Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

07 червня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] (далі - [PERSON].), заінтересована особа [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянка [PERSON] рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2004 року визнана недієздатною. 06 червня 2017 року об 12:00 вказана громадянка була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря-психіатра та за заявою опікуна. О 09:30 07 червня 2017 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на легку розумову відсталість, ускладнену поведінковими розладами. [PERSON] підтримуюче лікування приймай нерегулярно, через труднощі зі сторони опікуна, який працює по змінам. Госпіталізації часті, а ремісії короткі. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 07 червня 2017 року №2486/2.06.17, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. На підставі наведеного, представник психіатричного закаду просить суд, задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку недієздатної [PERSON] Представник психіатричного закладу - лікар-психіатр Вахно С.О. у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Прокурор Яненко В.В. в судовому засіданні просив суд заяву задовольнити. Законний представник - опікун у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити. [PERSON], як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника [PERSON] та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] є інвалідом І-Б групи. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2004 року у справі №2-332/2004 вказана громадянка визнана недієздатною. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 30 червня 2004 року №249, опікуном призначений рідний брат [PERSON] (а.с.4-5). Як слідує з матеріалів справи, 06 червня 2017 року до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька надійшла заява опікуна про госпіталізацію [PERSON] у зв'язку з погіршенням стану здоров'я (а.с.3). 06 червня 2017 року о 12:00 [PERSON] була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря-психіатра та за заявою опікуна з діагнозом «легка розумова відсталість, ускладнена поведінковими розладами. Як зазначено у висновку комісії лікарів-психіатрів від 07 червня 2017 року №2486/2.06.17, під час госпіталізації хвора скаржилася на понижений настрій, тривогу, біль в ногах, кашель. Зі слів брата, не слухалася, йде з дому, свариться, не хоче допомагати по догляду за лежачою матір'ю, блукає по місту. Згідно амнестичних даних в психомоторному розвитку відставала з дитинства. Не змогла оволодіти спеціальністю. Не працювала. З підліткового віку з'явилися поведінкові порушення. Зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклініки Волинської обласної психіатричної лікарні №1, отримувала амбулаторне лікування. Багаторазово проходила курси стаціонарного лікування в ВОПЛ №1 м. Луцька. Виписувалася з покращенням, але дома все ж не утримується. Перебіг захворювання негативний, з наростанням та вираженістю поведінкових порушень. Підтримуюче лікування приймає нерегулярно, через труднощі контрою зі сторони опікуна, тому госпіталізації часті, а ремісії короткі. Стан на момент огляду: орієнтована вірно; контакту доступна; мислення конкретно-образне; інтелект недорозвинений; емоційно лабільна; настрій знижений; в поведінці залежна від оточуючих, з постійним бажанням блукати; суїцидальних та агресивних тенденцій при активному прицільному опитуванні не виявляється; критичні властивості часткові. Враховуючи наявність стійкого інтелектуально-мнестичного недорозвитку, виражених змін зі сторони поведінки та недієздатності хворої, що унеможливлює її повноцінне соціальне функціонування, потребує лікування в стаціонарних умовах (а.с.2). Вказаний висновок підписаний комісією лікарів-психіатрів у складі головного лікаря Л. Юрко, С. Вахно та Г. Верещак та скріплений печаткою Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька (а.с.2). Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію [PERSON], суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що [PERSON] тривалий час перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у психіатричному, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що [PERSON] не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, враховуючи стан [PERSON], яка є недієздатною та не в змозі надати усвідомлювану згоду на психіатричне лікування, та згоду опікуна на примусове лікування його підопічної, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід примусово госпіталізувати до психіатричного закладу, а заяву представника Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved