Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У позові [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та відповідної земельної ділянки розміром 0,62 га., як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] Вимоги мотивує відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину через відсутність правовстановлювального документа на будинок та витягу з ДЗК на земельну ділянку, її нормативної оцінки. Позов було підтримано позивачем у суді, яка вказувала, що своє невизнане право на отримання спадщини може захистити лише в суді. Відповідачі та сільський голова позов визнали. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8, 12). Власником спадкового майна стала його дружина [PERSON], проте своє право власності не зареєструвала (а.с. 21). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 12). Заповітом від 02.12.2002 її діти (сторони у справі) визначені спадкоємцями всього майна в рівних частках (а.с. 10). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297 ЦК України зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Постановою нотаріуса від 16.09.2013 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну частину будинку та земельної ділянки позивачу відмовлено за відсутністю правовстановлювального документа на будинок та земельну ділянку (а.с. 20). Спірний житловий будинок був побудований у 1950 році на земельній ділянці, що належала спадкодавцю (а.с. 11). Виконком Ліщинської сільської ради надав довідку № 733 від 04.10.2010, що у погосподарських книгах цей житловий будинок рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 14). За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкціею про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що будинок №5 відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ , що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved