Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

08.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 28.04.2015 року, право власності на: 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0399 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), мотивуючи тим, що приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Ізмаїльського міського народного суду від 31.07.1980 року по справі №2-744-1980р. [PERSON] виділено у власність 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого Ізмаїльським МБТІ 13.11.2006р. власником 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, зареєстрована [PERSON]. Згідно рішення Ізмаїльської міської ради №2537-V від 07.10.2009р. земельна ділянка площею 0,0399 гектарів, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, та яка знаходиться у користуванні [PERSON], [PERSON], передана безкоштовно в спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з державного акту на земельну ділянку серії ЯИ № 907259, виданого 19.11.2009 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950701080, та Додатку до державного акту [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0399 гектарів, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 410194 від 28.04.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 28.04.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на: 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0399 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до заповіту, посвідченого 15.04.2010 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1132, [PERSON] заповіла усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, яке на день смерті буде їй належати, в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42276016 від 28.11.2015 року заповіт [PERSON] чинний, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Інших спадкоємців немає. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, що підтверджено відповідною заявою. Іншій спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом строк, відповідно до ст. 1270 ЦК України, подала заяву до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про відмову від належної їй частки спадщини за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON], копія якої наявна у матеріалах справи. На звернення [PERSON] до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріусом письмовою відповіддю від 28.11.2015р. за №633/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на 4/7 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, не зареєстроване в установленому законом порядку. Також, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №907259 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є розбіжності щодо власника. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається із наведеного вище, спірна частина будинку, що являє собою 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами по провулку Сонячний, № 6 в м. Ізмаїл, належала [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду від 31.07.1980 року по справі №2-744-1980р.; склад визначених 4/7 частин визначено у технічному паспорті, копія якого наявна у матеріалах справи, та довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №640 від 10.05.2016р., а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Як вбачається із витягу із рішення Ізмаїльської міської ради №2537-V від 07.10.2009р. земельна ділянка площею 0,0399 гектарів, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, передана безкоштовно в спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель [PERSON], [PERSON] та згідно Додатку до державного акту на земельну ділянку серії ЯИ № 907259, виданого 19.11.2009 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, у списку співвласників земельної ділянки площею 0,0399 гектарів, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Сонячний, № 6, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), визначені [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після померлої [PERSON] прийняв, оскільки звернувся в установлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає, іншій спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом строк відмовилася від належній їй частки спадщини за заповітом на користь позивача. З огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на спадкову власність. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved