Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з листопада 2001 року до 15.10.2009 року без реєстрації шлюбу, та з 15 жовтня 2009 по 15 вересня 2011 у шлюбі, та визнати за ним право власності на ? частину спільного сумісного мана - автомобіля Peugeot 308, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. В подальшому позов уточнювався ще 5 разів і в остаточній редакції позивач окрім зазначених позовних вимог просив визнати за ним право власності на ? частину спільного сумісного майна, а саме: автомобіля Peugeot 308, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32 м. кв. А також залишити в його користуванні телевізор Samsung вартістю 1623 грн.74 коп., придбаний у 2002 році, плиту газову Indesit вартістю 1021 грн. 54 коп., придбану у 2002 році, холодильник Indesit вартістю 1955 грн., хлібопекарню LG вартістю 690 грн., посудомийну машину Bosch вартістю 3700 грн. 00 коп., пральну машину AEG Lavamat вартістю 4500 грн. 00 коп., зимові колеса «Mishelin X-Ice» у кількості 4 шт. по 1564 грн. за шт.. до авто Пежо-308, загальною вартістю 6256 грн.,телефон NokiaUA 6700 Gold вартістю 4125грн., всього на суму 23 871 грн. 58 коп. Залишити в користуванні відповідачки - [PERSON] наступні речі: кухонні меблі - гарнітур вартістю 2422 грн., 27 коп., придбаний у 2003 році, матрац ортопедичний латексний «Сончік-Екзотік 100 % Латекс» розміром 1,6х2,0 м. вартістю 4500 грн., стіл кухонний вартістю 1080 грн., вікна з ПВХ матеріалу вартістю 5040 грн., кухонний комбайн вартістю 601 грн. 30коп., блендер Gorenie вартістю 299грн., диван та 2 крісла «Баккара» вартістю 2695 грн., телевізор Samsung вартістю 1512,23 грн., ваги напольні LG вартістю 352 грн. 40коп., пилосос De-Longhi вартістю 319 грн. 23 коп., мікрохвильову піч Samsung вартістю 736 грн. 80 коп.,пральну машину LG вартістю 1822грн. 46 коп., товари ПП «Лідер-груп» на суму 4417,6 грн., (фільтр для води «Аквастронг-01-100», вартістю 1865 грн. 35 коп., прибор біорезонансний лікувальний «Лідомед-Біо 10прг», вартістю 2244грн., прилад «Магнетік-антівапно» вартістю 140 грн. 50 коп., комплект подвійний кран « 02-08/245 вартістю 168 грн. 38 коп.) Всього на суму 25909 грн. 80 коп. Розділити в натурі наступні нагороди, отримані під час спільного бізнесу в Мері Кей і залишити в користуванні позивача: малий діамантовий джміль вартістю 4076,29 грн., ноутбук отриманий 07.10.2009 року, вартістю 5400 грн., золотий кулон «Омела» з діамантами вартістю 1770грн., дорожню косметичку з лого Мері Кей вартістю 365,7 грн.. Всього на суму - 11 611 грн. 99 коп. Залишити в користуванні [PERSON] малий діамантовий джміль, отриманий 10.09.2008 року, вартістю 4330,62 грн., підвіску золоту «Серце» з діамантами, отриману 10.09.2009 року, вартістю 2496грн., малий діамантовий джміль, отриманий 10.09.2009 року, вартістю 6561,72 грн.. Всього на суму 13 388 грн. 34 коп. Залишити в користуванні [PERSON] косметичну продукцію, вилучену у [PERSON] 23.07.2012 року згідно додатку №1 до позову, а саме: 1. Помади вартістю кожна по 66 грн: · GoldClurn 2шт. 2009р. · AmberGlow l знято з виробництва y 2011 p. · Gingerbread 4 шт. обмежена серія 2009р.. · Nutmeg 2 шт. знято з виробництва y 2011 p. · PinkDaisy 1шт.. знято з виробництва y 2011 p. · Velvet 1шт. обмежена серія 2010 р. · PinkSatin 1 шт. знято з виробництва у 2008р. 2. Блески Вартістю по 54 грн. · GoldGlamour 2шт. знято з виробництва y 2011 p. · GoldRush 1 шт. обмежена серія 2009 p. 3.Тіні мінеральні вартістю по 36 грн. · IvyGarden (дата виробництва T A29-2009.01.29) · SweetPink (дата виробництва RBOI-200B.02.01) · Iris (дата виробництва ROOI-200B.10.01) · IvyGarden (дата виробництва TA29-2009.01.29) 4. Рум'яна мінеральні вартістю по 36 грн. · StrawberryCream (дата виробництва RD03-2008.04.03) · StrawberryCream (дата виробництва MX20-2007.12.20) 5. Мінеральна компактна пудра подвійна вартістю 45 грн. (75грн. - 40%) • PinkPorcelian (дата виробництва RA04-200B.01.04) 6. Мінеральна пудра з блиском, вартістю 56 грн. (90-40%) • CanaryDiamond (дата виробництва RKI0-200B.06.10) 7. Тіні «MK Aвтограф» (знято з виробництва 2009) вартістю по 27 грн. (45грн.-40%) · TootiFruiti (дата виробництва KCO8 -2006.03.08) · TootiFruiti (дата виробництва MD19 -2007.04.19) · GoldLeaf (дата виробництва MF07 -2007.05.07) 9. Sponges (спонжі косметичні) (дата виробництва 2007) 1 шт. вартістю 15грн.. 10. Haбip «SatinHands» (дата виробництва 2008р.) 120грн. (200грн.-40%) 11. Основа під макіяж для жирної кожі годен до 04.2008 вартістю 45грн. (75грн.-40%) 12. Скраб для тіла "WarmAmber» (дата виробництва. TIOI-2009.10.0)1 вартістю 84 грн. (140 грн. - 40%) 13. Демо пробники (вартості не мають): · Демо-пробник вода туалетна"HighIntensity" 73 мл.(дата виробництва MM30-2007.08.30) · Демо-пробник вода туалетна "Velosity" 59 ml. (дата виробництва MA25-2007.01.25) · Демо-пробник вода туалетна "Elige" 50 ml. (дата виробництва MA12-2007.01.12 ) · Демо-пробникрум'яна-мусс серії "MK Автограф" (обмежена новорічна серія, знято з виробництва у 2008) · Демо-пробник «крем Тайм-вайз» (строк гідності до 11.2013) · Демо-пробник «Тайм Вайз очищення 3в1» (строк гідності до 04.2012) демо-пробники вартості не мають. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину вартості зазначеної косметичної продукції - у розмірі 686 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши суду що він познайомився із [PERSON] у 2000 році, на той час він був достатньо заможним завдяки власному бізнесу. У листопаді 2001 року, вони із відповідачкою почали проживати разом у квартирі, за адресою: [ADDRESS], яка належала його батькам. [PERSON] на той час була студенткою ХДАМГ, була дуже ледащою, ніде не працювала і не хотіла працювати, в зв'язку із чим, його престаріла мати була вимушена її доглядати, готувати для неї прати її одяг, позивачпісля того, як отримав та продав спадщину - двокімнатну квартиру у м. Петербург, приїхав до м. Харкова іоскільки дуже кохав [PERSON], яка завжди дуже любила гроші, 17.10.2002 року за власні кошти придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], яку оформив на [PERSON], оскільки на нього на той час вже було оформлено 2 квартири на м. Руднєва в м. Харкові. Після чого, за свої власні кошти позивач здійснив ремонт, придбав меблі та побутову техніку у спірну квартиру. Вся придбана побутова техніка знаходиться у квартирі за адресою: [ADDRESS], де вони спільно проживали до 15.09.2011 року, або її вивезла [PERSON]оскільки 15.09.2011 року вона кинула дворічну дитину на нього, а сама змінила замки, поставила квартиру на охоронну сигналізацію, вивозила майно з квартири, відмінила доручення на авто і зняла всі гроші з рахунків банку на теперішній час він не має можливості нічого забрати з квартири. Під час спільного проживання позивач у 2005 році продав належну йому квартиру [ADDRESS], і гроші частково витратив на придбання автомобіля Рено Меган 1997 року випуску, а решту грошей більше 15 000 доларів США вклав у бізнес Мері Кей, який був оформлений на [PERSON] Також [PERSON] пояснив суду, що у 2008 році вони спільно із відповідачкою придбали спірний автомобіль Peugeot 308, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], частково за рахунок коштів виручених від продажу належного йому автомобіля Рено Меган, а частково за рахунок кредиту, в якому він виступав як поручитель і сплачував особисто всі платежі, крім того частину суми, а саме 28 000 грн. вони разом із відповідачкою позичили у його матері [PERSON]. Під час розгляду справи, позивач уточнив позов і зазначив, що майно телевізор Samsung вартістю 1623 грн.74 коп., плита газова Indesit вартістю 1021 грн. 54 коп., холодильник Indesit вартістю 1955 грн., хлібопекарня LG вартістю 690 грн. 30 коп. та багато іншого майна у квартиру за адресою: [ADDRESS], було придбано його матір'ю [PERSON], за особисті кошти отримані від продажу спадщини і є особистим майном його матері. Крім того, позивач зазначив, що у спільному бізнесі Мері Кей завдяки його допомозі та фінансовій підтримці під час спільного проживання з [PERSON] ними отримано декілька дорогоцінних нагород у вигляді діамантових джмелів, кулону, підвіски, ноутбуку та дорожніх косметичок. Окремо позивач пояснив, що 23.07.2012 року, майже через рік фактичного після припинення шлюбних відносин, він особисто вилучив у [PERSON] косметичну продукцію на загальну суму 1373 грн., побачивши сумки в яких він раніше перевозив косметикубіля автомобіля на якому їздить [PERSON]. Сумки він забрав тому,що у квартирі де вони спільно проживали до 15.09.2011 року залишилось багато косметичної продукції і він вважав її спільною власністю яка має бути розділена в судовому порядку. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визначала частково та пояснила суду, що вона познайомилась із [PERSON] у 2002 році під час навчання в Харківській Державній Академії міського господарства, приблизно з осені 2003 року, коли закінчила інститут та був закінчений ремонт, почала проживати разом із позивачем, у квартирі, яка була куплена її батьками, за адресою: [ADDRESS]. Все майно, яке купувалось у квартиру, було придбано за гроші, які надавались її батьком [PERSON], який при покупці товарів особисто не був присутній. Підписи [PERSON] у гарантійних талонах та чеках на придбання продукції могли виникнути пізніше, оскільки [PERSON] у період з 15.09.2011 року по 17.09.2011 року вивіз майже все майно з квартири в тому числі і документи, а вони ніколи, як правило, не ставили підпис на власному чеку та у гарантійних талонах, а також [PERSON] мав пристрасть до оформлення документів і часто проявляв власну ініціативу із отримання товару, його перевірки і тому так само міг ставити свій підпис. Вказала, що [PERSON], фактично ніколи не працював та мав тимчасові заробітки, оскільки він був зареєстрований як приватний підприємець, і підробляв у її батька, який на той час був директором ЗАО «Чугуївський завод приладів», виконуючи його доручення і через його ПП здійснювались деякі продажі товарів, які виготовлялись на заводі і тому [PERSON] навіть не може пояснити суду якою діяльністю він займався,яку суму складає дохід, яку оборот і за що він взагалі отримував гроші зазначені у чеках АБ «Факторіал-банк». В період спільного проживання із [PERSON] у них народилася донька [PERSON] - [INFO]. Одружилась вона із [PERSON] за декілька днів до народження дитини 15.10.2009. Відповідачка пояснила, що причиною розірвання шлюбу для неї, стало насильство в сім'ї, [PERSON], після народження доньки почав її бити та ображати, застосовував насильство до дитини, в результаті чого 15.09.2011 року, після того, як [PERSON] під час чергового раптового спалаху гніву, без будь-яких причин, побив її на очах у дитини та зламав хрестець, вона була вимушена переїхати до м. Чугуїв до її батьків, оскільки боялась проживати в м. Харкові із маленькою дитиною. Протягом наступних двох днів, [PERSON] вивіз все майно, коштовності та гроші з квартири залишивши лише голі стіни і відповідачка вже не могла туди повертатись оскільки там були відсутні умови для проживання а тим більш із дитиною. Вквартирі залишився лише холодильник Indesit, матрац «Сончік-екзотік», плита газова Indesit, кухонний гарнітур, який він не зміг розібрати та пральна машина AEG Lavamat, яка була придбана не [PERSON], а її батьком [PERSON] за 4277 грн., на підтвердження чого надала квитанцію та гарантійний талон, а також в неї залишився блендер Gorenie вартістю 299грн. який на той час знаходився в м. Чугуєв в квартирі її батьків. Звертала увагу суду на те, що [PERSON] у позові і своїх поясненнях зазначав, що саме він придбав пральну машину AEG Lavamat за 4500 грн. і начебто у нього є оригінал касового чеку, який він демонстрував в судовому засіданні, однак побоюючись проведення експертизи на предмет часу його виготовлення побоявся долучити його до металів справи. Вказала, що заявлені до розподілу товари ПП «Лідер-груп» згідно квитанції № 3410 від. 03.11.2008р. на суму 4417,6 грн., які начебто придбані [PERSON] (фільтр для води «Аквастронг-01-100», вартістю 1865 грн. 35 коп., прибор біорезонансний лікувальний «Лідомед-Біо 10прг», вартістю 2244грн., прилад «Магнетік-антівапно» вартістю 140 грн. 50 коп., комплект подвійний кран « 02-08/245 вартістю 168 грн. 38 коп.) Замість документу який мав би підтверджувати факт придбання [PERSON] вказаних товарів до матеріалів справи долучено розписку про отримання вказаних товарів на реалізацію [PERSON], жодного документу який би підтверджував придбання цих товарів [PERSON] не надано. Також відповідач зазначила, що посудомийна машина придбана начебто також [PERSON] за 3700 грн. була придбана 22.12.2007р. нею у кредит за 2960 грн. 79 коп., що підтверджується довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 19.02.2014 року, тому на її думку має місце повна фальсифікація доказів у справі [PERSON]. Залишився у відповідачки і мобільний телефон Nokia UA 6700 Gold який на той момент був у неї і який вона вважає своєю особистою власністю оскільки він ніколи не перебував у користуванні [PERSON] тому, що був подарунком на її день народження, який вона зробила собі сама, що підтверджується чеком від 30.04.2011 наданим суду позивачем. Вказала, що [PERSON] в черговий раз уточнив свій позов і просив визнати право власності на вказаний телефон після того, як намагався його забрати у неї силою в приміщенні суду, потім викликав міліцію і заявив, що вона у нього вкрала мобільний телефон. Вказані дії робляться [PERSON] оскільки він розуміє, що вчиняє злочин, однак в такий спосіб намагається замаскувати його під сімені відносини. За вказані дії [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначала, що автомобіль Пежо 308, придбаний 28.11.2008 року був придбаний завдяки її особистій діяльності в компанії Мері Кей та її програмі АВТО, відповідно до якої вона здійснила певний обсяг продажу продукції і отримала відповідну суму відшкодувань вартості автомобіля у вигляді дарунку від компанії Мері Кей. Щодо квартири на ? частину якої претендує [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідач пояснила, щовона була придбана її батьками для неї, ніякого відношення до купівлі цієї квартири [PERSON] не мав, жодної нотаріальної заяви про спільне проживання із [PERSON] або будь-якого іншого документу під час оформлення угоди купівлі-продажу не робилось, оскільки квартира фактично купувалась її батьками. Її батьки, були доволі суворими у вихованні і вони ніколи б не дозволили їй у віці 18 років переїхати жити до батьків [PERSON], тому його твердження, що вона з 2000 року проживала з ним разом, не відповідає дійсності. З 1998 по літо 2002 року вона зустрічалась з зовсім іншим молодим чоловіком - [PERSON], який дійсно був матеріально забезпеченим, оскільки він був сином голови райдержадміністрації, і перед літнім відпочинком, який планували майже двома сім'ями разом із батьками, дізнавшись про його зраду не змогла йому її пробачити і доволі тривалий час дуже важко це переживала. Все своє життя вона постійно працювала і ніколи не була на утриманні [PERSON], як він зазначає в своїй позовній заяві. Після закінчення навчання працювала адміністратором клініки «Сана», потім економістом в ВАТ «Приватбанк», а з 2005 року почала займатись продажем косметики «Мері Кей», чим займається на теперішній час маючи статус регіонального менеджера, та отримує доволі пристойний дохід, що підтверджується відповідними довідками з компанії ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед» та отриманням істотних бонусів та подарунків в тому числі діамантових джмелів та частковою оплатою спірного автомобіля Пежо 308. Пояснила суду, що під час сумісного життя разом із [PERSON] вони купували побутову техніку, меблі і т. ін., однак єдиною особою, яка працювала в родині і мала постійний стабільний дохід була вона, це підтверджується довідкою з банку, відповідно до якої протягом листопада 2007 - серпня 2011 року заробила 363536 грн. 44 коп. при тому, що протягом з жовтня 2010 року по вересень 2011 року не працювала оскільки народила дитину. Стосовно пояснень [PERSON] - [PERSON] вказала, щовін ніколи насправді не працював, мав інколи раптові заробітки. Його твердження про те, що він ще у 2000 році був солідним бізнесменом не відповідає дійсності і не витримує ніякої критики, оскільки 12.03.2001 року він був прийнятий на посаду звичайного економіста до відділу маркетингу ВАТ «Харківський завод «Полімерконтейнер» і ніколи не мав великих грошей. Також він був зареєстрований як приватний підприємець, і підробляв її мого батька, який на той час був директором ЗАО «Чугуївський завод приладів», виконуючи його доручення і через його ПП здійснювались деякі продажі товарів, які виготовлялись на заводі і тому [PERSON] навіть не зміг пояснити суду якою діяльністю він займався, яку суму складає дохід, яку оборот і за що він взагалі отримував гроші зазначені у чеках АБ «Факторіал-банк», він навіть в судовому засіданні під час постановлення йому запитань не зміг сказати чи продавав він щось чи надавав послуги. [PERSON] ніколи ніякої спадщини не отримував, спадкоємцем була його мати [PERSON] та її сестра. Гроші отримані від продажу спадщини - ? частини 2 кімнатної квартири [ADDRESS] 10.10.2000р. могли бути потрачені [PERSON] на придбання квартири [ADDRESS] в будинку готельного типу (28.02.2002р.), яку в подальшому (22.04.2002р.) він поміняв на 72/100 частини квартири спільного заселення на [ADDRESS] - таким чином спростовуються доводи позивача, щодо наявності 2-х квартир у нього на момент придбання квартири [ADDRESS]. Стверджувала, що грошей отриманих матір'ю позивача [PERSON] від продажу квартири у маленькому містечку в Росії у Ленінградській області у 2000 році не вистачило б на придбання 2-х квартир у м.Харкові у 2002 році, в тому числі і в зв'язку з тим, що на той час нерухомість стрімко дорожчала. Крім того позивачем не надано доказів здійснення продажу вказаної спадщини. Стосовно пояснення [PERSON], щодо бізнесу в «Мері Кей», що він є сімейним і він вклав у нього 15 000 доларів США. Відповідач вказала, що у позивача ніколи не було таких грошей, оскільки кімнату в комунальній квартирі [ADDRESS] він продав значно дешевше ніж за 21000 доларів США (15000 в бізнес + 6000 автомобіль Рено) - кімната, а не квартира, ніколи не коштувала таких грошей тим більше у тому стані в якому вона була, а крім того бізнес в «Мері Кей» не потребує на початковій стадії взагалі ніяких вкладень, оскільки вся лінійка косметики представлена у каталогах з яких консультант здійснює замовлення на вимогу клієнта, а якщо консультант бажає мати на руках найбільш «ходові» позиції товару для того, щоб клієнти не чекали кілька днів поки приїде товар, то достатньо мати основні позиції товару на суму приблизно у 1000 доларів США. Тому вкладати 15000 доларів США у бізнес «Мері Кей» просто нікуди, і [PERSON] стверджує це тому, що не розуміє взагалі як відбуваються продаж косметики. Оскільки весь бізнес в «Мері Кей» це лише клієнтська база тих людей з якими працює консультант. Відповідач вказувала, що така кількість майна, яка заявлена [PERSON] не могла фізично знаходитись в однокімнатній квартирі, і те що позивачем заявлено до розподілу 2 пральні машини які мали стояти в однокімнатній квартирі, це підтверджує. Крім того, [PERSON] не вказано цілий ряд майна, яке він вивіз з квартири, і яке було придбано під час спільного життя. Квитанції, які долучені до матеріалів справи про сплату комунальних послуг лише за інтернет, телефон та електроенергію, тобто за те, що відключають за несплату негайно, [PERSON] постійно брав у неї гроші на сплату комунальних послуг і як в подальшому з'ясувалось нічого не сплачував, окрім того, що відмикають негайно за несплату і таким чином на теперішній час виникла дуже велика заборгованість за квартплату більше 15 000 грн., яку вона вимушена погашати. Враховуючи те, що [PERSON] було вивезено майже все майно заявлене до розподілу то просила суд залишити у її власності майно, яке залишилось в квартирі оскільки вона проживає і утримує дитину. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про залишення в її користуванні косметики згідно Додатку №1 до позову, пояснила, що 23.07.2012 року позивач вилучив (а фактично викрав у неї, з машини її батька, незважаючи на її крики та сторонніх людей які намагались йому завадити) косметичну продукцію. В подальшому він уточнив свій позов зазначивши в ньому до розподілу косметику на суму 1373 грн..Зазначена в позові косметика ніколи їй не належала, повернути вказану у позові косметику вона не просила і вона ніколи не перебувала у її користуванні або власності. Посилалась та те, що факт існування косметики вказаної позивачем позивачем не доведено, під час проведених обшуків за її заявою у позивача не було в наявності косметики яку він заявив до розподілу в своєму позові. 23.07.2012 року [PERSON] викрав зовсім іншу косметику, яка ніколи йому не належала і не могла належати, оскільки ця косметика з колекції 2012 року, тобто виготовлена вже після їх розлучення і ні в якому разі не може бути предметом цивільного позову про розподіл майна подружжя, тому вважає, що ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі договору від 11 березня 2013 року, у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], знайомий батька відповідачки, пояснив, що [PERSON] знає із студентських часів, як офіцера, чорнобильця і порядну людину. [PERSON] знає з народження. На момент придбання квартири у 2002 [PERSON] працював директором заводу, зі слів [PERSON] йому відомо, що квартиру [ADDRESS] він придбав для своєї доньки [PERSON]. Гроші частково [PERSON] у нього позичав, однак розписок вони ніколи один-одному не писали оскільки довіряли друг-другу. Йому відомо, що [PERSON] ніколи не працював, і фактично завжди знаходився на утриманні [PERSON]. Допитана у судовому засіданні у якості свідка - [PERSON], одногрупниця [PERSON], пояснила, що знайома із відповідачкою з 1998 року. У період з 1998 по 2002 роки [PERSON] зустрічалась із [PERSON], з яким розірвала відносини влітку 2002 року в зв'язку з тим, що він її образив. З [PERSON] [PERSON] познайомилась також у 2002 році під час перебування в профілакторії, і він намагався з нею розпочати зустрічатися, почали проживати вони разом з осені 2003 року, коли був закінчений ремонт у квартирі, яку придбали батьки відповідачки, до цього [PERSON] проживала разом із батьками в м. Чугуєві. Вона особисто приймала участь у пошуках квартири разом із [PERSON] і переглядала декілька варіантів. Квартиру придбали батьки [PERSON], коли [PERSON] навіть не мав жодного «статусу». Позивач та відповідач жили бідно, не було ніяких закордонних поїздок, коштовностей квартир і т. інш. [PERSON] не забезпечував сім'ю та часто бив [PERSON]. Також свідок пояснила, що їй відомо про те, що автомобіль Пежо отриманий відповідачкою в дарунок від компанії Мері Кей. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив суду він є засновником ПП «Лідер-груп», із [PERSON] він познайомився приблизно у 2009 році, позивач дійсно намагався співпрацювати з його підприємством, яке займається виготовленням фільтрів для води та медичним обладнанням, однак в силу своїх низьких ділових якостей та відсутності здібностей не зміг цього зробити і як бізнесмен не відбувся. В якості потенційного дилера та особи з якою могла бути йому цікава співпраця він розглядав лише [PERSON], про яку йому зі слів [PERSON] було відомо, що їй навіть компанія Мері Кей подарувала автомобіль Пежо. Кілька місяців тому, до нього в офіс заходив [PERSON] і розповідав, що автомобіль Додж він не зміг виплатити і вимушений був його продати на теперішній час він керує автомобілем Пежо, який був подарований його дружині компанією Мері Кей. Також він пояснив, що [PERSON] завжди був «чоловік при дружині», всі його дії зводились фактично до її очікування в машині. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказав на те, що він є сусідом [PERSON] та [PERSON] по тамбуру, проживає в [ADDRESS] з 90-х років. Він знав особисто продавця квартири [PERSON], який виїхав до США, у 2002 році до нього звернулась сусідка - тітка [PERSON], яка мала довіреність від [PERSON] на продаж [ADDRESS], яку він також хотів придбати як сусід по тамбуру, однак у нього не вистачило грошей і ціна на квартиру була дещо вища ніж на аналогічні. Йому відомо, що квартиру придбали люди з Чугуєва для своєї доньки. [PERSON] він бачив безпосередньо після купівлі квартири. Після придбання квартири в ній до осені 2003 року ніхто не проживав оскільки там робився ремонт, який переважно робив [PERSON], якого він там бачив постійно, а [PERSON] бачив рідко. Більш тісно він з дружиною із сусідами почали спілкуватись лише у 2010 році, в основному спілкувались його дружина та [PERSON], [PERSON] увесь час проводив за комп'ютером і був неохочим до спілкування. Йому відомо про отримання автомобіля в дарунок [PERSON] від компанії Мері Кей, спочатку від його знайомої яка працює продавцем автомобілів в автосалоні де [PERSON] придбала автомобіль, і яка побачила [PERSON] в його друзях на сторінці в соціальній мережі «Одноклассники», а потім [PERSON] розповіла сама його дружині. Також свідок зазначив, що 15.09.2011 року [PERSON] побив на той час свою дружину [PERSON], яка в сльозах переховувалась у нього вдома, після чоговін підвіз її до райвідділу міліції куди вона пішла писати заяву, день чи два він не бачив [PERSON] в той же час він бачив як [PERSON] на автомобілі Пежо вивозив майно з квартири [ADDRESS]. Через день чи два [PERSON] попросила його поміняти замки, оскільки з квартири були вивезені майже всі речі, він особисто заходив до квартири і побачив, що в квартирі відсутні майже всі звичайні речі, які у них були, залишилась лише пральна машина та холодильник. [PERSON] навіть викрутив дверний глазок, оскільки як він заявив він його особисто купував на базарі і у нього є на нього чек. З цього приводу[PERSON] викликала міліцію і відповідно було замінено секрет у замку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] - батько відповідачки пояснив суду, що до 4-го курсу [PERSON] зустрічалась із молодим чоловіком - [PERSON], після того, як вони посварились у 2002 році, з [PERSON] почав зустрічатися [PERSON]. У 2002 році він разом із дружиною вирішив придбати для [PERSON] квартиру у м. Харкові, пошуками займалась [PERSON], оскільки він працював і йому було ніколи. На купівлю квартири частково, приблизно у сумі 500 доларів США позичав гроші у [PERSON]. Квартиру [ADDRESS] було придбано за суму зазначену у договорі купівлі-продажу, оскільки її продавець знаходився в США і наполягав на цьому. Спільно проживати [PERSON] та [PERSON] почали лише у вказаній в квартирі після закінчення там ремонту приблизно з осені 2003 року коли був зроблений ремонт та придбана кухня та меблі. Практично вся техніка купувалась за гроші [PERSON], який надавав гроші [PERSON] для придбання тієї чи іншої техніки. [PERSON] фактично ніколи не працював, і не проявляв бажання працевлаштуватись, ніч проводив за комп'ютером, та спав до обіду. 15.09.2011 року [PERSON] побив [PERSON] та забрав дитину. За наступний день чи два [PERSON] вивіз з квартири все майно яке зміг винести самостійно, гроші які були дома, коштовності та документи. Коли він потрапив до квартири він спочатку подумав, що її пограбували. Однак одразу з'ясувалось, що майно вивіз [PERSON]. Після чого, було змінено замки та написано заяву до міліції. Особисто [PERSON] купував пральну машину AEG Lavamat, яку подарував відповідачці. Стосовно автомобіля Пежо свідок пояснив, що він був отриманий [PERSON] в дарунок від компанії Мері Кей, та [PERSON] забрав ключі від нього та сам автомобіль. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила суду, що вона є мамою позивача. [PERSON] та [PERSON] почали проживати сумісно однією родиною у неї в квартирі на [ADDRESS] з 2001 року, однак жодних обов'язків у [PERSON] не було, вона нічого не робила, грошей не заробляла, спільного господарства та бюджету у [PERSON] і [PERSON] на той час не було, були лише у кожного особисті речі, батьки відповідачки грошей на її утримання не давали. Працювати [PERSON] почала лише коли у них із [PERSON] розпочався сімейний бізнес приблизно у 2006 році. У 2002 році її син придбав 1 кімнатну квартиру [ADDRESS], за гроші які вона отримала та віддала йому від продажу спадщини у Ленінграді, надала вона йому 3500 та 300 доларів США. Квартиру купили вже після закінчення навчання в інституті [PERSON] і оформили на неї - чому не знає, на той час її син працював на приватному заводі і гарно заробляв. Він придбав на [ADDRESS] квартири за власні зароблені гроші. В той же час зазначає, що вся техніка в квартиру по [ADDRESS] і в квартиру де вона проживала на [ADDRESS] купувалась за її кошти отримані від спадщини однакова із різницею у часі, деяку побутову техніку та речі [PERSON] забрав з квартири на [ADDRESS] до квартири на [ADDRESS]. Всі гроші вона надавала [PERSON] в борг, однак [PERSON] гроші не повернув, потім вона змінила показання вказавши, що гроші віддавала сину в дарунок. Ремонт в спірній квартирі робився її сином [PERSON] за її гроші. Всі гроші які вона отримала від спадщини були витрачені на придбання техніки в спірну квартиру. Розраховувався на касі за техніку завжди [PERSON] її грошима, лише в подальшому у [PERSON] і [PERSON] з'явились власні гроші. Також вона пояснила, що надала 28 000 грн. в борг на придбання автомобіля Пежо - гроші також отримані від продажу спадщини, автомобіль Пежо знаходиться біля їх під'їзду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], онука [PERSON] - довіреної особи продавця квартири [ADDRESS] - [PERSON], пояснила, що у 2002 році бачила [PERSON] та [PERSON], які оглядали квартиру, [PERSON] через інтернет-кафе двічі спілкувався з [PERSON], що обговорювали вона не знає, вселились до квартири позивач та відповідач не одразу, оскільки робився ремонт, хто його оплачував не знає. При продажу квартири вона не була присутня, їй відомо, що продаж було здійснено за суму що дорівнює 5 500 доларів США, в якій валюті невідомо. Хто приймав рішення про купівлю квартири та за чиї гроші також не знає. Не виключає можливості, що квартиру могли оглядати та спілкуватись з продавцем квартири і інші особи, в тому числі і [PERSON], без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають сумісну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2012 року залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.05.2012 року про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання дитини, встановлено що [PERSON] нехтує виконанням свої батьківських обов'язків, дитина знаходиться у стресовому стані через його ставлення (психологічне знущання, сварки, образи, застосування фізичного насилля) до матері дитини, не має самостійного доходу, має лише намір на протязі 3 місяців влаштуватися на роботу, не має особистого житла, проживає у своєї матері, тому не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку. Так само у вказаному рішенні суду факт вчинення фізичного та психологічного насилля в сім'ї підтверджений свідками [PERSON] та [PERSON], який зокрема вказав, що [PERSON] ніколи не мав наміру працювати. Фактично [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю з осені 2003 року, що підтверджується як поясненнями відповідача так і допитаними в судовому засіданні свідками. Крім того пояснення відповідача, стосовно отримання нею в дарунок від компанії ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед»та її програмі АВТО, автомобіля Пежо 308, держ. [NUMBER] документально підтверджуються, наявними в матеріалах справи доказами, а саме, Додатком № 1 до угоди з незалежним лідером бізнес групи ФОП [PERSON] та ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед» від 10.11.2008 року відповіднодо якого у разі виконання певного обсягу оптових закупівель за кожні три місяці Незалежний лідер бізнес групи отримував відповідну суму додаткової винагороди за автомобіль від компанії Мері Кей відповідно до. Згідно довідки від 13.10.2011 року у вигляді додаткової винагороди згідно Додаткової Угоди від 10.11.2008 року від компанії ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед» з листопада 2008р. по лютий 2011 року отримано 41736,66 грн., що фактично становить 30, 63 % від вартості спірного автомобіля 136250 грн. і є дарунком отриманим нею особисто від компанії Мері Кей, який не підлягає розподілу між подружжям (а.с. 147-148). Так само, не підлягають розподілу і інші дарунки отримані [PERSON] від ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед», а саме: малий діамантовий джміль вартістю 4076,29 грн., ноутбук отриманий 07.10.2009 року, вартістю 5400 грн., золотий кулон «Омела» з діамантами вартістю 1770грн., дорожню косметичку з лого Мері Кей вартістю 365,7 грн.., малий діамантовий джміль, отриманий 10.09.2008 року, вартістю 4330,62 грн., підвіску золоту «Серце» з діамантами, отриману 10.09.2009 року, вартістю 2496грн., малий діамантовий джміль, отриманий 10.09.2009 року, вартістю 6561,72 грн.. (а.с. 145-146) Крім того згідно довідки ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед» від 06.02.2014 року [PERSON] не є та ніколи не був працівником ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед», жодних договорів ані з [PERSON] ані з ФОП [PERSON] підприємство не укладало. [PERSON] ніколи не отримував ніяких дарунків або винагород від ТОВ «Мері Кей (Україна) Лімітед».(а.с. 109 т. №2) Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу майно; набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Виходячи з наведеноговідповідачу на праві особистої приватної власностіналежить30, 63 % спірного автомобіля і відповідно 100%-30,63%=69,37% належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно доля [PERSON] складає 69,37/2=34,685% автомобіля Пежо 308, держ. [NUMBER]. Таким чином, суд вважає доведеним та встановленим в судовому засіданні факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без реєстрації шлюбу з вересня 2003 року За час спільного проживання сторонами було придбано майно та побутова техніка заявлена позивачем до розподілу, як спільна сумісна власність, яка знаходиться у відповідача і яку позивач пропонує розділити між сторонами відповідно до запропонованого ним порядку. Суд вважає, що вказані твердження позивача, щодо наявності спірного майна у відповідача, спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наданих в судовому засіданні, згідно з якими [PERSON] протягом 15-17 вересня 2011 року вивіз майно, що знаходилось в квартирі [ADDRESS]. Тому суд вважає, що майно яке залишилось у квартирі, має залишитись у розпорядженні [PERSON], з урахуванням того, що з нею проживає дитина. У відповідності із ст.. 60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності, в силу ч.2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні питання про розподіл майна суд може відступити від принципу рівності частин подружжя при обставинах, що мають істотне значення, зокрема якщо чоловік не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, знищів чи пошкодив спільне майно. Також за рішенням суду частина одного з подружжя може бути збільшена, якщо з нею проживають діти. Згідно зі ст.ст. 60-63,65 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.д.) самостійного заробітку (прибутку) . Вважається, що кожна річ придбана під час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України чоловік та дружина мають право на розподіл майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України у випадку розподілу майна, що є об'єктом права спільно сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною 1 ст.74 СКУкраїни, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Довідки та квитанції про сплату комунальних послуг, надані позивачем, датовані починаючи з 2004 року не свідчать про спільне проживання з 2001 року. [PERSON] та його представником [PERSON] не доведено факту спільного проживання з листопада 2001 року та відповідно саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя придбання [ADDRESS]. Правовідносини, щодо купівлі квартири [ADDRESS] виникли 17.10.2002 року, тобто під час дії КпШС від 1969 року. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13, яка є обов'язковою для застосування судами України, визначено, що майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, за умовами статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Так, в ході судового розгляду позивачем не було надано суду достовірні докази, що підтверджували позовні вимоги в повному обсязі. Твердження позивача про порушення його права судом на збір та подання доказів суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Судом здійснювався допит свідків в 4 судових засіданнях, жодних перешкод, для заявлення клопотань про привід свідків, або застосування до них заходів передбачених ст. 91 ЦПК України позивачем не заявлялось. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial