Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач 17 лютого 2015 року звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року відшкодувати моральну шкоду у розмірі п'ятнадцять тисяч гривень. Свої вимоги аргументує тим, що він перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом Конотопська дистанція Колії, де працював монтером 3-го розряду. 23 липня 2014 року він був звільнений з роботи згідно ст..40 ч.4 КЗпП України за те, що 01 липня 2014 року не вийшов на роботу, оскільки доглядав хворого батьки, який згодом помер. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року, він був поновлений на роботі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 листопада 2014 року Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області залишено в силі. Але відповідач, не зважаючи на це не допустив його до роботи. Тільки після втручання Державної виконавчої служби з 25 листопада 2014 року, його було допущено до роботи. Оскільки звільнення з роботи було не законним, то відповідач повинен виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з дня звільнення - з 24 липня по 24 листопада 2014 року. У зв'язку з незаконним звільненням, а потім з невиконанням рішення суду, йому завдали моральної шкоди та психічної травми - погіршився сон, став знервований, оскільки порушувались його права, тому він і змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Крім цього він збільшив у ході розгляду справи і також просить стягнути з відповідача всі судові витрати по даній справі, що складаються з витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., а також просить змінити наказ №590/ос від 24 листопада 2014 року, де вказати, поновити на роботі з 24 липня 2014 року і підставою записати рішення суду. Також просить стягнути середній заробіток за цей період, з 24 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року, у розмірі 15862,08 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, позовні вимоги підтримали і просять його задовольнити повністю, у зв'язку з неправомірністю звільнення. Представник відповідача Ходаківський Ю.П. в судовому засіданні позов не визнав і просить відмовити у його задоволенні. Було подано письмове заперечення на позовну заяву де відповідач вважає, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.09.2014 року по справі №736/1085/14 про поновлення на роботі та стягнення судових витрат - задоволено. [PERSON] згідно даного рішення було поновлено на роботі та відшкодовано витрати понесені ним на правову допомогу та на сплату судового збору. Також позивач відмовився від частини позову щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідача, про що свідчить ухвала Корюківського районного суду від 22 вересня 2014 року по справі №736/1085/14. Отже рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.09.2014 року по справі №736/1085/14 про поновлення на роботі та стягнення судових витрат виконані боржником повністю в межах добровільного строку для виконання. Щодо моральної шкоди, то позивачем не надано доказів, причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача , вини останнього в її заподіянні, розрахунку моральної шкоди. Як встановлено судом, позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом Конотопська дистанція Колії, де працював монтером 3-го розряду. 23 липня 2014 року він був звільнений з роботи згідно ст.40 ч.4 КЗпП України за те, що 01 липня 2014 року не вийшов на роботу, оскільки доглядав хворого батьки, який згодом помер. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року, він був поновлений на роботі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 листопада 2014 року Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області залишено в силі. При відкритті виконавчого провадження №45506054 від 20.11.2014 року відповідачу було надано строк добровільно виконати рішення суду до 25 листопада 2014 року. 24 листопада 2014 року було видано наказ№590/ос відокремленим підрозділом Конотопська дистанція колії Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" про поновлення [PERSON] на посаді монтера колії 3 розряду 8-го околотку 3-ї виробничої дільниці з 06.листопада 2014 року, тобто з наступного дня коли було винесено ухвалу апеляційним судом про поновлення позивача на роботі. Відповідно досліджених доказів по справі встановлено, що позивач 06.08.2014 року звертався до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно даного позову ним було 22.09.2014 року заяву про відмову від позову у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому судом ухвалою в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було закрито провадження у справі у зв'язку з відмовою від вказаної частини позову Відповідно ст. 205 ч.1 п.3 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом., а відповідно ст. 206 ч.1, 3 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, і у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. За вказаних обставин позивач вже звертався до суду і провадження у цій частині закрито, тому у стягненні середнього заробітку позивачу слід відмовити. Також позивачем вимоги були поставлені про стягнення моральної шкоди у зв'язку з невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але так як позов не підлягає задоволенню в частині стягнення середнього заробітку, тому і не підлягає стягненню моральна шкода пов'язана з цим. Враховуючи вищевказане, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат, оскільки позивач вже відмовився від стягнення середнього заробітку по передній справі№736/1085/14, яка долучена до матеріалів даної справи., а також позивачем не доведено про неправомірність винесення наказу про поновлення на роботі, тому в позові слід відмовити повністю. Оскільки позов задоволенню не підлягає, а позивач при зверненні з позовом до суду за даною категорією позову про поновлення на роботі і що випливають з трудових відносин, звільнений від сплати судового збору, суд, вважає, що від сплати судового збору слід позивача звільнити і ці витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed