Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на її користь, на утримання дочки [PERSON], [INFO], на час навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення дочкою навчання. В обґрунтування своїх вимог зазначає наступне. З 18 серпня 1995 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано згідно з рішенням суду від 10 квітня 1997 року. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час донька є студентом І курсу денної форми начання факультету технології неорганічних речовин Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» (м.Дніпропетровськ), на бюджетній основі. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, а її заробітку не достатньо для належного утримання дитини. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Вказала, що дочка навчається на бюджетній основі, отримує стипендію в розмірі 700 грн., проживає в гуртожитку, оплата за проживання в якому складає 725 грн. за 6 місяців. Вона сама працює в ДС станції Знам'янка комерційним агентом, середній розмір її заробітної плати становить 3000 грн. Від другого шлюбу має малолітнього сина, на утримання якого отримує від його батька аліменти. У зв'язку з продовженням навчання повнолітня дочка вкрай потребує матеріальної допомоги, проте відповідач у добровільному порядку її не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, має задовільний стан здоров'я. Їй відомо, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, але надавати грошові кошти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] він також повинен, хоча б у розмірі 1/6 частки доходу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 10% від заробітної плати. Пояснив, що після розлучення з позивачем створив нову сім'ю, має на утриманні двох малолітніх дітей п'яти і десяти років. Також, на даний час сплачує заборгованість по аліментах, які стягувались з нього на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. Він та його дружина працюють, однак сплата аліментів на період навчання доньки [PERSON] поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Сторони з 18 серпня 1995 року знаходилися в зареєстрованому шлюбу, який розірвано на підставі рішення Знам'янського міського суду Кіровоградської області від 10 квітня 1997 року (а.с.4). Від спільного життя вони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження останньої (а.с.5). На даний час повнолітня [PERSON] є студенткою І курсу денної форми начання факультету технології неорганічних речовин Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» (м.Дніпропетровськ), на бюджетній основі (а.с.6). Довідка Знам'янської ЖЕК №1 свідчить про те, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS], до складу її сім'ї входить дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.20). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2011 року шлюб між позивачем та батьком її сина [PERSON], розірваний (а.с.19). Із наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження вбачається, що відповідач також є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.22-23). Відповідно до довідки з місця роботи від 11.04.2014, [PERSON] працює електрогазозварником третього розряду в ВСП Колійна машинна станція №63 Одеської залізниці. Сума нарахованої заробітної плати за період вересень 2013 року - лютий 2014 року складала 17776 грн. 84 коп., з яких утримано 9906 грн. 90 коп. (податки, внески, аліменти), фактично отримано відповідачем 7869 грн. 94 коп. (а.с.24). Відповідно до ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, судом встановлено і не оспорюється сторонами, що повнолітня [PERSON], якій не виповнилося 23 роки продовжує навчання в навчальному закладі з денною формою навчання, на бюджетній основі, отримує стипендію в сумі 700 грн. на місяць. Мати повнолітньої [PERSON] працює, розмір її заробітної плати в середньому складає 3000 грн. на місяць, має неповнолітнього сина від другого шлюбу, на утримання якого отримує аліменти від батька дитини. Батько повнолітньої [PERSON] працює, отримує заробітну плату в середньому за місяць після усіх відрахувань до 1500 грн., від другого шлюбу має на утриманні двох малолітніх дітей. Водночас, суд не може прийняти як належний доказ квитанції про сплату коштів за гуртожиток (а.с.21) за відсутності доказів проживання повнолітньої [PERSON] в певному гуртожитку м.Дніпропетровська та необхідності сплати за проживання в ньому визначеної грошової суми. Позивачем будь-яких інших доказів (крім вищезазначених квитанцій) на підтвердження витрат, які вона несе у зв'язку з продовженням донькою навчання, суду не надано. За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням доньки, а також можливості відповідача надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст.190, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed