Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], НАСК «Страхова компанія [PERSON]» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 26.10.2016 року в м. Радомишль Житомирської області відповідач [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], порушуючи вимоги п.14.6 «а» Правил дорожнього руху України, здійснив обгін на перехресті вул. Міськради та вул. 40 років Перемоги, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача [PERSON] марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою Малинського районного суду Житомирської області по справі № 283/139/17-п від 05.05.2017 року закрито адміністративне провадження відносно позивача за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ухвалою Апеляційного суду Житомирської області апеляційну скаргу відповідача [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 05.05.2017 року без змін. Як зазначається в позовній заяві, вина відповідача [PERSON] у скоєнні вказаної ДТП підтверджується висновком судово-автотехнічної експертизи від 10.04.2017 року № 19. В результаті протиправних дій відповідача [PERSON], позивачу було спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на відновлення пошкодженого автомобіля [NUMBER] в розмірі 16\~000,00 грн., витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1\~700,00 грн., витрати на виклик евакуатора, завантаження та відправлення автомобіля в розмірі 1\~200,00 грн., витрати на оплату проїзду в м. Житомир з м. Малин на перегляд судової справи в апеляційному порядку, а також витрати у звязку з відсутністю в цей день позивача на своєму робочому місці в ПрАТ «Вайдман МПФ» у розмірі 703,23 грн., а всього розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди позивач оцінює в 19 809,51 грн.. На момент скоєння ДТП відповідачем діяв поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER], у звязку з чим співвідповідачем заявлено НАСК «Страхова компанія [PERSON]», з якої позивач просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 19 809,51 грн.. Крім того, позивачу була завдана також моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які останній зазнав під час пошкодження автомобіля, що призвело до неможливості здійснювати поїздки у своїх власних справах, оскільки автомобіль був єдиним джерелом пересування в родині позивача, в звязку із цим моральну шкоду [PERSON] оцінює в 10\~000,00 грн., яку останній і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. В судовому засіданні 16.11.2017 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають. Окрім того, представник позивача [PERSON] стверджує, що вина відповідача [PERSON] підтверджується висновком експерта, внаслідок ДТП його довірителю завдано як матеріальної шкоди повязаної з ремонтом автомобіля, так і моральної, однак, до теперішнього часу ніяких коштів на відшкодування шкоди від відповідачів не отримував. Зазначив, що автомобіль було відремонтовано ПП Курдаш в 2016 році, про проведення ремонту він відповідачів не повідомляв. Касовий чек на 1\~200,00 грн. за евакуацію автомобіля йому видав його рідний брат, однак, чи має останній ліцензію на здійснення евакуації не знає. Позивач зазначав, що разом із своїм представником звертався до НАСК «Оранта», проте йому відмовили, при цьому докази цієї обставини надати не може, так як з письмовою заявою не завертався. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], заявлені до [PERSON] позовні вимоги не визнали. Вважають їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, посилаючись на те, що не має доказів того, що саме протиправними діями відповідача завдана шкода майну позивачеві, відсутні будь-які судові рішення, якими [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної ДТП. При цьому [PERSON] вважає винним в скоєнні ДТП саме позивача, який, не включивши сигнал лівого повороту, раптово виїхав з правої сторони, в звязку з чим [PERSON], проїжджаючи перехрестя, не встиг відреагувати. Звертає увагу на те, що у висновку експерта, на який спирається позивач, зазначено про порушення вимог ПДР обома водіями. Зазначає, що вказана позивачем експертиза проводилася в рамках іншої справи, а тому вимога про стягнення вартості цієї експертизи з відповідача являється безпідставною. Крім того, [PERSON] пояснив, що після ДТП він звернувся до СК «Оранта» з повідомленням про ДТП, ніякої компенсації не отримував. Також повідомив, що він являється батьком-одинаком, виховує сам трьох неповнолітніх дітей, несе всі витрати на їх утримання, має незадовільний матеріальний стан. Представник співвідповідача Житомирської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю. Зазначив, що від позивача [PERSON] до теперішнього часу ні повідомлення, ні заяви про страхове відшкодування не надходили, а тому відсутні законні підстави для здійснення страхових виплат. Враховуючи, що відсутні постанова чи вирок суду, якими [PERSON] визнано винним в даній ДТП, а отже і відсутні підстави для страхових виплат позивачеві з урахуванням умов Полісу. Крім того зазначив, що страхувальник [PERSON] також не звертався до СК з повідомленням про ДТП, що мала місце 29.10.2016 року. Щодо відшкодування витрат за пошкоджений автомобіль позивача зазначив, що останнім не надано доказів щодо належної оцінки пошкодженого автомобіля «Мерседес», є тільки акт виконаних робіт на суму 16\~000,00 грн., однак, не підтверджена документально оплата на вказану суму. Щодо стягнення вартості авто-товарознавчої експертизи в розмірі 1\~700,00 грн. зазначив, що страховик не має сплачувати витрати на проведення експертизи про проведення якої йому не було повідомлено, крім того, документально не підтверджено позивачем оплату даної експертизи відсутня квитанція про сплату. Щодо оплати послуг евакуатора також вважає заявлену вимогу про стягнення 1\~200,00 грн. безпідставною, так як евакуацію провів рідний брат позивача [PERSON], який, згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, не здійснює такий вид діяльності як евакуація транспортних засобів. Інші вимоги витрати на оплату проїзду в сумі 206,28 грн. та відсутність на робочому місці у розмірі 703,23 грн. є безпідставними та не передбачені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому просить суд відмовити позивачеві в задоволенні вимог до СК «Оранта» в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Законодавець положеннями пункту 1 частини 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування винним збитків та майнової шкоди потерпілій особі, якими являються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). [PERSON] з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до пункту 1.10 ПДР України, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, 26.10.2016 року в м. Радомишль Житомирської області відповідач [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], порушуючи вимоги п.14.6 «а» Правил дорожнього руху України, здійснив обгін на перехресті вул. Міськради та вул. 40 років Перемоги, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача [PERSON] марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження. [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Mercedes Benz» 2006 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] (а.с.7). [PERSON] виконаних робіт від 19.12.2016 року № 99, виконана робота по ремонту автомобіля [NUMBER], вартість якої складає разом 16\~000,00 грн. (а.с.10). Як вбачається із матеріалів справи, постановою Малинського районного суду Житомирської області по справі № 283/139/17-п від 05.05.2017 року закрито адміністративне провадження відносно позивача за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановою Апеляційного суду Житомирської області від 13.06.2017 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 05.05.2017 року без змін (а.с.19-20,21-24). [PERSON] висновку судово-автотехнічної експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди від 10.04.2017 року № 19, призначеної постановою Малинського районного суду Житомирської області від 16.02.2017 року в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення № 283/139/17-п, технічна можливість запобігання зіткнення з автомобілем [NUMBER], який на перехресті нерівнозначних доріг повертає ліворуч (розвертається), на дорозі яка має по одній смузі руху в кожному напрямку для водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], полягала в виконанні вимог п. 14.6 «а»\~ПДР\~України (утриматися від обгону на перехресті), для чого перешкод технічного характеру по матеріалам справи не вбачається. При заданих вихідних даних, дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 15.9 «г»\~ПДР\~України. Дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.14.6 «а»\~ПДР\~України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному звязку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.15-18). [PERSON] частини 1\~статті 1188 ЦК України,\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». З огляду на наведене, відповідач звільняється від відповідальності, у разі доведення відсутності його вини в завданні шкоди потерпілій особі. Відповідач [PERSON] в обґрунтуванні своїх заперечень на позовну заяву, вказуючи про відсутність в його діях вини в скоєнні вищезгаданої ДТП, посилався на те, що жодного адміністративного протоколу, з приводу нього за наслідками вказаної ДТП не складалося, будь-якої постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності судами не виносилося, в зв'язку з чим його не можна вважати у розумінні\~статті 1188 ЦК України\~винною особою за наслідками вказаної ДТП. З такими доводами погоджується і суд. Одночасно суд не погоджується з доводами позивача про те, що вину відповідача [PERSON] у скоєнні вищезгаданого адміністративного правопорушення вказує висновок експерта від 10.04.2017 № 19, який зазначений в постановах Малинського районного суду Житомирської області від 05.05.2017 року та Апеляційного суду Житомирської області від 13.06.2017 року, оскільки в даній справі, відповідно до визначеного законом порядку вина зазначеної особи не встановлювалася. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» згідно із Полісом № АЕ/9245948 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 100 тисяч гривень, розмір франшизи становить 510 гривень (а.с.55). [PERSON] зі\~\~ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.\~9,\~22-28,\~35 Закону № 1961-IV,\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається\~оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування у визначений цим Законом строк. Відповідно до п. 37.1.3\~ст. 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у\~\~здійсненні\~\~страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити\~\~факт\~\~дорожньо-транспортної\~\~пригоди,\~\~причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням\~змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування»,\~у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.\~При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували факт повідомлення про ДТП чи звернення до ПАТ «НАСК «Оранта», ні позивачем [PERSON], ні відповідачем [PERSON] не надано, відсутні в справі також відомості про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу за участі представника страховика. Витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1\~700,00 грн., що підтверджуються рахунком від 01.03.2017 року № 12 (а.с.9,11), та витрати на проїзд в м. Житомир та назад в м. Малин у розмірі 206,28 грн. (які не підтверджені належними доказами) [PERSON] на перегляд справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом Житомирської області - відносяться до судових витрат, повязаних із розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], а не даної цивільної справи. Як вбачається із довідки від 29.06.2017 року № 97, виданої ПрАТ «Вайдман МПФ», [PERSON] працює на даному підприємстві та за травень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 10 548,36 грн. (а.с.27). Однак, вказана довідка ніяким чином не підтверджує витрати позивача в зв'язку із відсутністю на роботі у розмірі 703,23 грн. та не доводить, яке відношення має до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта». За вказаних обставин, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування позивачу матеріальної шкоди у сумі 19 809,51 грн.є не обґрунтованою, не доведеною та такою, що не підлягає до задоволення. Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження вини відповідача [PERSON] в скоєнні вказаної ДТП, в матеріалах справи відсутня постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Окрім того, позивачем не надано акту огляду автомобіля складеного працівниками ДАІ, не додано протоколу огляду місця події, довідки ДАІ про механічні пошкодження автомобіля, акт огляду експерта-оцінщика, в якому було б вказано, які деталі транспортного засобу підлягали б заміні, а які ремонту, чи будь-який документ, який підтверджує фактичну сплату позивачем 16 000,00 грн. за проведення ремонту автомобіля. З урахуванням наведеного, суд констатує, що відсутні прямі докази завдання зазначеної позивачем матеріальної шкоди та того, що саме діями [PERSON] завдана шкода майну [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також позивачем ставиться вимога до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10\~000,00 гривень. Відповідно до положення ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 травня 1995 року № 4, моральною шкодою є витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Оскільки позивачем не доведено перед судом факту завдання йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] та не підтверджено розмір такої шкоди, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed