Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

08.06.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час прийняття спадщини в якій просить встановити юридичний факт про те, що заявник постійно проживав разом з [PERSON] у квартирі останнього, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 2013 року до дня смерті [PERSON] - [INFO]. Вимоги заяви мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON], [INFO]. На час смерті померлий проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді предметів домашнього вжитку та особистих речей померлого. Заповіту померлий не залишив, при цьому, померлий є двоюрідним дядьком заявника, оскільки бабуся заявника та мати померлого були рідними сестрами. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, заявник належить до спадкоємців п'ятої черги за законом. Інших спадкоємців померлий не має, одруженим він не був та не мав дітей. Батьки [PERSON] давно померли і на спадкове майно ніхто, окрім заявника, не претендує. Заявник вказує, що він з 2013 року і до смерті [PERSON] постійно проживав разом з померлим у квартирі за адресою: [ADDRESS], здійснював догляд спадкодавця, організовував та оплачував його похорон. З метою реалізації своїх прав як спадкоємця, відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, заявник подав до Десятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому, у заявника відсутня реєстрація за місцем постійного проживання: [ADDRESS], а у паспорті зазначена адреса реєстрації: [ADDRESS]. За твердженням заявника, внаслідок відсутності реєстрації за адресою: [ADDRESS], він позбавлений можливості отримати від нотаріуса у встановленому порядку Свідоцтво про право на спадщину та набути прав спадкоємця. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що кв. [ADDRESS], у якій він проживав разом зі спадкодавцем, не приватизована, тож у разі встановлення відповідного факту він матиме можливість офіційно зареєструватись в квартирі та приватизувати її на своє ім'я. Представник заінтересованої особи Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. При цьому, в судовому засіданні, яке відбулось 22.07.2015 року представник заінтересованої особи був присутнім та надаючи свої пояснення зазначив, що вимоги заяви ним не визнаються та він просить відмовити у задоволенні цієї заяви, оскільки факт постійного проживання не підтверджується належними доказами. Крім того, 04.08.2015 року до суду надійшли письмові заперечення представника заінтересованої особи у яких останній вказує, що матеріали справи не містять належних доказів спільного проживання та ведення спільного господарства з померлим і такий факт не може підтверджуватись лише показами свідків. При цьому, на підтвердження викладених заявником обставин, останнім не надано жодного речового доказу (фотокарток, листівок) тощо. Також представник вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що нотаріус відмовив заявнику у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину. За наведених обставин представник вважає, що права заявника на даний час ніким не порушені та відповідне звернення є передчасним. Крім того, представник звертає увагу суду на те, що наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують факт родинних відносин заявника та померлого як двоюрідних племінника та дядька, тож встановлення факту проживання на час відкритті спадщини не потребує доказування в судовому порядку. За таких обставин представник вважає, що заявником обрано не вірний спосіб захисту, а саме такий, що не відповідає специфіці правовідносин. Представник заінтересованої особи Десятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що з початку 2014 року по 2015 рік він працював майстром у ЖРЕО-411 і познайомився з заявником у зв'язку з виконанням своїх обов'язків майстра. На території підвідомчій ЖРЕО-411 проживав померлий [PERSON] і його племінник - заявник у справі. Племінник доглядав померлого, а в подальшому за власні кошти схоронив дядька. Також заявник опікувався і похороном матері [PERSON], яка померла раніше. За твердженням свідка, заявник постійно проживав з померлим [PERSON] з 2014 року до дня смерті останнього. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона була сусідкою померлого з 1980 року. Свідок бачила, що заявник навіщав померлого, а також бачила, що з ранку заявник йшов на роботу з адреси померлого, а у вечері повертався назад. Останні пів року покійний вже рідко виходив на вулицю Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою померлого і часто бачила заявника і під'їзді будинку, а коли [PERSON] помер, їй стало відомо, що заявник є племінником покійного. Твердо зазначити чи проживав заявник із померлим постійно свідок не може, але саме заявник займався похороном матері [PERSON], а в подальшому і похороном самого [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він був сусідом померлого та його покійної матері. Із заявником свідок почав зустрічатись з червня 2012 року, коли в будинку почали облаштовувати домофон, а свідок був відповідальним за збір коштів. Кошти за домофон свідку приносив саме заявник і після цього він його фактично не бачив місяцями, рідко зустрічав, а коли [PERSON] помер, то свідок став бачити заявника частіше. З червня 2012 року свідок інколи зустрічав заявника, але саме заявник займався похороном [PERSON], міняв двері, виносив речі. Загалом свідок бачив заявника приблизно 5-6 разів, при цьому свідок наголошує, що спеціально за заявником не слідкував коли він приходить чи уходить. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту померлого (а.с. 4-5). Матір'ю [PERSON] була [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Дошлюбним прізвищем [PERSON] було прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11). Матір'ю [PERSON] була [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 12). Матір'ю заявника є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 13). Матір'ю [PERSON] була [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 14). Дошлюбним прізвищем [PERSON] було прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 15). Матір'ю [PERSON] була [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 16). Зі змісту копії спадкової справи №316/2015 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та листа Десятої Київської державної нотаріальної контори №4292/02-14 від 04.08.2015 року вбачається, що заявник звернувся з заявою про прийняття спадщини 20.03.2015 року, будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались, будь-яких постанов про відмову у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом або відмову у вчиненні будь-якої іншої нотаріальної дії в межах вказаної спадкової справи нотаріусом не приймалось, заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом матеріали справи не містять (а.с. 32-40, 57). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1258, 1265 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1296, 1298 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У даному випадку за відсутності інших спадкоємців із заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, а тому така заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересовані особи (Київська міська рада) у даному випадку заперечують наявність підстав для задоволення відповідної заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спору між заявником та заінтересованими особами у даному випадку не існує. Відповідно до роз'яснень, наведених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Таким чином, заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження може бути задоволена, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання заявника з 2005 року до дня смерті була квартира [ADDRESS] (а.с. 34-35). Отже, саме цю адресу заявник обрав своїм постійним місцем проживання. Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Жодних обставин, які б перешкоджали заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину за законом стосовно майна померлого в межах наявної спадкової маси, судом не встановлено. Також суд приходить до висновку, що в даному випадку, з урахуванням зазначеної заявником мети встановлення факту - можливості отримання свідоцтва про право на спадщину та набуття прав спадкоємця, встановлення відповідного факту не матиме юридичного значення, адже заявник у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємець, що віднесений до п'ятої черги спадкування. Встановлення юридичного факту про який прохає заявник не матиме впливу на виникнення, зміну або припинення прав заявника щодо спадкового майна померлого [PERSON] Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви суд вважає, що заявником не доведено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки фактично вимоги заявника базуються на показах свідків, що не може бути прийняті судом як достатній доказ для встановлення відповідного факту. До того ж, покази свідків допитаних в судовому засіданні не були однозначними щодо постійного проживання, та фактичного із них не можна зробити висновок про доведеність такого факту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed