Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18.06.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2013 року вони разом не проживають. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Її дочка - [PERSON] є студенткою першого курсу лінгвістичного факультету Черкаського державного технологічного університету, денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб. Термін навчання становить 4 роки. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], а також аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн. на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] пояснив, що не може платити аліменти у такому розмірі, оскільки він є вимушеним переселенцем з [ADDRESS], інвалід ІІІ групи та отримує пенсію. Інших доходів він не має. На даний час він шукає роботу, але переселенців не хочуть брати. Він вимушений нести додаткові витрати у зв'язку з винайманням житла. Також він щомісяця надає позивачу кошти на дітей в сумі 700 грн. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 18.06.1994 р. Від даного шлюбу вони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. Діти проживають разом зі своєю матір'ю [PERSON] та перебувають на утриманні останньої, що підтверджується довідкою №10 від 05.01.2015 р. виданої виконкомом Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району. [PERSON] є студенткою першого курсу лінгвістичного факультету Черкаського державного технологічного університету, денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб. Термін навчання становить 4 роки. Відповідач [PERSON] ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Він постійно проживав у [ADDRESS] та перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS]. Згідно довідки №1686/04 від 09.04.2015 року виданої управлінням Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі відповідач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання за період з липня 2014 року по квітень 2015 року його дохід склав 10490 грн. 3гідно довідки №01-20/1061 від 09.04.2015 року, виданої Чорнобаївським районним центром зайнятості [PERSON] перебуває на обліку як безробітний та його дохід з 03.10.2014 року по 28.02.2015 року склав 2562,07 грн. З травня 2013 року відповідач щомісяця сплачував позивачу аліменти на своїх дітей у сумі 700 грн., що підтвердила в судовому засіданні позивач. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст.58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За положеннями статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі стаття 184 СК України відносить - нерегулярний мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Присуджуючи стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд має враховувати наявність підстав для їх стягнення у такий спосіб, визначений статтею 184 СК України. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі 600 грн. на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] задоволенню не підлягають, оскільки відповідач має регулярний дохід, а тому дані вимоги не ґрунтуються на законі та наданих доказах. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі 600 грн. на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, то суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та на даний час він вимушений облаштовувати свій побут (винаймати житло, купувати продукти харчування, одяг та ін.) не за місцем свого постійного проживання, отримує пенсію по інвалідності та стоїть на обліку в центрі зайнятості. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що будучи обмежено працездатною особою, відповідач [PERSON] з об'єктивних причин та не залежних від нього обставин, не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Даних про наявність будь-яких інших доходів відповідача, з яких можливе стягнення аліментів, до суду не подано. Оскільки із наданих суду доказів не вбачається можливість та спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчатися, тому, суд вважає, що позов у цій частині також до задоволення не підлягає, що не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду у разі зміни матеріального становища відповідача. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed