Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

03.03.2020 позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 23 січня 2018 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано. Рішення від 19 листопада 2018 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1559,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на сьогодні дитина потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшуються потреби на їх утримання, навчання (підготовку до школи) та розвиток. Розмір аліментів, що був стягнутий за судовим рішенням, на даний час є незначним у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини (відвідування гуртків та додаткові витрати пов`язані з цим) та вік дитини. Також зазначає, що за останній час суттєво підвищились ціни на житлово-комунальні послуги. На час ухвалення судом рішення, тобто станом на 19.11.2018 прожитковий мінімум становив 1626 грн. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, у зв`язку з цим позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.03.2020 р. у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.62). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Згідно з рекомендованим повідомленням копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав особисто (а.с. 65). 15.05.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заву відповідач вказує, що заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. 19 листопада 2018 року винесено рішення, яким позов [PERSON] було задоволено та стягнуто з нього аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1559 грн., щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У резолютивній частині вищезгаданого рішення суду було зазначено, що визначений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком до 6 років встановлено з 1 січня 2020 року - 1779 грн. Враховуючи, якщо матір дитини буде нести такі ж витрати на дитину, то сума у 3118 грн. (1559 х 2 = 3118) є достатньою. Відповідач також зазначає, що позивач не навела доказів про зміну свого матеріального стану у бік погіршення, а його - у бік покращення. Позивач має у приватній власності заміський будинок та земельну ділянку, перебуває у новому зареєстрованому шлюбі та проживає з чоловіком, який має стабільний заробіток, отримує передбачені законодавством виплати у зв`язку з декретною відпусткою тощо. Зокрема, зазначена позивачем квартира [ADDRESS] на даний час є предметом судового розгляду за позовом [PERSON] про розподіл майна та перебуває під судовим арештом. Відповідач просить суд також врахувати, що позивач не зверталась до нього з проханням чи вимогою збільшити виплати на дитину, він щомісяця сплачує аліменти на дитину та заборгованості не має; несе додаткові витрати на дитину (купує одяг, іграшки). Таким чином, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 71-73). 28.05.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач вказала, що відповідно до чинного законодавства України індексація розміру аліментів проводиться виключно підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які здійснюють відрахування аліментів із доходу відповідача. Однак відповідач здійснює оплату аліментів самостійно, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача. Зазначає, що перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказана відпустка є неоплачуваною, у зв`язку з чим позивач, наразі, не отримує заробітну плату, а отримує лише соціальну допомогу. Отже, матеріальний і сімейний стан позивача змінився, у зв`язку з чим є передбачені частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України підстави для зміни розміру аліментів. Окрім цього, майнові потреби дитини значно збільшились, а розмір аліментів, встановлений у рішенні Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, не покриває половини необхідних витрат на дитину. Зазначає, що з моменту призначення судовим рішенням обов`язку з виплати аліментів вже двічі збільшувався розмір мінімальної заробітної плати та неодноразово збільшувався розмір прожиткового мінімуму. Також зазначає, що зверталась до відповідача в позасудовому порядку з письмовою вимогою про збільшення розміру аліментів, однак не отримала на неї відповіді. Таким чином, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. До відповіді, позивач надала копії квитанції що свідчать про її витрати на купівлю канцелярських приладів для дитини, самокату, іграшок, а також, сплати за відпочинок з донькою період з 11.08.2019 по 23.08.2019 (а.с. 77-83). 02.06.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначає щодо індексації розміру аліментів те, що за даними офіційного сайту Міністерства фінансів України, помісячний індекс споживчих цін в Україні не перевищував позначк у в 103%, щодо рівного обов`язку по утриманню дитини зазначає, що позивач приховує від суду той факт, що відмовляє у спілкуванні з дитиною та чинить перешкоди в участі у її вихованні , щодо наявності додаткового доходу зазначає, що з моменту ухвалення судового рішення щодо аліментних зобов`язань, не покращив своє матеріальне становище. Жодного додаткового доходу за договором від 2015 року не отримує, так як договір припинив свою дію і не пролонгувався. Зазначена квартира перебуває під судовим арештом. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 105-106). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 1559 грн., щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №11436431 від 18.01.2020, [PERSON] зареєстрована на адресою: [ADDRESS] з 12.12.1996 року по теперішній час (а.с.19). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №11436400 від 18.01.2020, [PERSON] зареєстрована на адресою: [ADDRESS] з 28.08.2014 року по теперішній час (а.с.20). Згідно з договором найму (оренди) нерухомого майна від 24.05.2015, [PERSON] є орендодавцем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зі строком дії договору до з 24.05.2015 по 24.11.2015 (а.с.21-25). Відповідно до довідки №16 від 27.01.2020, [PERSON] працює на посаді менеджера з персоналу ТОВ « Inter Cars Ukraine» з 26 листопада 2012 р. (наказ №178 к від 26.11.2012р.). (а.с. 30). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Відповідно до наказу №1 ВП від 27.01.2020 [PERSON] надано додаткову соціальну відпустку по догляду за дитиною до 3 років, з 27.01.20202 до дня її фактичного виходу на роботу (а.с. 33). Згідно з довідкою від 22.08.2019 наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Вініюр», [PERSON] відпочивала у готелі сезонного типу «Жемчужина», у період з 11.08.2019 по 23.08.2019 разом з донькою [PERSON] . Відповідно до квитанції прибуткового ордера №155 від 11.08.2019 [PERSON] було сплачено 11050 грн. (а.с. 57, 58). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовлено (а.с. 74). Згідно з довідкою про доходи №110к від 22.05.2020, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю « Inter Cars Ukraine» загальна сума доходу за період з серпня 2019 по квітень 2020 [PERSON] за виключенням аліментів становить сто п`ятдесят сім тисяч триста п`ятдесят грн. 06 коп. (а.с.93). Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме: квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], власником 1/ 1 частки якої є [PERSON] , квартира перебуває під арештом, на підставі постанови про арешт боржника, серія та номер:56774537, виданий 16.07.2018, видавник: Святошинський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (а.с.102). Відповідно до звернення від 28.01.2019 року вбачається, що позивач зверталась до відповідача з письмовим зверненням про збільшення розміру аліментів (а.с. 103). Згідно з відкритими даними пошукової системи поштових відправлень Укрпошти, лист адресований [PERSON] , повернувся на адресу позивача з неврученням під час доставки з відміткою «інші причини» (а.с. 85). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. 08.07.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину. Згідно положень ст.182 Сімейного Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. У даному випадку, визначений судовим рішенням розмір аліментів не є меншим ніж мінімально можливий розмір аліментів. Слід зазначити, що позивач у своїх позовних вимогах стверджує про те, що у неї змінилось матеріальне становище, оскільки вона офіційно не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за [PERSON] , [INFO] , змінився її сімейний стан, окрім того, наголошує на збільшенні витрат на утримання спільної з відповідачем дитини з огляду на її вік. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачем не надано. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду позивачем повідомлено, що відповідач володіє нерухомим майном, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] , водночас, доказів отримання доходу від здачі в оренду вказаного майна позивачем не надано. Так само як не зазначено про рівень доходів відповідача та їх збільшення за вказаний період. Жодних клопотань з цього приводу позивачем не заявлялось. Окрім того, позивачем не доведено що 50% щомісячного розміру витрат на дитину перевищує встановлену рішенням суду суму аліментів. Надані квитанції свідчать про разові покупки речей та витрат, які з урахуванням положення ст.ст. 182-184,192 СК України, не дають підстав до збільшення розміру аліментів. Фактично, такі витрати можуть свідчити про необхідність компенсації понесених позивачем додаткових витрат, спрямованих на розвиток та лікування дитини. Проте такі вимоги заявлено не було. Не дає підстав до задоволення позову й та обставина, що позивач нині не працює, остільки з урахуванням положень ст. 180 СК України батьки в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, перебування позивача в декретній відпустці по догляду за дитиною не може породжувати додаткові обов`язки для відповідача у справі. Відтак, матеріалами справи не доведено, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів змінилися обставини, які у відповідності до ст.192 СК України дають підстави до зміни аліментів, стягнутих рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.11.2018. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed