Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

04.01.2016 року позивач ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 11-000164-01 від 03.04.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA в розмірі 266\~865,78 грн. При цьому позивач посилається на те, що 03.04.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір № 11-000164-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до п.п. 2.1.3, 2.3 якого, розмір кредитного ліміту складає 100\~000,00 грн. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються у повному обсязі, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року по справі № 520/17/16-ц стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на користь ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», ЄДРПОУ 19357762, заборгованість за кредитним договором № 11-000164-01 від 03.04.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA в розмірі 266\~865,78 грн.; та стягнуто судовий збір. Ухвалою суду від 17.11.2016 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2016 року по справі № 520/17/16-ц та справу призначено до судового розгляду. 31.01.2017 року ухвалою суду залишено без розгляду позовні вимоги ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.04.2017 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 року та справу направлено для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси. 27.04.2017 року ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 19.06.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В ході судового розгляду справи судом були розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та призначення судової почеркознавчої експертизи. 04.09.2018 року до участі в справі в якості процесуального правонаступника позивача притягнуто ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». До судового засідання сторони не зявились. 24.07.2018 року до суду надійшла заява представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» щодо проведення судового засідання 04.09.2018 року без участі представника. 04.09.2018 року представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги сторона відповідача не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 03.04.2012 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11-000164-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA /т.1 а.с.61-69/. Відповідно до п.п. 2.1.3, 2.3 вказаного Договору, розмір кредитного ліміту складає 100\~000,00 грн. До позовної заяви стороною позивача надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 24.12.2015 року, яка складається з 266\~865,78 грн., з яких: 119\~722,18 заборгованість за кредитом; 91\~314,98 грн. заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 16\~084,09 грн. - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт); 2\~400,00 грн. заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа); 37\~344,53 грн. заборгованість за нарахованими процентами /т.1 а.с. 5-7/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ході судового розгляду за клопотанням сторони відповідача по справі було проведено судово-почеркознавчу експертизу. Висновком №17-4000/01 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №520/17/16-ц, складеним ОНДІСЕ 27.12.2017 року, визначено, що підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу Договорі №11-000164-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 03.04.2012 року, укладеному між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» і [PERSON], розміщений на четвертому аркуші в графі «ДЕРЖАТЕЛЬ», ліворуч від друкованого запису «[PERSON]В.», виконаний не самою [PERSON], а іншою особою /т.2 а.с.17-20/. Таким чином, враховуючи зазначений висновок судово-почеркознавчої експертизи, суд не приймає до уваги Договір №11-000164-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 03.04.2012 року, як доказ наявності боргових зобовязань [PERSON], оскільки підпис на договорі від імені [PERSON] вчинено невідомою особою. Стороною позивача на підтвердження здійснення відповідачем часткових погашень заборгованості по кредитному договору суду надано виписки по рахунку [PERSON] /т.2 а.с.38-53/, однак вказані виписки суд не приймає як доказ визнання відповідачем боргу, оскільки вказані виписки є фактично внутрішнім реєстром, який не ідентифікує особу, яка зверталась з погашенням заборгованості. З цього приводу суд погоджується з письмовими поясненнями та наданими стороною відповідача доказами щодо того, що на час здійснення погашення заборгованості [PERSON] не перебувала на території України, а саме копію закордонного паспорту відповідача та відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації щодо перетину державного кордону [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.При цьому, доводи сторони відповідача, підтверджені Висновком №17-4000/01 судово-почеркознавчої експертизи від 27.12.2017 року та письмовою відповіддю Держприкордонслужби від 07.08.2018 року, в ході розгляду справи не були спростовані стороною позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed