Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

06 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідно до якого просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. від 07.10.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 6305. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, з порушенням закону, зокрема тим, що нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості. Так, виконавчий напис № 6305 від 07.10.2019 року про стягнення заборгованості було вчинено начебто за кредитним договором № 600234424 від 10.06.2013 року який був укладений між позивачем і ПАТ «Альфа-Банк» (а не відповідачем). Сума боргу - 40 578,33 грн.. Позивач вважає, що у нотаріуса відсутні документи щодо безспірності вимог на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зокрема: а) позивач вказує на те, що кредитний договір на який посилається приватний нотаріус при складанні виконавчого напису не є кредитним і має назву - «про комплексне банківське обслуговування «Прибуткової картки з кредитом». Крім того, в даному договорі не міститься інформація ні про кредит, ні про умови на яких його видано тощо; сукупність документів у випадку відступлення права вимоги - кредитний договір і договір відступлення-набуття права вимоги новим кредитором (ТОВ «Вердикт Капітал»»), оскільки між позивачем і відповідачем не було укладено жодних кредитних договорів. Таким чином безспірність заборгованості має підтверджуватися документами, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріального напису. З врахуванням наведеного, позивач вважає, що є достатні підстави вважати виконавчий напис таким, що вчинений приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного судом м. Києва від 14 лютого 2020 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 21 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 08 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, у якій просили задовільнити позовні вимоги. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі, у якому просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У судове засідання третя особа не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 10 червня 2013 року між [PERSON] і ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір № 600234424 від 10.06.2013 року про комплексне банківське обслуговування «Прибуткової картки з кредитом» який не лише за назвою але й за своїм змістом не є кредитним договором. Разом з тим, 07.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовой А.А. був вчинений нотаріальний напис зареєстрований в реєстрі за № 6305 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 600234424 від 10.06.2013 року на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 29 жовтня 2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною відкрито виконавче провадження № 60311689 із примусового виконання зазначеного виконавчого напису, згідно якого з [PERSON] стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму боргу у розмірі 40 578,33 грн. Відповідно до п.1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, на підставі яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно п.п. 3.1-3.2 34.4 глави 16 розділу другого зазначеного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови якщо з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Пунктом 2 зазначеного Переліку передбачено що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається із документів що наявні у справі, нотаріусу не було надано ні кредитного договору, ні виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості ні договору відступлення-набуття права вимоги новим кредитором. Як зазначено в правовій позиції ВСУ від 05.06. 2017р., у справі №6-887цс17: «З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 2 червня 2016 року «5. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, наведено наступні висновки які є обов`язковими для суду у даній справі, зокрема : «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З огляду на вказане вище та як підтверджено матеріалами справи, а саме - вчиненням виконавчого напису № 828 від 20.06.2019 року вищевказані положення законодавства приватним нотаріусом та відповідачем були порушені в частині надання стягувачем документів що підтверджують безспірність кредиторських вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. від 07.10.2019 року, зареєстрований реєстрі за № 6305, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved