Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У червні 2017 р. позивачі звернулись до суду із даним позовом. Свої вимоги обґрунтовую тим, що 30.03.2016 р. отримали за договором дарування у власність [ADDRESS]. Станом на 01.06.2017 р. у спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач із своєї малолітньою дитиною [INFO], та треті особи [PERSON] та [PERSON] Зі слів позивачів, фактично у спірній квартирі проживають тільки позивачі 3 особи, а відповідач відсутній понад 6 місяців. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON]. який представляє інтереси своєї дитини [INFO] таким, що втратив право користування [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача № 1 та представник позивача № 2 - вона же 3 особа № 2 [PERSON] підтримали даний позов. Відповідач у судове засідання так і не з'явився, належним чином був повідомлений за місцем своєї реєстрації. Представник третьої особи № 1 у судове засідання не з'явився. Оскільки представники позивачів не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач судом належним чином повідомлялась про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було з'ясовано судом, 30.03.2016 р. отримали за договором дарування у власність [ADDRESS]. Станом на 01.06.2017 р. у спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач із своєї малолітньою дитиною [INFO], та треті особи [PERSON] та [PERSON] - батьки позивачів та відповідача. Відповідно до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Як з'ясував суд, 3 особа № 2 - представник позивача № 2 [PERSON] - як його мати у 1998 р. зареєструвала відповідача у спірній квартирі. При цьому у 2016 р. без відома своїх близьких та рідних, як мешканців даної квартири, відповідач зареєстрував свою новонароджену дитину [INFO] у 2017 р. у спірній квартирі. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин з березня 2016 р., з моменту зміни власника квартири, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved