Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.08.2006 року відповідач уклав з банком кредитний договір № б/н та отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 16787 грн. 70 коп., тому ПАТ «[PERSON] банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У травні 2015 року від позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначено, що 03.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 08/12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3000,00 грн., отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу Банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/н від 03.08.2006 року, не є розірваним, чи припиненим, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, а тому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за договором б/н від 03.08.2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31.10.2013 року по 21.09.2015 рік у розмірі 4145,81 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.08.2006 року відповідачка [PERSON] уклала з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір № б/н та отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 16787 грн. 70 коп. Позивачем під час розгляду справи в суді було уточнено позовні вимоги, посилаючись на те, що 03.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 08/12, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3000,00 грн. Кредитний договір б/н від 03.08.2006 року, не є розірваним, чи припиненим, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, а тому відповідно до позиції позивача з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 21.09.2012 року по 21.09.2015 року, але сума відсотків з 21.09.2012 року до 31.10.2013 року була предметом розгляду по іншій справі, отже необхідно стягнути відсотки за період з 31.10.2013 по 21.09.2015 року, які розраховано наступним чином від суми на кінець періоду віднімають суму на початок, отже розмір заборгованості за відсотками за період з 31.10.2013 року по 21.09.2015 року складає 4145 грн.81 коп. Так, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 03.02.2014 року було задоволено заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності. В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 03.08.2006 року відмовлено за спливом позовної давності. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 16.04.2014 року рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 03.02.2014 року було залишено без змін. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014) передбачено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). За таких обставин, судом не вбачається підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по відсоткам за договором б/н від 03.08.2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31.10.2013 року по 21.09.2015 року у розмірі 4145,81 грн., в зв»язку з тим, що рішенням суду було відмовлено в стягненні коштів за кредитним договором, то і стягнення відсотків не дозволяється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed