Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 493-04/К-06 від 22.12.2006 року у розмірі 204484,43 гривні, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2044,84 гривень, посилаючись на те, що 22.12.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 22552 долара США з розрахунку 10,5% річних за весь час фактичного користування кредитом в термін до 21.12.2012 року. Мета кредитування придбання автомобіля. Зобов`язання за вказаним договором було забезпечено договором поруки № 493-04/К-06 від 22.12.2006 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». У порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 20.06.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 204484,43 гривні, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 125179,65 гривень, заборгованість по відсоткам у розмірі 60889,08 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 60204,87 гривні, сума комісій у розмірі 18415,70 гривень. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 204484,43 гривні, а також суму судового збору у розмірі 2044,84 гривні. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.11.2013 позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 493-04/К-06 від 22.12.2006 року в сумі 204484 (двісті чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривні 43 (сорок три) копійки, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 125179 (сто двадцять п`ять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок, заборгованість по відсоткам у розмірі 60889 (шістдесят тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 08 (вісім) копійок, сума комісій за ведення кредиту у розмірі 18415 (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень70 (сімдесят) копійок. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2044 (дві тисячі сорок чотири) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки. Ухвалою суду від 23.11.2020 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815) у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2013 року у справі № 320/7972/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 493-04/К-06 від 22 грудня 2006 року та судового збору. Ухвалою суду від 24.02.2021 задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року у цивільній справі №320/7972/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду № №320/7972/13-ц від 11.11.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, відповідно до яких на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, зазначивши, що строк позовної давності у даному випадку не пропущений, оскільки ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не зверталось до позичальника та поручителів з вимогою про дострокове погашення кредиту, не змінював строк виконання договору, тому кредитний договір та договір поруки продовжував діяти до 21.12.2012 року. Невиконання позичальником умов кредитного договору на підставі п. 6.2. кредитного договору дає право (а не зобов`язує) банк достроково вимагати виконання боргових зобов`язань за кредитом у Позичальника. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, але від їхнього представника адвоката Івашиної А.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідачів, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідно до письмових заперечень, долучених до матеріалів справи, представник відповідачів зазначає, що письмова вимога банку про дострокове повне виконання зобов`язань по поверненню кредиту на виконання п. 4.2.5., 6.2. Кредитного договору була надіслана відповідачам 14.09.2009 року, тому строк виконання зобов`язань по кредитному договору змінився в силу п. 4.2.5., 6.2. Кредитного договору, і настав 14.09.2009 року + 15 днів = 29.09.2009 року, а позов ПАТ «Дельта Банк» до позичальника та поручителя був поданий лише 06.08.2013, тобто зі спливом строку позовної давності. Крім того, конкретної дати припинення поруки в договорі поруки не зазначено. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. А день настання строку виконання основного зобов`язання змінився та визначений датою 29.09.2009 року. Таким чином, договір поруки від 22.12.2006 року №493-04/П-06, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] припинив свою дію. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного. Згідно з ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.12.2006 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір 493-04/К-06 (а.с.5-10). Відповідно до умов договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 22552 доларів США під 10,5% річних, зі сплатою комісії за надання кредиту - 1,0% від суми наданого кредиту, комісії за управління кредитом 0,2%, з кінцевим терміном погашення 21.12.2012. Згідно до п. 2.4. вищевказаного кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 313,22 доларів США по 10 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (а.с.5). Відповідно до п. 2.6. вищевказаного кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Згідно з п.5.2. вищевказаного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а відповідач зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікованої ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості (а.с.8). Відповідно до п. 6.2. вищевказаного кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за цим договором, а відповідач зобов`язаний протягом 15 календарних днів з дати отримання відповідачем відповідної вимоги від банку (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. не пізніше наступного робочого дня повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якої із наступних випадків: порушення відповідачем строків платежів, що встановлені цим договором; невиконання відповідачем передбаченим даним договором зобов`язань по цільовому використанню кредиту; інформація та документи, що підлягають поданню відповідачем банку у відповідності або в зв`язку з даним договором, представлені відповідачем несвоєчасно, в неповному обсязі, або якщо така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності; при виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному виконанню відповідачем зобов`язань за договором (у тому числі погіршення матеріального стану відповідача); відповідачем та/або іншими особами, що є поручителями (іпотекодавцями, гарантами, майновими поручителями та ін..) відповідача не виконуються обов`язки за укладеними договорами забезпечення виконання відповідачем за цим договором (договорами страхування предмету (-ів) іпотеки за цими договорами) у тому числі в разі виникнення загрози втрати або зменшення вартості будь-якого з предметів іпотеки; порушення відповідачем інших умов даного договору; обмеження з ініціативи відповідача та/або інших осіб, в тому числі тих, що є поручителями (іпотекодавцями, гарантами, майновими поручителями та ін..) відповідача, прав банку щодо повернення заборгованості за договором. 22.12.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачкою [PERSON] (поручителем) з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з другої сторони був укладений договір поруки № 493-04/П-06 (а.с.11). Згідно з п. 1 вищевказаного договору поруки відповідачка [PERSON] , поручається перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 493-04/К-06 від 22.12.2006 року, за яким останній зобов`язаний до 21.12.2012 року повернути кредит у розмірі 22552 долара США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадку, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 2 вищевказаного договору поруки відповідальність відповідачки [PERSON] настає у випадку невиконання (неналежного виконання) відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п. 3 вищевказаного договору поруки відповідач [PERSON] і відповідачка [PERSON] несуть перед банком солідарну відповідальність. Відповідачка [PERSON] відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] , включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» (а.с.19-24). Відповідно до п. 4.1. вищевказаного договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, Укрпромбанк цим передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним Банком України, внаслідок чого, Дельта Банк замінює Укрпромбанк, як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. 15.06.2020\~між ПАТ\~«Дельта Банк»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» укладено\~договір про\~відступлення права\~вимоги №2258/К /а.с.107-108/ Таким чином, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №493-04/К-06 від 22 грудня 2006 року. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, в нього виникла заборгованість, яка відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 20.06.2013 року становить 23278,96 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 204484,43 гривні, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15661,16 долар США, що в еквіваленті складає 125179,65 гривень, заборгованість по відсоткам у розмірі 7617,8 доларів США, що в еквіваленті складає 60889,08 гривень, комісія за ведення кредиту у розмірі 18415,70 гривень, яка до теперішнього часу не погашена. Відповідно до статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті\~530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами статті\~599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення права вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явит позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. За умовами\~кредитного договору\~(пункт\~2.4\~Договору)\~повернення кредиту\~здійснюється щомісячними\~частками у\~розмірі не\~менш ніж\~313,22\~доларів США,\~які боржник\~повинен був\~здійснювати не\~пізніше 10\~числа кожного\~наступного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 21 грудня 2012 року. У пункті 6.2 кредитного договору сторони погодили право кредитора вимагати достроково повного повернення кредиту, сплати відсотків, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором, а також відшкодування збитків внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, та обов`язок позичальника протягом 15 календарних днів з дати надсилання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишалась та сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі. Пунктом 10 Договору поруки визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань по кредитному договору боржником та поручителем (т.1, а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2009 ТОВ «Український промисловий банк» направило на адресу відповідачів вимоги про дострокове повне виконання зобов`язань, а саме: повернути в повному обсязі кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом протягом 15 календарних днів з дня надіслання вимоги (т.2, а.с.33), у зв`язку з порушенням станом на 11 вересня 2009 року договірних зобов`язань щодо повернення кредиту та процентів, факт отримання якої відповідачами не заперечувався. Таким чином, направивши на адресу позичальника вимогу про дострокове стягнення всієї суми, банк відповідно до вимог статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому перебіг позовної давності за вимогою про повернення кредиту позичальником почався на 16-ий день після надсилання вимоги (п.6.2 Кредитного договору), тобто 30 вересня 2009 року та сплинув 30 вересня 2012 року. Враховуючи викладене, доводи представника позивача у письмових поясненнях про те, що ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не зверталось до позичальника та поручителів з вимогою про дострокове погашення кредиту, не змінював строк виконання договору, є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що надіслані 14.09.2009 на адресу [PERSON] та [PERSON] вимоги мають назву «Вимога про дострокове повне виконання зобов`язань». Крім того, зі змісту вимог вбачається, що банк посилається на своє право на «дострокове повне повернення кредиту». Сума, яку вимагає повернути банк, вказує на те, що банк вимагає сплатити не прострочені платежі, а саме весь залишок по кредиту. Банк ставить вимогу сплатити заборгованість на підставі п. 6.2. кредитного договору. Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено право банку у випадку, зокрема, порушення позичальником строків платежів за договором вимагати повного дострокового повернення кредиту, тобто до настання дати, передбаченої п. 1.3. кредитного договору. Таким чином, вимоги №07/2-10665 від 14.09.2009 та №07/2-10686 від 14.09.2009, пред`явлені відповідно [PERSON] та [PERSON] (т.2, а.с.33-34), змінюють строк виконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Позовна давність у даному випадку має обчислюватися саме виходячи з нового кінцевого строку виконання зобов`язань. Крім того, з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів, щодо виконання основного зобов`язання в повному обсязі з 30 вересня 2009 року. З позовом до суду про стягнення заборгованості ПАТ «Дельта Банк» звернулось 06 серпня 2013 року (т.1, а.с.1). З огляду на викладене, суд доходить висновку про припинення поруки у зв`язку з пропуском банком шестимісячного строку (який сплинув 30 березня 2009 року) звернення до поручителя [PERSON] . Оскільки порука відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України є припиненою у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, відтак відсутні підстави для стягнення з поручителя [PERSON] кредитної заборгованості. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 у справі № 6-2251цс16 пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином,\~про порушене\~право позивач\~дізнався на\~16-ий\~день після\~надсилання вимоги,\~тобто 30\~вересня 2009\~року,\~а з\~позовом до\~суду про\~стягнення заборгованості\~ПАТ «Дельта\~Банк» звернулось\~06\~серпня 2013\~року,\~тобто вже після спливу позовної давності. Позивач мав можливість протягом встановленого законом строку подати до суду позов, перешкод для цього не мав. Однак цим правом позивач не скористався, без поважних причин пропустив позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідачів подав заяву про застосування позовної давності. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування позовної давності та відмови з цих підстав у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, тому судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed