Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (ДП «ЦОТІЗ») про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 27.01.2014 року перебувала на посаді керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці ДП «ЦОТІЗ». Новий директор підприємства, якого було призначено в січні 2015 року, намагався будь-яким чином звільнити її із займаної посади за її позицію по підтримці попереднього начальника відділу [PERSON], так як вона виступала свідком у справі за позовом даної особи про скасування винесеної їй догани, а також у зв'язку з тим, що позивач була профспілковим активістом. Негативне ставлення керівництва до неї виявлялось у тому, що її робоче місце було переведено до іншого адміністративного будинку, де вона була позбавлена можливості користуватись електронним зв'язком та засобами внесення інформації на паперових носіях, її неодноразово направляли у відрядження і не забезпечували грошовими коштами. [PERSON] вказує, що 16.06.2016 року директором ДП «ЦОТІЗ» було прийнято наказ №59 «Про внесення змін до штатного розпису», згідно якого змінено умови праці з особливо шкідливих умов праці на нормальні умови праці з розташуванням робочих місць за юридичною адресою Державного агентства з управління зоною відчуження : м.Київ бульвар Лесі Українки,26 для шести штатних посад, в тому числі для посади, яку обіймала вона. Наказом №37-ос від 16 серпня 2016 року «Про припинення трудового договору» її було звільнено з посади керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці ДП «ЦОТІЗ» на підставі п.6 ст.36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Позивач вважає своє звільнення із займаною посади незаконним з наступних підстав. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» та положень ч.3 ст.32 КЗпП України звільнення в зв'язку зі змінами істотних умов праці може бути визнаним законним тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність таких змін. Тобто, зміна істотних умов праці є лише наслідком змін в організації виробництва та праці й лише за наявності останніх допускається зміна істотних умов праці при продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Розташування робочих місць ДП «ЦОТІЗ» за адресою Державного агентства України з управління зоною відчуження є незаконним, так як ДП «ЦОТІЗ» не має в м.Києві бульвар Лесі Українки,26 ні філії, ні представництва, ні відділення, ні будь-якого іншого відокремленого підрозділу. Крім того, позивач покликається на те, що атестація робочих місць за умовами праці на ДП «ЦОТІЗ» не проводилась, і в її трудовій книжці відсутні відомості про те, що вона працює в особливо шкідливим умовах праці, як це передбачено п.9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 року №422. Будь-яких пільг та компенсацій за роботу в особливо шкідливих умовах праці за рахунок підприємства вона також не отримувала. Таким чином, відсутні будь-які докази, що її робота пов'язана із особливо шкідливими умовами праці та безпідставним є висновок відповідача, що такі умови праці було змінено на нормальні. Також [PERSON] вказує, що вона є членом виборного органу - первинної профспілкової організації, тому питання про зміну умов трудового договору повинно здійснюватись із дотриманням вимог ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». З урахуванням обставин, що викладені вище, [PERSON] простить поновити її на посаді керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» з 16 серпня 2016 року та стягнути з відповідача 17 085 грн. 49 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 1 500 грн. судових витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю та дали пояснення згідно заяви, просять задовольнити позов. Представники відповідача Роскошинська О.С. та Апанасевич Н.О. позовні вимоги не визнали , зазначивши, що звільнення позивача з посади посади керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці було проведено відповідно до вимог трудового законодавства з урахуванням наступного. [PERSON] не оскаржувала наказ №59 «Про внесення змін до штатного розпису» та погодилась із зміною істотних умов праці відповідно до повідомлення від 16.06.2016 року, що стверджується її особистим підписом. Крім того, даний наказ було погоджено головою первинної профспілкової організації НПГУ [PERSON] В подальшому в заяві від 02.08.2016 року позивач не погодилась на продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, що стало підставою для її звільнення на підставі положень п.6 ст.36 КЗпП України. Сторона відповідача зазначила, що зміні істотних умов праці [PERSON] передували зміни в організації виробництва та праці. Зважаючи на статутні завдання та функціональну спрямованість роботи ДП «ЦОТІЗ», а також розташування підприємства в межах зони відчуження слід розуміти, що зміна істотної умови праці - особливо шкідливі умови праці на нормальні умови праці тягне за собою виведення персоналу за межі зони відчуження, що являється зміною в організації виробництва та праці. 06.06.2016 року на підприємстві було видано наказ №55 «Про зміну в організації виробництва та праці», на підставі якого здійснювалась робота зі зімни істотних умов праці працівників ДП. Даний наказ було прийнято на підставі ряду доручень Уповноваженого органу управління підприємством - Державного агентства України з управління зоною відчуження. Після прийняття вказаного наказу була проведена відповідна робота щодо виведення персоналу за межі зони відчуження, а саме формування відповідних змін до штатного розпису, попередження працівників про зміну істотних умов праці. Також, представники відповідача заперечили посилання [PERSON] на те, що вона не працювала в особливо шкідливих умовах праці, оскільки зона відчуження є частиною території, що зазнала найбільшого забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, з особливою формою управління, землі якої виведені з господарського обліку і відмежовуються від суміжної території, саме тому весь персонал на території зони відчуження працює в особливо шкідливих умовах праці. Безпосереднього щодо [PERSON] вказана обставина обставина підтверджується як наказом «Про прийняття на роботу» від 27.01.2014 року №696-ос, де вказано, що умови праці (згідно атестації робочого місця) позивача - особливо шкідливі умови праці, так і Протоколом проведення досліджень іонізуючого випромінювання №30 від 28.04.2015 року, наказом №47 від 27.05.2015 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», яким було затверджено Перелік посад (робі) з особливо шкідливими умовами праці ДП «ЦОТІЗ», до яких віднесено також і посаду керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, а також рядом нормативних актів. Щодо твердження позивача про те, що розташування робочих місць працівників ДП «ЦОТІЗ» за юридичною адресою ДАЗВ: м.Київ бульвар Лесі Українки,26 є незаконними, то зазначили, що в жодному нормативно-правовому акті України немає обов'язку роботодавця розташовувати робочі місця працівників у будівлях, що належать підприємству на праві власності або користування, господарського відання тощо. Зважаючи на наведені обставини, просять у задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно наказу №96-ос від 27 січня 2014 року про прийняття на роботу [PERSON] була прийнята на роботу з 27 січня 2014 року до відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, група планування і аналізу фінансово-економічної діяльності на посаду керівника групи Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження». Умови прийняття на роботу - переведення з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат». Умови роботи: робота: основна, умови праці (згідно атестації робочого місця): особливо шкідливі умови праці, тривалість робочого дня (тижня) 36 год. 00 хв. Частина 3 статті 32 Кодексу законів про працю України передбачає, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу ( ч.4 ст.32 КЗпП України). Відповідно до повідомлення (попередження) про наступну зміну істотних умов праці від 16 червня 2016 року керівник групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці ДП «ЦОТІЗ» [PERSON] відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України та на підставі наказу по підприємству від 16.06.2016 року №59 була повідомлена, що для її посади змінюються умови праці з особливо шкідливих умов праці на нормальні умови праці, у зв'язку з чим її робоче місце буде знаходитись за адресою: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26. Із вказаним попередженням позивач була ознайомлена 16.06.2016 року та висловила згоду на зміну істотних умов праці через два місяці. 02 серпня 2016 року від [PERSON] на ім'я директора ДП «ЦОТІЗ» надійшла заява про те, що вона не погоджується на переведення в іншу місцевість зі змінами істотних умов праці. Згідно п.6 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Відповідно до наказу №37-ос від 16.08.2016 року про припинення трудового договору [PERSON] була звільнена з посади керівника групи планування і аналізу фінансово-економіічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на підставі п.6 ст.36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, покликається на те, що атестація робочих місць в ДП «ЦОТІЗ» не проводилась, у її трудовій книжці відсутні відомості, про те, що вона працює в особливо шкідливих умовах праці, жодних доплат вона не отримувала, а тому висновок відповідача, що її умови праці зазнали змін з особливо шкідливих на нормальні є безпідставним. З даною позицією сторони відповідача суд не погоджується з огляду на наступні докази. Відповідно до трудової книжки [PERSON] 27.01.2014 року особа була прийнята на роботу керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці з ОШУП ДП «ЦОТІЗ» на підставі наказу №96-ос від 27.01.2014 року. В наказі №96-ос від 27 січня 2014 року про прийняття на роботу [PERSON] були зазначені наступні дані щодо умови її роботи: робота: основна, умови праці (згідно атестації робочого місця): особливо шкідливі умови праці, тривалість робочого дня (тижня) 36 год. 00 хв. Із протоколу №30 проведення досліджень іонізуючого випромінювання від 28.04.2015 року вбачається, що посада робочого місця - керівник групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності на підприємствах ДАЗВ - є роботою в особливо шкідливих умовах праці. Наказом №47 від 27.05.2015 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» було затверджено Перелік посад (робіт) з особливо шкідливими умовами праці ДП «ЦОТІЗ», до яких віднесено також і посаду керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці. [PERSON] розстановки працівників ДП «ЦОТІЗ» до змін №2 до штатного розпису, що введені в дію з 19.05.2015, також вбачається, що керівник групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці працює в особливо шкідливих умовах праці. Вказаний документ підписано В.о. начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці [PERSON]. Згідно відомості обліку видачі (повернення) спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв за лютий 2016 року [PERSON] забезпечувалась вказаними засобами ( запис за порядковими номерами 160,161,162). Із наказу №177 від 24.12.2015 року директора ДП «ЦОТІЗ» вбачається, що працівники підприємства, які постійно працюють безпосередньо на території зони відчуження та зони безумовного (обов»язкового) відселення, віднесені до категорії «А» (персонал). В листі ознайомлення працівників ДП «ЦОТІЗ», які працюють в ОШУП з даним наказом наявний і підпис [PERSON] ( №п/п 62). Отже, дослідивши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що, перебуваючи на посаді керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці позивач [PERSON] працювала в особливо шкідливих умовах праці. Згідно наказу «Про внесення змін до штатного розпису» від 16.06.2016 №59 було змінено умови праці з особливо шкідливих умов праці на нормальні умови праці з розташуванням робочих місць за юридичною адресою ДАЗВ: бульвар Лесі Українки,26 м.Київ для ряду штатних посад в ДП ««ЦОТІЗ», зокрема і посади керівника групи планування і аналізу фінансово-економічної діяльності відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, яку обіймала позивач [PERSON] Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці (правова позиція, висловлена ВСУ у справі №6-2748цс15 постанова від 23.03.2016р). При вирішенні питання, чи мали місце зміни змін в організації виробництва і праці ДП «ЦОТІЗ» як підстава для змін істотних умов праці працівника підприємства - позивача [PERSON] суд приймає до уваги наступні докази. Згідно Статуту Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження №98 від 25.09.2014 року ДП «ЦОТІЗ» засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження. Із листа Державної фінансової інспекції України прем»єр-міністрові України від 20.07.2016 року вбачається, що Державна фінансова інспекція України та її територіальні органи провели ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного агентства з управління зоною відчуження та 8 підприємств, що належать до сфери його управління (зокрема, і ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження) за період з 01.20.2011 по 01.04.2016 року. За результатами даної перевірки Державному агенту пропонувалось з метою уникнення дублювання функцій та підвищення ефективності витрачання державних коштів розглянути, зокрема, питання доцільності подальшого перебування в зоні відчуження окремих категорій працівників, які безпосередньо не задіяні у процесі подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та виведені з експлуатації енергоблоків Чорнобильської АЕС. Відповідно до протоколу №4 оперативної наради керівників підприємств, установ та організацій зони відчуження від 10.03.2016 року за результатами доповідей і обговорень головою Державного агентства України з управління зоною відчуження було прийнято рішення, зокрема надати керівникам підприємств пропозиції щодо переміщення персоналу, який безпосередньо не задіяний на роботах по виконанню фізичних обсягів за Бюджетними програмами, за межі зони відчуження ( м.Київ, смт.Іванків, м.Славутич) зі зімнами істотних умов праці. Із службової записки начальника Відділу економіки та фінансів [PERSON] ДП «ЦОТІЗ» від 25.05.2016 року голові Державного агентства України з управління зоною відчуження [PERSON] вбачається, що [PERSON] було запропоновано з метою своєчасного, повного та якісного виконання обов'язків, покладених на Відділ економіки та фінансів ініціювати переведення 4 працівників відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці ДП «ЦОТІЗ» на постійну роботу до м.Києві зі зміною істотних умов праці. 06 червня 2016 року директором ДП «ЦОТІЗ» у зв'язку з виробничою необхідністю, обумовленою дорученням Голови ДАЗВ було видано наказ №55 від 06.06.2016 року «Про зміни в організації виробництва та праці», п.1 якого передбачає внесення змін в організацію виробництва і праці підприємства, а саме: поетапно, починаючи з квітня 2016 року, вивести частину персоналу, який безпосередньо не задіяний на роботах по виконанню фізичних обсягів за Бюджетними програмами, за межі зони відчуження зі змінами істотних умов праці. Перший етап: працівники відділу розробки та підтримки інформаційних систем служби інформації та зовнішніх зв'язків, відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, відділу документального та організаційного забезпечення. Оцінюючи вищевикладені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в ДП «ЦОТІЗ» відбулись зміни змін в організації виробництва і праці, що мало своїм наслідком зміну істотних умов праці позивача [PERSON] з особливо шкідливих на нормальні з виведенням її робочого місця за межі зони відчуження. Згідно дослідженого Статуту ДП «ЦОТІЗ» судом було встановлено, що дане підприємство належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, а тому розташування робочого місця працівників, посади яких переміщуються за межі зони відчуження, за юридичною адресою ДАЗВ: м.Київ бульвар Лесі Українки, 26 не суперечить вимогам законодавства. Крім того, судом встановлено, що позивач була заступником голови ППО НПГУ на підприємстві ДП «ЦОТІЗ». Частина 2 ст.252 КЗпП України, передбачає, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Аналогічні положення передбачені ч.ч.1 та 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Із службової записки голови ППО НПГУ [PERSON] вставлено, що первинна профспілкова організація незалежних профспілок України ( ППО НПГУ) на підприємстві ДП «ЦОТІЗ» була створена 04.02.2016 року. На установчих зборах організації [PERSON] було обрано головою ППО, а [PERSON] його заступником. Наказ №59 від 16.06.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису» був погоджений головою профспілки підприємства [PERSON] відповідно до положень ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Таким чином, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача [PERSON] відповідачем ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» не було допущено порушень вимог трудового законодавства та трудових прав позивача, а саме: -- на підприємстві дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, що мало своїм наслідком зміну істотних умов праці позивача [PERSON] з особливо шкідливих на нормальні з виведенням її робочого місця за межі зони відчуження; -- відповідачем було дотримано норми ч.3 ст.32 КЗпП України в частині попередження позивача не пізніше, ніж за два місяці про зміну істотних умов праці; -- зміна умов трудового договору щодо члена виборного профспілкового органу [PERSON] було погоджено відповідно до положень ч.2 ст.252 КЗпП України; -- [PERSON] згідно власноручно написаної заяви від 02.08.2016 року не погодилась на переведення її в іншу місцевість із змінами умови праці. В зв'язку з вищевикладеним заявлені вимоги [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed