Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У лютому 2014 року позивачі звернулись до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] зі всіма надвірними прибудовами. Спадкоємцями до майна померлого є його діти - позивачі по справі та дружина - відповідачка [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачів. Вказали, що прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, через що позивачі були змушені звернутися до суду. Просили визнати за кожним право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого [INFO]. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. У відповідності до свідоцтва про одруження, виданого 15.05.1957 року Приморським РАЦС, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після цього взяла прізвище «[PERSON]». Із договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності від 15 грудня 1961 року, що зареєстрований у Державній нотаріальній конторі Іллічівського району м. Жданова за № 12773, вбачається, що [PERSON] на праві безстрокового користування виділена земельна ділянка по [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого [INFO] Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO], після смерті якого Третьою Маріупольською державною нотаріальної конторою відкрито спадкову справу до його майна. Відповідно до повідомлення начальника Маріупольського БТІ, право власності на житловий будинок [ADDRESS], не зареєстровано. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 22.10.2013 року, встановлено, що на земельній ділянці знаходяться житловий будинок літ. А-1, житловою площею 27,7 кв.м., нежитлова прибудова літ. А1-1, сіни літ. а-1, погріб літ а/п, ганок літ. а1, загальною площею 65,7 кв.м., сарай літ. Б-1, убиральня літ. В-1, огородження №1-3, замощення І. Згідно висновку спеціаліста від 22 квітня 2014 року щодо оцінки технічного стану будівельних конструкцій, житловий будинок № 42, розташований по [ADDRESS], разом із надвірними прибудовами знаходяться у задовільному технічному стані та можуть експлуатуватися у подальшому. Постановою державного нотаріусу Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори № 111/02-31 від 21.01.2014 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташований у [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON]. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Одночасно, згідно ч. 4 ст. 3 вказаного вище Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене у передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З наведеного слідує, що оскільки договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності від 15 грудня 1961 року був укладений, а спірне домоволодіння збудоване до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, виникнення права власності у [PERSON] за цим договором на житловий будинок з усіма надвірними прибудовами, що розташований у [ADDRESS], не залежало від його реєстрації. Отже, [PERSON] за життя набув право власності на зазначене майно, і воно увійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, передбачено право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За повідомленням Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори № 761/01-16 від 03.04.2014 року, у справах нотаріальної контори наявна спадкова справа № 646/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого - [PERSON] та [PERSON]. Також у справі зберігається заява дружини померлого [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь дітей спадкодавця. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Із урахуванням всіх обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів, визнавши за ними право власності після батька в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved