Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 квітня 2011 року він купив у [PERSON] автомобіль марки «Mercedes-Benz 108», 2000 року випуску. В підтвердження купівлі ним вищезгаданого автомобіля, вони письмово уклали договір купівлі-продажу автомобіля. Автомобіль було сторонами оцінено в 60 000 грн. В підтвердження того, що відбулася передача коштів є розписка, написана власноручно [PERSON] Через брак коштів вищезгаданий автомобіль з обліку в органах ДАІ сторонами не був знятий, не було зареєстровано право власності та не видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ на його ім'я. Він звернувся до Центру надання послуг пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про переоформлення права власності на вищезгаданий спірний автомобіль, але даний центр відмовив йому в переоформленні, мотивуючи це тим, що накладено заборону на реєстрацію відчуження. Підтвердженням того, що дійсно накладено арешт, на куплений ним автомобіль марки «Мercedes-Benz 108», 2000 року випуску, є постанова виконавчої служби від 12.05.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Просить суд визнати його - [PERSON] власником автомобіля марки «Mercedes-Benz 108», 2000 року випуску, вартістю 60 000,00 грн. Зняти заборону на відчуження та арешт з автомобіля марки «Mercedes-Benz 108», 2000 року випуску, звільнивши його з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві і просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу в його відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, в своїх поясненнях посилався на правомірність накладення арешту на автомобіль. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Як вбачається із ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів: тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів здійснює уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики. Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи. Згідно з п. п. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Тобто, процедура реєстрації та зняття з обліку автомобілів, урегульована вказаним вище Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Право власності на транспортні засоби підлягає реєстрації і підтверджується реєстраційними документами (свідоцтвом про реєстрацію). Судом встановлено, що 23 квітня 2011 року сторони уклали письмовий договір купівлі- продажу автомобіля, згідно якого [PERSON] купив у [PERSON] автомобіль марки «Mercedes-Benz 108», 2000 року випуску. Автомобіль було сторонами оцінено в 60 000 грн. [PERSON] була надана розписка про отримання коштів. 12 травня 2014 року ВДВС Глибоцького районного управління Чернівецької області у зв'язку з виконанням судового рішення щодо стягнення з відповідача та інших осіб заборгованості в солідарному порядку в розмірі 333964,94 грн., було накладено арешт на автомобіль, що підтверджується постаново від 12.05.2014 року про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Проте, всупереч вимогам вказаних нормативно-правових актів позивач не довів належними і допустимими доказами виникнення у нього права власності на транспортний засіб, а також в матеріалах справи відсутні докази про відмову позивачу у реєстрації транспортних засобів. Ухилення від реєстрації транспортного засобу, як і від зняття його з реєстрації перед відчуженням сторонами, вказаного позивачем договору, можуть свідчити про неправомірність угоди та про намір ухилення від сплати обов'язкових податкових платежів. Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Оскільки доказів, які б свідчили про укладення позивачем договору купівлі-продажу спірного автомобіля у встановленому законодавством порядку або довідки-рахунка за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє обґрунтування в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 328, 387 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388,

Outcome: dismissed