Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , шлюбні відносини між ними фактично припинилися, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. Позивач у судове засідання призначене на 27.10.2020 року не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання призначене на 27.10.2020 року не з`явився, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.ст. 28, 128 ЦПК України, позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2018 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 16.08.2018 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №51). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №156). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved