Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

01.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що його рідний дідусь [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку за цією адресою. Спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] та рідні доньки [PERSON] та [PERSON] , його мати та відповідач у справі. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадщину прийняла його донька [PERSON] , як спадкоємець, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за адресою будинок [ADDRESS] . У 2012 році позивач змінив місце фактичного проживання та переїхав проживати у місто Волноваху , поселився у будинку [ADDRESS] , за місцем проживання відповідача, яка є його матір`ю. З того часу він постійно проживає за цією адресою. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті, він забрав свою рідну тітку [PERSON] проживати до себе, оскільки вона була не одруженою, дітей не мала, хворіла та потребувала догляду. З травня 2015 року [PERSON] постійно проживала разом з ним, однією сім`єю. [INFO] [PERSON] померла. Він доглядав за нею до дня її смерті, здійснив поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Він є спадкоємцем п`ятої черги за законом відповідно до частини 1 статті 1265 ЦК України, відповідач є спадкоємцем другої черги за законом відповідно до статті 1262 ЦК України. Інших спадкоємців не має, заповіт [PERSON] не залишала, свої спадкові права у встановленому законом порядку через нотаріуса не оформила, свідоцтво про право на спадщину за життя вона не отримала, у зв`язку зі смертю. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] , відсутність у неї свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину батька [PERSON] . Відповідно, це право входить до складу спадщини після її смерті. Позивач вважає, що прийняв спадщину після смерті своєї тітки [PERSON] , відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, набув право на спадкове майно, належне його дідусю [PERSON] . Відповідач відмовляється від спадщини на його користь. Оформити своє право на спадщину через нотаріуса не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину на ім`я його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , з цієї причини змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами частини 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно до свідоцтва про право приватної власності від 29.07.1977 року, виданого на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради від 27.07.1977 року та інформаційної довідки ТОВ «Волноваське БТІ» № 273 від 28.03.2019 року, будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] про що в бюро технічної інвентаризації зроблено відповідний запис у книзі реєстрації під номером 4698 (а.с. 10). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого 26.12.1996 року Волноваською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 116, земельна ділянка площею 0,0499 га за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.34). З наявного у справі свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у місті Волноваха, Донецької області, у віці 73 роки (а.с.11). З свідоцтва про смерть вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , у віці 75 років (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є рідним батьком [PERSON] (а.с.19). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у місті Волноваха (а.с.20). Відповідно до наявних у справі свідоцтв про народження та шлюб, позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Рідним батьком [PERSON] (дошлюбне прізвище якої [PERSON] ) є [PERSON] (а.с.18-19). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] ( ст.1261 ЦК України). Позивач [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом (ст.1265 ЦК України), відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом (ст.1262 ЦК України) після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписами ст.81 ч.1, 152 ч.1 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю Відповідно до інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Сторонами визнається та не оспорюється, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку частини 3 статті 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З травня 2015 року [PERSON] проживала постійно разом з позивачем однією сім`єю до часу своєї смерті [INFO] , як рідна тітка, оскільки була не одружена, своїх дітей не мала, потребувала піклування та догляду. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, суд визнає ці обставини як встановлені по справі. За цих обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] у місті Волноваха, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виникнення у [PERSON] права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження цього права до складу спадщини після смерті спадкоємця [PERSON] , яка не одержала за життя свідоцтва про право на спадщину та не здійснила його державної реєстрації. Оскільки позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до нього перейшли усі права на спадщину, яка мала його тітка [PERSON] . Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до листа Волноваської державної нотаріальної контори від 10.06.2019 року № 1553/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, заповіт відсутній (а.с.26-28). З листа приватного нотаріуса Яценко О.В. від 03.07.2019 року вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Позивачу [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з питання визнання права на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадщину (а.с.40). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved