Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.08.2005 р. між АППБ «Аваль», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 014/035-43/30499, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 доларів США строком на 240 місяців з кінцевим погашенням до 09.08.2025р. та сплатою відсотків за користування ним у розмірі 10,00 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10.08.05р. між [PERSON] та АППБ «Аваль» було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку належну йому квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору на момент звернення з позовом, утворилась заборгованість в загальному розмірі 39 333,95 доларів США, що станом на 02.09.2013 р по курсу НБУ еквівалентно 314 396,26 гривням. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути зазначену заборгованість з відповідача, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом її продажу на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції про визнання кредитного договору частково недійсним, який в подальшому на підставі заяви [PERSON] був залишений без розгляду. Також до суду звернулась третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином, визнання права власності на квартиру та визнання договору іпотеки недійсним. Даний позов залишений без розгляду на підставі заяви [PERSON], поданої під час розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Вінницької обласної дирекції - Цюнько Т.П. позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, в зв'язку з тим, що прийнято Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2005 р. між АППБ «Аваль», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (далі по тексту «Позичальник») укладено Кредитний договір № 014/035-43/30499 (а.с.6-7). Згідно п. 1.1 кредитного договору визначено, що Банк на положеннях та умовах договору надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000,00 доларів США. Під терміном «невідновлювана кредитна лінія», розуміється кредитна лінія, при якій при отримані Позичальником повної суми кредитних коштів і досягнення ліміту кредитування, подальша видача кредитних коштів Позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом на протязі дії кредитного договору. Також, судом встановлено, що 10.08.2005 року між [PERSON] та Банком було укладено Додаткову угоду № 1, згідно якої сторони дійшли згоди доповнити розділ 5 кредитного договору № 014/035-43/30499 від 10.08.2005 року пунктом 5.7. наступного змісту: «Позичальник зобов'язується протягом 30 календарних днів з дати укладення договору надати кредитору копію Угоди про надання часткової компенсації, укладеної з Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву. У разі невиконання умов цього Договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 14,5 % річних з дати укладення кредитного договору (а.с.11). 09.01.2009 року між Позичальником та Кредитором було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якої сторони домовились встановити процентну ставку на період з 09.01.2009 року по 09.01.2010 року в розмірі 4 % річних (а.с.19). 31.12.2009 року між Позичальником та Кредитором було укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в розмірі 4 % річних на період з 16 січня 2010 року по 15 січня 2011 року (а.с.20-23). 12.01.2011 року між Позичальником та Кредитором було укладено Додаткову угоду № 4 , згідно якої сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в розмірі 5 % річних на період з 16 січня 2011 року по 15 січня 2012 року (а.с.24-27). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/035- 43/30499 від 10.08.2005 року між [PERSON] та АППБ «Аваль» було укладено договір іпотеки, згідно якого предметом є нерухоме майно: чотирикімнатна квартира [ADDRESS], та складається з коридору 154-1. кімнат 154-2,154-3,154-6,154-7, туалету 154-4, ванної 154-5, кухні 154-8, кладової 154-9 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 10 серпня 2005 року за реєстром № 21, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 10.08.2005 року за № 764210. Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2174 (а.с.12-14). Суд вбачає, що дана квартира є єдиним нерухомим майном, яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.181) та інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.180). Використовується відповідачем та його сім'єю як місце постійного проживання. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, відповідач перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 02.09.2013 року в розмірі 39333,95 дол. США, що станом на 02.09.2013р. за курсом НБУ еквівалентно 314396,26 грн., яка складається з: 25192,16 дол. США, що еквівалентно 201360,93 грн. - заборгованості за кредитом, в тому числі простроченої заборгованості 1143,80 дол. США, що еквівалентно 9142,39 грн.; 5252,55 дол. США, що еквівалентно 41983,63 грн. - відсотків; 8889,24 дол. США, що еквівалентно 71051,70 грн. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. (а.с. 15-17). На виконання вимог кредитного договору та договору іпотеки позивачем 30.07.2013 року за вих.№ 341-1 на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення за кредитним договором (а.с. 28). Ухвалою судді від 28.02.2014 року судом була призначена судово-економічна експертиза (а.с.119). Згідно висновку експерта Вінницької торгово-промислової палати за результатами проведення судової економічної експертизи №16 від 23.07.2014 року розмір заборгованості [PERSON] станом на 16.10.2013р. складає 3899,55 доларів США, з яких: 1280,18 доларів США - заборгованість по основному платежу (тілу кредиту), 283,05 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та 2336,32 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань(а.с.145-149), що є значно меншою від вартості квартири, яка станом на 20.07.05р. складала 169246,00 грн. Однак, в порушення умов договору іпотеки та вимог чинного законодавства України, на день подачі позовної заяви відповідач не здійснив погашення всієї суми заборгованості. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. Однак, відповідно до п.п.1, 2 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Також, відмовляючи в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» відповідно до якої, суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем [PERSON] отримано кредит в іноземній валюті, нерухоме майно, що є предметом іпотеки - є єдиним місцем проживання позичальника та його неповнолітніх дітей (а.с.76, 77), у власності останніх не має іншого нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26795430 від 15.09.2014 року, наданого Реєстраційною службою Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 181) та Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно №26795623 від 15.09.2014 року, сформованою Реєстраційною службою Вінницького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 180), а також порушення умов договору [PERSON] не змінює обсяг прав банку як іпотеко держателя, тому підстав для задоволення позову не має, а відтак в задоволенні останнього слід відмовити. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed