 днів, предметом договору є ноутбук Lenovo оціненою вартістю 2000 грн (а.с.34). Так, за договором № 11.143 про надання фінансового кредиту, укладеномуміж ПТ «[INFO]» та [PERSON] 27 травня 2017 року було збільшено суму кредиту на 400 грн, 28 травня 2017 року було збільшено суму кредиту на 60 грн, 28 травня 2018 року було збільшено суму кредиту на 300 грн, 28 травня 2018 року було збільшено суму кредиту на 430 грн, 28 травня 2018 року було збільшено суму кредиту на 400 грн (а.с.34, 35, 36). Також, 27 травня 2017 року між ПТ «[INFO]» та [PERSON] укладено договір № 11.142 про надання фінансового кредиту на суму 1000 грн строком на 30 днів, предметом договору є велосипед Сomanche оцінений вартістю 1500 грн (а.с.33). Крім того, 27 травня 2017 року за договором № 11.142 про надання фінансового кредиту, укладеномуміж ПТ «[INFO]» та [PERSON] було збільшено суму кредиту на 500 грн (а.с.33). Відповідно до видаткової накладної № PHMSB-000001130 від 19 грудня 2013 року [PERSON] в ТОВ «Комфі трейд» купив два ноутбуки Lenovo ldeaPad G510A вартістю 4165,83 грн кожен, настройка ноутбуків по 889 грн, миші бездротові по 157,50 грн, ІТ сервіси по 8,33 грн (а.с.78,82). Згідно товарного чека від 01 серпня 2014 року вартість велосипеда Ontario Sport 3420 грн (а.с.81). Відповідно до розписки [PERSON] від 08 жовтня 2018 року вона отримала акт № 4616-18 від 13 вересня 2018 року попереднього розрахунку вартості висновку судової експертизи (а.с.158). Крім того позивачем надано суду, копію договору № 11.143, з якого вбачається, що 27 травня 2017 року між ПТ «[INFO]» та [PERSON] укладено договір № 11.143 про надання фінансового кредиту на суму 400 грн. строком на 30 днів, предметом договору є ноутбук Lenovo оціненою вартістю 2000 грн. та копію договору № 11.142, з якого вбачається, що 27 травня 2017 року між ПТ «[INFO]» та [PERSON] укладено договір № 11.142 про надання фінансового кредиту на суму 1000 грн. строком на 30 днів, предметом договору є велосипед Сomanche оцінений вартістю 1500 грн., без підписів застодавця (а.с.79,80). Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що він заклав в ломбард ноутбук та велосипед, при цьому зазначив, що він [PERSON] та те що речі належать його матері, а [PERSON] взагалі не було відомо про закладення в ломбард ноутбука і велосипеда та про укладення договорів. Він сам ставив свій підпис під своїм прізвищем. Йому тоді не було 18 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює касиром у ПТ «[INFO]». Пам`ятає, що прийшло два чоловіка з велосипедом, який було оцінено на 1500 грн., вони взяли відразу 1000 грн., а потім прийшли і отримали ще 500 грн. Пізніше вони прийшли з ноутбуком. Договори вони не брали. Договори укладалися з [PERSON] , він особисто в них розписувався, надавав свій паспорт, вона його перевіряла. На ноутбуці був пароль, який вони повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача, та купив в листопаді 2014 року два ноутбуки на загальну суму 12000 грн. Один ноутбук він подарував своїй дочці [PERSON] Зі слів дочки він знає, що онук заклав подарований ноутбук у ломбард. Допитаний в судовому засіданні як свідок відповідач [PERSON] пояснив, що він не підписував жодних договорів з ПТ «[INFO]», ніяких речей не закладав, гроші за нібито закладені речі не отримував. Його товариш [PERSON] не звертався до нього з проханням піти в ломбард та закласти речі, але [PERSON] казав, що сам заклав речі без паспорта. Мотивована оцінка кожних аргументів, наведених учасниками справи, порушення прав. 5.1 В судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів того, що велосипед Сomanche Ontario Sport M та ноутбук Lenovo IdeaPad G510A (59-401215) є власністю позивача. 5.2 Також, позивачем не доведено, що договори №11.142 від 27 травня 2017 року та №11.143 від 27 травня 2017 року не укладалися саме [PERSON] , оскільки в оглянутих у судовому засіданні зазначених договорах є підписи як застоводержателя так і застоводавця, відповідач [PERSON] на неодноразові виклики суду для надання зразків особистого підпису не з`являвся до суду, а позивач в свою чергу не сплатила за проведення судової експертизи за наявними в матеріалах справи доказами. При цьому судом враховується, що вимоги до відповідача [PERSON] окрім вимог про визнання договорів недійсними позивачем не заявлялися, а син відповідача свідок [PERSON] дуже добре знайомий з відповідачем [PERSON] , натомість відповідачу ПТ «[INFO]» відомий [PERSON] тільки як застоводавець. Окрім того, суд критично ставиться до доводів представника позивача, що оскільки почеркознавча експертиза не була проведена із-за вини відповідачів, тому факт того, що підписи в оспорюваних договорах не є підписом [PERSON] з наступних підстав. Як зазначено в ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Так, відповідачем ПТ «[INFO]» були виконанні усі вимоги суду, які зазначені в ухвалі суду про призначення почеркознавчої експертизи, натомість саме відповідачам [PERSON] не виконано вимоги суду про надання зразків підписів та документів з його підписами та який стверджував при допиті в якості свідка, що підпис в договорах не його, тому суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] навмисно ухилився від подання експертам необхідних матеріалів, а тому у суду є вагомі підстави сумніву, що підпис в оспорюваних договорах не його. 5.3 Отже судом, розглядаючи позовні вимоги в межах заявлених вимог, враховуються ті факти, що позивач відповідно до ст. 12,13,76-81 ЦПК України, не довела належними та допустимими доказами по справі про обставини, які підтверджують недійсність договорів №11.142 від 27травня 2017 року та №11.143 від 27 травня 2017 року укладених між ПТ «[INFO]» та [PERSON] та належності саме їй велосипеду Сomanche Ontario Sport M та ноутбуку Lenovo IdeaPad G510A (59-401215). 5.4 Окрім того, судом враховано, що договори №11.142 від 27 травня 2017 року та №11.143 від 27 травня 2017 року є договорами позики, які є реальними та вважаються укладеними із моменту передання грошей. Сам факт передання грошей за даними договорами позики сторонами не заперечується, окрім сум, які були отриманні за цими договорами. 5.5 Також, суд враховує ті факти, що вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння позивач та представник фактично не підтримують, однак від них вони не відмовилися, при цьому сторони не заперечують, що витребуваного майна в наявності не має. 5.6 Суд критично ставиться до договорів №11.142 від 27 травня 2017 року та №11.143 від 27 травня 2017 року, які надані позивачем (а.с. 79,80), оскільки вони є копіями, які надані відповідачем, натомість відповідачем надані для огляду суду оригінали даних договорів з додатками, в яких маються підписи як застоводержателя так і застоводавця, при цьому дані докази сторонами не спростовані. 5.7 Також, враховується, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. При цьому, відповідачем ПТ «[INFO]» надано суду оригінали договорів №11.142 від 27 травня 2017 року та №11.143 від 27 травня 2017 року з підписами застоводержателя та застоводавця. Норми права, які застосував суд. 6.1 У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 6.2 Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч. 1 ст. 222 ЦК України правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦК України у разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім`ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов`язаний утримувати. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 1057-1 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору З огляду на вказані положення закону договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Ця особливість реальних договорів визначена в ч. 2 ст. 640 ЦК, за якою відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, тобто договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передання позичальнику грошової суми. В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Висновок суду. 7.1 Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує, що позивач просить визнати недійсними договори №11.142 від 27 травні 2017 року №11.143 від 27 травня 2017 року, укладені між повним товариством «[INFO]» та [PERSON] , але суду не довела, що зазначені договори укладалися саме [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що зазначені договори не укладав, але не звертався до правоохоронних органів з цього приводу, та будучі присутнім в судовому засіданні при постановленні судом ухвали про проведення судової почеркознавчої експертизи та отримавши її копію так і не виконав ухвалу суду щодо надання суду для передачі експертам нотаріально завірених документів, в яких маються його підписи, зразки документів заповнених його почерком та з його підписами. Також, позивач не сплатила за проведення судової експертизи за наявними в матеріалах справи доказами. Тому в частині позовних вимог щодо визнання договорів недійсними слід відмовити. 7.2 Суд також вважає за необхідне відмовити і в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача повного товариства «[INFO]» на її користь на відшкодування велосипеду Сomanche Ontario Sport M - 7705 грн., на відшкодування ноутбуку Lenovo IdeaPad G510A (59-401215) - 8999 грн., оскільки вимоги про визнання недійсними договорів не підтвердились, а також позивач не довела належними та допустимими доказами що зазначене майно належало саме їй. 7.3 Окрім того, суд вважає за необхідне відмовити і в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки позивач та представник фактично не підтримують даних вимог, однак від них вони не відмовилися, при цьому сторони не заперечують, що витребуваного майна в наявності не має. Судові витрати. 8.1 У зв`язку з відмовою [PERSON] в задоволенні позовних вимог судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме за професійну правничу допомогу, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed