Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачі у особі представника [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом виселення [PERSON], [INFO] з квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по б-ру 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. В обґрунтування позову вказує, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по б-ру 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 26.03.2017р. Однак, вони не можуть самостійно господарювати та розпоряджатись своїм майном, оскільки у вказаній квартирі мешкає відповідач, який відмовляється добровільно її звільнити. На даний час позивачі мають намір продати квартиру, однак не можуть цього зробити, оскільки відповідач не має бажання мирно врегулювати спір, умисно уникає вирішення цього питання, що і стало підставою для звернення позивачів до суду з вказаним позовом. Просять стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі за викладеними обставинами та пояснив, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2017р. Відповідач доводиться позивачці сином. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що у квартирі № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області він мешкає усе своє життя, сплачує комунальні послуги, приймає участь в її утриманні. Проживає в квартирі разом з дружиною та її дитиною. Позивач [PERSON] є його рідним дядьком, позивачка [PERSON]- його рідною матір»ю. Раніше вказана квартира належала його бабусі. На даний час він не має наміру виїжджати з квартири. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за наступними підставам. Судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2016 року, засвідчене приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1171 та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56384781 від 31.03.2016 р. [PERSON] є власником ? частини та [PERSON] є власницею ? частини квартини № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області після смерті [PERSON], яка померла 05 липня 2015 року /а.с. 9-11/. Відповідно до довідки старшої по будинку від 29.09.2017 року, разом з [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: бул. 30 років Перемоги[ADDRESS], проживає її син [PERSON], [INFO] /а.с.14/. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що [PERSON] є онуком померлої [PERSON] - попередньої власниці квартири та являється сином позивача [PERSON] Відповідач проживає у спірній квартирі разом зі своєю сім'єю, а саме дружиною - [PERSON] та малолітньою падчерицею - [PERSON], [INFO], що також підтверджується копію довідки про склад сім'ї виданою старшою по будинку 22.09.2017 року, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження [PERSON] Правилами ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Положеннями\~ст. 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається. Позивачами жодним чином не доведено того факту, що відповідач перешкоджає їм користуватись своєю квартирою, наявність цих перешкод не може доводитись тим фактом, що він відмовляється переселитись, отже дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. За змістом ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема, його дружина, діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є членом сім'ї власника житлової квартири, заселився та проживає в ній зі згоди попереднього власника. Згідно ч. 1\~ст. 109 ЖК УРСР\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно і ст. 157 ЖК Української РСР членів сім"ї власника жилого будинку ( квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Випадки, коли особа може бути виселена з житлового приміщення без надання іншого житла чітко визначені у ст. ст.\~116, 117 ЖК УРСР, а саме - якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за\~\~призначенням,\~\~або\~\~систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи\~\~\~\~запобігання\~\~ і\~\~ громадського\~\~ впливу\~\~ виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих\~\~осіб провадиться без надання іншого\~\~жилого приміщення; - Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення; - У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Проте позивачами не зазначено жодної правової підстави, за якої [PERSON] може бути виселений з житлової квартири без надання іншого жилого приміщення з урахуванням вище викладених норм законодавства. Так, відповідно до копії характеристики, виданої на [PERSON] старшою по будинку 22.09.2017р., він проживає за адресою м. Мелітополь, бул. 30 років Перемоги[ADDRESS] з дня свого народження. Був слухняною дитиною. На даний час одружився та проживає зі своєю родиною, а саме дружиною та дитиною. З сусідами дружить, допомагає людям похилого віку по мірі можливості. Хороший чоловік та добрий вітчим. Завжди приймає участь у житті будинку, активно приймає участь у суботниках, як міста так і двору. Крім того, з наданих відповідачем [PERSON] копій квитанцій, вбачається, що він за період з лютого по листопад 2017 року сплачував комунальні послуги нараховані за утримання квартири № 109 в буд. № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. [PERSON] у встановленому законом порядку набув право користування спірною квартирою, яка на праві власності належить позивачам, оскільки вселився у спірну квартиру як член сім"ї власника. Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення певних перешкод у реалізації права власності останнім на належну їм квартиру, та відсутності в матеріалах справи доказів протиправності дій [PERSON] за які передбачена відповідальність, а тому відсутні передбачені законом підстави для його виселення. Як з'ясовано в ході розгляду справи, будь-яких перешкод в користуванні власністю відповідач позивачам не чинить, тобто позивачі мають безперешкодний доступ до своїх речей. Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Враховуючи, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення певних перешкод у реалізації права власності останніх на належну їм житлову квартиру [PERSON], відсутні в матеріалах справи докази протиправності дій [PERSON], за які передбачена відповідальність, а тому відсутні передбачені законом підстави для його виселення. Виходячи з наведеного вище, обставин справи, встановлених судом, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог щодо виселення відповідача зі спірного житлового приміщення, оскільки позивачами не доведено, а судом не встановлені підстави, передбачені ст. ст. 116, 117 ЖК УРСР,\~або інші встановлені законом підстави для виселення відповідача з вказаної квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed