Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про визнання недійсними договорів розподілу природного газу. Позов мотивовано тим, що [PERSON] являється споживачем природного газу по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ) та по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Плату за фактично спожитий природний газ згідно показань лічильника оплачує на рахунок ТОВ «ВЇННИЦЯГАЗ ЗБУТ». У 2020 році Позивачу від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛНОЇ СИСТЕМИ «ВІННИЦЯГАЗ» почали надходити повідомлення про сплату рахунків «Плата за розподіл (доставку) природного газу» по особових рахунках [NUMBER] та [NUMBER] . У червні 2020 року, порушуючи встановлений чинним законодавством порядок, Відповідач залишив Позивачу у воротах його будинку ( [ADDRESS] ) Повідомлен\-ня про припинення газопостачання/розподілу природного газу та Повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу. У вищевказаних Повідомленнях не було вказано, з якої підстави з`явився у споживача природного газу відповідний борг та обов`язок оплачувати цей борг. Також дані повідомлення не містили таких обов`язкових реквізитів, як: дата документа, реєстраційний індекс документа (вихідний номер), та не були належним чином підписані представником АТ «ВІННИЦЯГАЗ». У зв`язку із цим Позивач надіслав на адресу Відповідача листи від 19.06.2020р. та від 23.06.2020 р., в яких вказав на вищевказані недоліки та фактично поставив під сумнів правомірність відповідних вимог Відповідача. АТ «ВІННИЦЯГАЗ» на листи Позивача надало відповіді: лист № 21001.3-Лв-3384-0720 від 10.07.2020 р. та лист № 210007.1-Лв-3458-0720 від 14.07.2020 р. Із зазначених листів Позивач дізнався, що на думку Відповідача з 01.01.2020 року він ж споживач природного газу має заборгованість перед АТ «ВІННИЦЯГАЗ» за розподіл природного газу на підставі положень Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498. Хоча жодних попереджень, повідомлень чи пропозицій щодо укладення відповідного договору розподілу природного газу Позивач від АТ «ВІННИЦЯГАЗ» не отримував. Представником позивача, було надіслано до Відповідача адвокатські запити № 14-06/20 від 23.06.2020 р., № 16-07/20 від 21.07.2020 р. та № 24-10/20-3 від 12.10.2020 року з метою отримання доказів укладення належним чином договору розподілу природного газу між АТ «ВІННИЦЯГАЗ» та споживачем. На запити від Відповідача отримано відповіді із доданими копіями документів: лист № 210007-Лв-3209-0620 від 30.06.2020 р., лист № 210007-Лв-З803-0720 від 30.07.2020 р. та лист № 210007.2-Лв-5698-1020 від 22.10.2020року. Із наданих на адвокатські запити відповідей, крім іншого, вбачається, що Відповідачем (Оператором ГРМ) було: сформовано на ім`я [PERSON] . Договори розподілу природного газу № 56ХМ01Р77410057У ([ADDRESS]) та № 56ХМ01Р774412727 (с. Садове, [ADDRESS], буд. 7); оформлено Акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між АТ «ВІННИЦЯГАЗ» і [PERSON] № [NUMBER] від 02.11.2017 року ( [ADDRESS] ) та № [NUMBER] від 06.11.2017 року ( [ADDRESS] ). У жовтні 2020 року Позивачу через АТ «Укрпошта» надійшли повідомлення про борг за доставку газу по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ) та по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ), на звороті яких зазначено, що при наявності боргу після 20 жовтня, Оператор ГРМ зобов`язаний припинити доставку газу і зазначено порядок припинення газопостачання. На початку листопада 2020 року позивачу з порушенням встановленої Кодексом ГРС процедури (без вручення під розпис або через пошту з повідомленням про вручення) у воротах будинку в [ADDRESS] було залишено чергове Повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу по особовому рахунку [NUMBER] . Ознайомившись із повідомленнями та листами Відповідача, копіями наданих на адвокатські запити документів, проаналізувавши норми чинного законодавства України, вважаємо, що Договори розподілу природного газу, сформовані АТ «ВІННИЦЯГАЗ» на ім`я [PERSON] , за № 56ХМ01F77410057Y (по особовому рахунку [NUMBER] ) та за № 56ХМ01F774412727 (по особовому рахунку [NUMBER] ) є недійсними у зв`язку із такими обставинами: Відповідач порушив встановлену чинним законодавством України процедуру укладення Договорів № 56ХМ01F77410057Y та № 56ХМ01F774412727. Позивач не отримав від Відповідача такий супровідний лист разом із заявою - приєднанням до договору розподілу природного газу ні по особовому рахунку [NUMBER] , ні по особовому рахунку [NUMBER] . На адвокатський запит № 16-07/20 від 21.07.2020 р. Відповідач надав не копії вже підписаних Позивачем заяв-приєднання, а лише заповнені бланки заяв-приєднання до умов Договору розподілу природного газу із інформаційними листами по особовому рахунку [NUMBER] та по особовому рахунку [NUMBER] . На копіях вищевказаних інформаційних листів АТ«ВІННИЦЯГАЗ» відсутні реєстраційний номер такого листа, його дата та ці листи не підписані належним чином (на них відсутні прізвище, ім`я, по батькові та підпис уповноваженого представника від АТ «ВІННИЦЯГАЗ»), що унеможливлює перевірити чи була заява-приєднання (навіть якби імовірно вона і надсилалася) надіслана Позивачу вчасно, тобто протягом 2-місячного строку із дня набрання чинності Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (27.11.2015 року), і чи взагалі була надіслана (можливо ця заява-приєднання була виготовлена лише після того як Відповідач отримав відповідний адвокатський запит). АТ «ВІННИЦЯГАЗ» у листі № 210007-Лв-З209-0620 від 30.06.2020 р. та листі № 210007-Лв-З803-0720 від 30.07.2020 р. зазначає, що у них відсутній обов`язок реєстрації та зберігання супровідних листів та зберігання супровідних листів разом із заявами-приєднання рекомендованими листами, а також вказує, що зави-приєднання надсилалися споживачам газу простими листами без їх реєстрації та відмітки про дату розсилання. Тобто із цих листів вбачається, що у Відповідача взагалі відсутні докази надсилання таких супровідних листів та заяв-приєднання споживачам, в тому числі і Позивачу. Також у наданих Відповідачем бланках інформаційних листів АТ «ВІННИЦЯГАЗ» зазначено, що підтвердженням (акцептуванням) приєднання споживача до умов Договору є підписана та повернута на їх адресу заява-приєднання, та/або сплачений рахунок Оператора ГРМ за послуги розподілу природного газу, та/або фактичне споживання природного газу після вручення цього листа. Позивач не сплачував рахунки Оператора ГРМ за послуги з розподілу природного газу. Позивач фактично споживає природний газ, але йому не були вручені відповідні супровідні (інформаційні) листи, а Відповідач немає доказів надсилання цих листів Позивачу. Отже Позивач не був поінформований Відповідачем і не відбулося підтвердження приєднання Позивача до умов Договору, тобто договори № 56ХМ01F77410057Y та № 56ХМ01F774412727 між Позивачем та Відповідачем не були укладені. Договори № 56ХМ01F77410057Y та № 56ХМ01F774412727 не мають дати їх укладення. В адвокатських запитах № 14-06/20 від 23.06.2020 р. та № 16-07/20 від 21.07.2020р. Відповідачу двічі ставилося питання про надання інформації щодо дати укладення Договорів розподілу природного газу. Відповідач у своїх листах № 210007-Лв-3209-0620 від 30.06.2020 р., № 210007-Лв-З803-0720 від 30.07.2020р. вказав, що АТ «ВІННИЦЯГАЗ» сформувало та присвоїло номери договорів розподілу природного газу № 56ХМ01F77410057Y (по [ADDRESS] ) та № 56ХМ01F774412727 (по [ADDRESS]), проте все-таки Відповідач не надав інформації щодо дати укладення та реєстрації цих договорів. Копії Актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відпові\-дальності сторін № [NUMBER] від 02.11.2017 року та № [NUMBER] від 06.11.2017 року у графі «Споживач природного газу або його представник» містять підписи, що не належать споживачу. На адвокатський запит № 16-07/20 від 21.07.2020 р. Відповідач надав завірені копії актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між АТ «ВІННИЦЯГАЗ» та гр. [PERSON] № [NUMBER] від 02.11.2017 року та № [NUMBER] від 06.11.2017 року. При цьому Відповідач зазначив, що один примірник акта було надано споживачеві під час його складання. Зазначає, що примірники оригіналів вказаних актів у Позивача відсутні. Також у листі № 210007-Лв-3209-0620 від 30.06.2020 р. Відповідач зазначив, що між Оператором ГРМ та споживачем було оформлено акти розмежуванню балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін [NUMBER] від 02.11.2017р. ( [ADDRESS] ) та [NUMBER] від 06.11.2017 р. ([ADDRESS]) і що, згідно із п. 12.7 Договору, ці акти є невід`ємними частинами Договору розподілу природного газу. Відповідач стверджує, що підписанням цих актів фактично було вчинено приєднання Позивача до умов договору розподілу природного газу. Але в дійсності Позивач даних актів не отримував і не підписував. Ознайомившись із копіями вищевказаних актів, Позивач виявив, що підписи на Актах розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем № [NUMBER] від 02.11.2017 року ( [ADDRESS] ) та № [NUMBER] від 06.11.2017 року (с. Садове, [ADDRESS], буд. 7) у графі Споживач природного газу або його представник» виконані (поставлені) не [PERSON] (не його рукою). Положення Договорів № 56ХМ01F77410057Y та № 56ХМ01F774412727 місять досилання на такий розрахунок оплати послуг за розподіл (доставку) природного газу, який не відповідає дійсному обсягу споживання цих послуг споживачем та порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів». Станом на даний час Відповідач за 11 місяців 2020 року вимагає від Позивача сплатити за послуги з розподілу (доставки) природного газу: по особовому рахунку [NUMBER] за 1670,24 м (по факту спожито лише 826,38 м), по особовому рахунку [NUMBER] за 35,75 м3 (по факту спожито 0 м3). Тобто Відповідач вимагає сплатити за послуги з розподілу (доставки) природного газу відповідно на 843,86 м3 та 35,75 м3 більше ніж Позивач спожив (по факту отримав). До 01.01.2020 року плата за розподіл (доставку) природного газу (в т.ч. і за 2018- 2019 газовий рік) входила в одну загальну платіжну за газ. Проте згідно з положеннями Постанови НКРЕКП від 07.10.2019 р. № 2080 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП» змінились умови та порядок оплати за послуги з газопостачання. Так, починаючи з 01.01.2020 року споживачі природного газу почали отримувати окремі рахунки до сплати за послугу з розподілу природного газу (за фізичну доставку) та рахунки за природний газ як товар (за фактично спожитий газ). Отже, по особовому рахунку [NUMBER] АТ «ВІННИЦЯГАЗ» вимагає від споживача [PERSON] оплатити послуги, за які він уже заплатив у 2018-2019 роках, а також оплатити послуги, які він не отримував у 2020 році, тобто сплатити за послуги з розподілу (доставки) на 843,86 м3 природного газу більше ніж споживач фактично спожив (отримав) за 11 місяців 2020 року. Отже, по особовому рахунку [NUMBER] АТ «ВЇННИЦЯГАЗ» вимагає від споживача [PERSON] оплатити послуги, які він не отримував і якими взагалі не користувався, тобто сплатити за послуги з розподілу (доставки) природного газу за 11 місяців 2020 року у кількості 35,75 м3 природного газу, які споживач взагалі не використовував (не отримував). Позивачу не зрозуміло про яке споживання і про яку доставку (розподіл) природного газу по особовому рахунку [NUMBER] може йти мова, адже споживання природного газу по даному особовому рахунку ним не здійснюється. У листі № 210007.2-Лв-5698-1020 від 22.10.2020 року в додатку «Витяг з о/р [NUMBER]» Відповідач вказав неправдиву інформацію, що на лічильнику серійний № 002172 зафіксований поточний показник - 659 м3 природного газу, проте в дійсності на даному лічильнику зафіксований показник - 0,372(3)м3 природного газу. На даний час (нам невідомо з якої хіти) по особовому рахунку [NUMBER] на редукторі домоволодіння за адресою [ADDRESS] встановлена пломба АТ «ВІННИЦЯГАЗ» № С45281054 та, відповідно, припинено газопостачання будинку із порушенням відповідної процедури відключення. Тому, враховуючи вищевказану інформацію, вбачається, що АТ «ВІННИЦЯГАЗ» вимагає від споживача [PERSON] повторно сплатити за послуги з розподілу спожитого природного газу за об`єм і показники газового року 01.10.2018 - 30.09.2019, коли з єдиний тариф ще до 31.12.2019 року входила вартість за послуги з розподілу природного газу, або хоче стягнути із споживача оплату за ненадані послуги. Адже із вищенаведених порівняльних таблиць 1 і 2 вбачається, що фактично Позивач споживає вдвічі менший об`єм природного газу, ніж об`єм природного газу, за послуги з розподілу (фізичної доставки) якого вимагає сплатити Відповідач. За іншим особовим рахунком взагалі його не споживає. Відповідач в останньому абзаці свого листа М 210007.2-Лв-5698-1020 від 22.10.2020 року сам підтверджує вищезазначене і вказує, що вартість послуг з розподілу природного газу до 31.12.2019 року нараховувалася та включалася до кінцевої ціни газу, а також сплачувалася побутовим споживачем [PERSON] на рахунки Постачальника природного газу (в даному випадку - ТОВ «Вінницягаз Збут»). Тому, якби Договори №56ХМ01F77410057Y та №56ХМ01F774412727 були укладені між Відповідачем та Позивачем належним чином та були дійсними, споживач [PERSON] мав би обов`язок оплачувати за послуги з розподілу (доставки) природного газу: або по щомісячних фактичних показниках 2020 календарного року за фактично спожитий (доставлений йому) природний газ (що було б логічно і правильно), а не за об`єм природного газу за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, за послуги з розподілу (доставки) якого споживач вже заплатив; або вже із 01.01.2022 року по показниках газового року 01.10.2020 - 30.09.2021, відповідно до порядку, передбаченого главою 6 розділу 6 Кодексу ГРС (але при такому варіанті оплати послуг розподілу газу ще додатково має бути здійснена оплата за період з 01.01.2020 по 30.09.2020, який входив у газовий рік 01.10.2019 - 30.09.2020). Вищезазначені вимоги щодо сплати споживачем за послуги з розподілу природного газу порушують права споживача та є несправедливими, так як Відповідач: 1) хоче отримати плату за розподіл об`єму природного газу за газовий рік 01.10.2018 - 30.09.2019, за який Позивач вже заплатив в тому ж минулому періоді часу, коли плата за розподіл доставку) природного газу до 31.12.2020 року ще входила в єдиний тариф; 2) хоче стягнути плату по особовому рахунку [NUMBER] на 843,86 м3 природного газу більше (додаткових 960,36 грн.) та по особовому рахунку [NUMBER] на 35,75 м3 природного газу більше і додаткових 39,72 грн.), ніж Відповідач спожив (фактично) отримав за 11 місяців 2020 року по вказаних особових рахунках (адресах). Вважає, що дана вимога Відповідача порушує положення ст. ст. 18 та 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Положення Договорів № 56ХМ01F77410057Y та № 56ХМ01F774412727 містять права Оператора ГРМ та споживачу нав`язані обов`язки, шо порушують ст. ст. 30, 41 Конституції України та ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України. Просить визнати недійсними Договори розподілу природного газу № 56ХМ01F77410057Y (по особовому рахунку [NUMBER] - [ADDRESS]) та № 56ХМ01F774412727 (по особовому рахунку [NUMBER] - [ADDRESS]), сформовані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛНОЇ СИСТЕМИ «ВІННИЦЯГАЗ» (код СДРПОУ: 03338649) на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Ухвалою суду від 30.11.2020р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 19.03.2021р. ухвалою суду призначено по справі почеркознавчу експертизу в зв`язку з чим провадження зупинено. Ухвалою суду від 19.04.2021р. відновлено провадження по справі. 14.05.2021р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 27.08.2021р. задоволено заяву позивача про відвід судді, справу передано на авторозподіл. 30.08.2021р. ухвалою суду суддя Федчишен С.А. прийняв до свого провадження дану справу та призначив до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав суду заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку з поганими погодними умовами. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача, оскільки причина не явка представника не є поважною. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] являється споживачем природного газу по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ) та по особовому рахунку [NUMBER] ( [ADDRESS] ). У відповідності до положень нормативно-правових актів які регулюють відносини у сфері ринку природного газу Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Віницягаз» має статус Оператора ГРМ. Основним видом господарської діяльності АТ «Вінницягаз» є розподіл природного газу - код видів економічної діяльності за КВЕД - 35.22 «Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи». Відповідно до пунктів 17 та 35 статті 1 Закону «Про ринок природного газу» розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Відповідно до статтей 4 та 9 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 27 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», господарська діяльність із розподілу природного газу підлягає ліцензуванню державному регулюванню. У відповідності до прийнятої постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №811 від 19.06.2017 року, передбачено, що територія господарської діяльності АТ «Вінницягаз» із розподілу природного газу визначена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в межах м. Вінниці та Вінницької області, а також м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Вінницягаз». Взаємовідносини між Оператором газорозподільної системи та побутовими споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №329, «Кодексом газорозподільних систем України» (далі - Кодекс ГРМ), який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015 року №2494, Типовим договором розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1348/27829 та іншими нормативно-правовими актами в сфері газопостачання. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір) затверджується Регулятором. У відповідності до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ - договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно підпункту 10 пункту 1.4 Типового договору розподілу природного газу, послуга з розподілу природного газу це - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача. Згідно пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно п.4 ч. 2 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Таким чином, з аналізу викладеного вбачається, що для приєднання до умовдоговору розподілу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язковомати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбаченихзаконодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ, та/або матидокументально підтверджене споживання природного газу. До 01 січня 2020 року кінцевий платіж за природний газ для побутових споживачів, постачання яким здійснює Постачальник, на якого покладено спеціальні обов`язки, визначався з урахуванням: ціни природного газу як товару, торгівельної надбавки (націнки) Постачальника (послуги ТОВ «Вінницягаз Збут), тарифу на послуги транспортування природного газу (послуги АТ «Укртрансгаз), тариф на послуги розподілу природного газу (послуги АТ «Вінницягаз»), податку на додану вартість (ПДВ). Так, оплата послуг розподілу природного газу здійснювалася виходячи з фізичного обсягу розподілу природного газу та була складовою кінцевого платежу за природний газ для побутових споживачів. Разом з тим, на виконання Закону України «Про ринок природного газу», НКРЕКП постановою від 07.10.2019 року №2080 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП» були внесені зміни до Кодексу ГРМ, Типового договору, Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу. Згідно пункту 4 постанови НКРЕКП від 07.10.2019 року №2080, вбачається що дана постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, дана постанова офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» 11.10.2019 № 195. Зокрема, вищевказаною постановою внесено зміни до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, який наразі передбачає, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Пункт 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначає, що річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. При цьому, згідно пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням, зокрема, на рівні: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі. Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу календарний місяць. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу (пункти 6 та 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). Також, пунктами 6.1. та 6.2 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Таким чином, враховуючи зміни, які внесені постановою НКРЕКП від 07.10.2019 року №2080, Регулятором було виокремлено вартість послуги із розподілу природного газу від загальної ціни природного газу, та передбачено, що вона має сплачуватися окремо, на підставі розрахункового документа Оператор ГРМ. При цьому слід зазначити, що відповідно до постанови НКРЕКП №3014 від24.12.2019р. «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Вінницягаз», підприємству встановлено новий тариф на послуги розподілу природного газу. Так, на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно для АТ «Вінницягаз» встановлено тариф в розмірі 0,89 грн. за 1 м куб. на місяць (без урахування ПДВ). З 01 липня 2020 року - у розмірі 1,09 грн. за 1 м куб. на місяць (без урахування ПДВ). Таким чином, вартість доставки газу розраховується індивідуально для кожного клієнта і залежить від використаного ним обсягу газу в минулому газовому році (газовий рік - це проміжок часу з 1 жовтня по 30 вересня). Щомісячний платіж за доставку газу розраховується наступним чином: сума кубів газу, спожитого за газовий рік, множиться на тариф на доставку. Результат ділиться на 12 рівних платежів, які сплачуються щомісячно впродовж року. Отже, 01 січня 2020 року відбулося виокремлення вартості послуги розподілуприродного газу із загального кінцевого платежу за природний газ. При цьому,здійснено перехід до замовленої потужності та змінено принцип визначення вартостіоплати послуги розподілу природного газу. Також слід зазначити, що плата за послуги розподілу природного газу не є новим (додатковим) платежем, оскільки послуги розподілу природного газусплачувалися побутовим споживачем природного газу завжди в складі кінцевогоплатежу за природний газ, та є законодавчо закріпленим, передбаченим механізмом,що є обов`язковим для усіх учасників ринку природного газу. В даному випадку, по АТ «Вінницягаз» рахується побутовий споживач [PERSON] , який отримує послуги з розподілу природного газу по двом об`єктам газопостачання, зокрема: - домоволодіння [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ,ЕІС-код (56ХМ01F77410057Y); - домоволодіння [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС-код 56ХМ01F774412727). При цьому, по даному об`єкту газопостачання розподіл газу припинено шляхом перекриття запірних пристроїв та їх опломбування. Для зазначених об`єктів газопостачання щомісячний платіж за доставку газу з 01 січня 2020 року становить: 1. по особовому рахунку [NUMBER] : 162,16 грн. (січень - червень 2020 року) та 176,74 грн.(липень - грудень 2020 року); Виходячи з наступного розрахунку: січень - червень 2020 року: 1822,07 (сума кубів газу спожитого за минулий газовий рік)/ 12 * 1,068 (тариф на доставку) = 162,16 грн.; липень - грудень 2020 року: 1822,07 (сума кубів газу спожитого за минулий газовий рік)/ 12 *1,164 (тариф на доставку) = 176,74 грн. (Що передбачено пунктом 1 та 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). 2. по особовому рахунку [NUMBER] - 3,47 грн. (січень - червень 2020 року) та 3,78 грн.( липень - грудень 2020 року); Виходячи з наступного розрахунку: січень - червень 2020 року: 39 (куби газу за умови відсутності споживанняприродного газу споживачем та для об`єкта побутового споживача. наякому природний газ використовується тільки для приготування їжі) / 12 *1,068 (тариф на доставку) = 3,47 грн.; липень - грудень 2020 року: 39 (куби газу за умови відсутності споживанняприродного газу споживачем та для об`єкта побутового споживача, наякому природний газ використовується тільки для приготування їжі) / 12* 1,164 (тариф на доставку) = 3,78 грн. (Що передбачено пунктом 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). До 01 січня 2020 року оплата послуг розподілу природного газу Позивачем здійснювалася виходячи з фізичного обсягу розподілу природного газу та була складовою кінцевого платежу за природний газ Постачальника. При цьому, договірні відносини між Позивачем та Відповідачем про надання послуги розподілу природного газу на умовах Типового договору виникли з 01.01.2016 року на підставі пункту 2 постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» 30.09.2015 №2494. Позивач стверджує про не отримання послуги розподілу природного газу по особовому [NUMBER], оскільки, на його думку, надання такої послуги не можливе у зв`язку припиненням газопостачання. Разом з тим, положеннями Кодексу ГРМ передбачено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за Типовим договором, крім випадку розірванні цього договору. При цьому, припинення газопостачання на об`єкт споживача здійснюється механічним шляхом (абзац 2 пункт 5 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ), крім того, Оператор ГРМ коригує дані технічної та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП (положення розділу VII Кодекс ГРМ). АТ «Вінницягаз» є суб`єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі відповідної ліцензії, та у своїй діяльності зобов`язане керуватися чинними нормативно-правовими актами в сфер: розподілу природного газу. Доказів про оскарження чи визнання недійсними положень Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем України, Типового договору розподілу природного газу, якими Відповідач зобов`язаний керуватися при здійсненні своєї господарської діяльності суду не надано, а тому твердження позивача про невідповідність типового договору положенням Конституції та іншим нормативно - правовим актам є безпідставним. Крім того, твердження Позивача про, те що Відповідач порушив процедуру укладення Типових договорів не надавши йому супровідний лист разом із заявою-приєднання з відповідною реєстрацією в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, з наступних підстав. Жодним нормативно-правовим актом в сфері розподілу природного газу не передбачена обов`язкова умова щодо реєстрації та зберігання супровідних листів про направлення споживачам сформованих заяв-приєднань до умов Типового договору, реєстрації договору датою формування заяви-приєднання та забезпечення розсилки вказаних документів шляхом направлення рекомендованих листів. При цьому, відповідно до вимог пункту 7.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що до обов`язків Оператора ГРМ належить розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього Договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього Договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності. Аналогічна за змістом вимога також міститься у Кодексі ГРМ та у пунктах 1,2,5-14 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відтак, на виконання вищевказаних норм чинного законодавства Відповідачем вчасно та у повній мірі доводиться до споживачів інформація щодо цін, тарифів, та змін до нормативно - правових документів. В даному випадку, Відповідачем на офіційному сайті - 15.10.2019 року було розміщено інформацію про набуття внесених Постановою НКРЕКП №2080 змін до умов Типового договору розподілу природного газу. Додатково Товариством на сайт компанії було завантажено чинну редакцію договору розподілу природного газу. 02.01.2020року Відповідачем відображено на сайті інформацію про затвердження нового тарифу на розподіл природного газу для АТ «Вінницягаз». Таким чином, зобов`язання, які передбачені Типовим договором, кодексом ГРМ, в частині повідомлення своїх споживачів про внесення змін до умов надання послуг, Відповідач виконує у повному обсязі. Як випливає з позовної заяви Позивач фактично споживав природний газ в період, за який просить суд визнати договори розподілу газу недійсними. Разом з тим, у відповідності до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ - здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У разу розірвання Типового договору припинення газопостачання на об`єкт споживача здійснюється механічним шляхом (пункт 5 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ). Крім того, відповідно до пункту 6 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу належить, зокрема, використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Згідно пункту 2 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно до статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 цього Кодексу). За змістом положень ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Тобто норми цивільного законодавства встановлюють свободу сторін в укладанні договорів, що підтверджує вільність волевиявлення сторін. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також, у відповідності до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України встановлені вимоги щодо форми договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин що мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна стороні зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволені позовних вимог за недоведеністю. На підставі викладеного

Outcome: dismissed