Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

01.11.2021 [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2011 шлюб між ними розірвано. Також рішенням цього ж суду від 01.10.2014 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 550 грн на місяць. Зазначає, що даного розміру аліментів та її доходу не вистачає для забезпечення потреб дитини. Відповідач має непостійний мінливий дохід, оскільки їздить на заробітки за кордон, а відтак вважає, що з нього слід стягувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 грн на місяць. 15.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив позов задовольнити частково, стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно до повноліття дитини. Відзив обґрунтовував тим, що з квітня 2021 року він перераховує на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1500 грн. Зазначає, що підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального і сімейного стану платника аліментів. Так, з 2012 року він перебуває в шлюбі, в якому в нього народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є дитиною інвалідом, а тому потребує регулярних додаткових витрат на лікування. Стверджує, що його дружина не працевлаштована, так як здійснює догляд за дитиною. Також, він немає стабільних доходів. Твердження позивача про те, що він їздить за кордон не відповідає дійсності, так як біля трьох років у зв`язку із поширенням COVID-19 він не перетинав кордон та не працює за кордоном навіть періодично. Крім того, жодного майна з 2014 року він не набув, його матеріальний стан тільки погіршився. Зазначив, що він немає на меті ухилятися від виконання батьківських обов`язків, проте сплата аліментів в розмірі 2700 грн є надто обтяжливою для нього та поставить у скрутне матеріальне становище. Ухвалою судді від 03.11.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23.12.2021 у прийнятті заяви представника позивача про зміну підстав позову відмовлено. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково з підстав зазначених у відзиві, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Вислухавши думку представників сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 12.01.2010 серія [NUMBER] (а.с.2) Як вбачається з рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю, відповідачу встановлено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.4). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2014 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 550 грн щомісячно до повноліття дитини (а.с.5). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються наступними нормативними актами. Конституцією України\~визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються також і\~Законом України «Про охорону дитинства»\~та\~Сімейним кодексом України. Так відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Нормою ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами\~ст. 182 цього кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому положення ст.192 СК України не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Одночасно, суд звертає увагу на ту обставину, що з моменту визначення розміру аліментів рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2014, як в позивача так і в відповідача з`явилися діти від іншого шлюбу. Крім того, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділу КНП "Лисецької лікарні" [PERSON] , 2010 р.н., знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування. В той же час, крім зміни зміни сімейного стану, погіршення здоров`я, суд враховує і збільшення рівня цін на харчування, комунальні послуги та інші витрати, що безумовно свідчить про недостатність аліментів в сумі 550 грн навіть частково забезпечити утримання дитини 11 річного віку. При цьому, змінюючи розмір аліментів суд бере до уваги матеріальний стан позивача, яка офіційно працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату, має на утриманні ще одну дитину, матеріальний стан відповідача, а також те, що він є здоровим, працездатним, офіційно не працевлаштований, однак на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має на утриманні ще двох дітей. Одночасно, суд приймає до уваги посилання представника відповідача стосовно положень чинного законодавства відповідно до якого діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Так, відповідно до посвідчення [NUMBER] син відповідача в іншому шлюбі [PERSON] 2016 р.н. є дитиною інвалідом та отримує соціальну допомогу в розмірі 2 304, 20 грн. На переконання представника відповідача, призначення аліментів в розмірі більшому ніж 1 500 грн призведе до порушення принципу рівності дітей. Однак, суд зазначає, що призначення допомоги [PERSON] 2016 р.н.\~є соціальною виплатою, що здійснюється державою. В той же час син сторін жодних допомог не отримує, а відтак розмір соціальної допомоги [PERSON] не може свідчити у даному випадку про розмір витрат батьтів на утримання такої дитини. Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості, оскільки двоє батьків зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що з відповідача з урахуванням вимог\~ст.182 СК України, слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 800,00 грн щомісячно, який буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити їй належний фізичний та духовний розвиток. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у випадку наявності додаткових витрат на утримання дитини, які в силу вимог\~ст. 180-182 СК України\~не підлягають покриттю шляхом стягнення аліментів з позивача, у разі їх обґрунтованості та необхідності і у разі відмови батька дитини брати добровільну участь\~\~у їх покритті можуть бути стягнуті в порядку, визначеному\~\~ст. 185 СК України. Усі інші пояснення позивача та відповідача не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду до 1 800 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів"\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави. Таким чином слід стягнути з [PERSON] в дохід державного бюджету 908 грн 00 коп. судового збору.

Outcome: partial