Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.06.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, складає між ним та Банком договір, потверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України. Згідно цієї статті Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 11.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязувати погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] мас право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку із зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 30.11.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 11044,81 гривень, яка складається з наступного: - 4987,95 гривень - заборгованість за кредитом; - 4493,32 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 561,41 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф /фіксована частина/, - 502,13 гривень - штраф /процентна складова/. Тому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 11044,81 гривень та судові витрати /а. с. 2 3/. Розпорядженням керівника апарату суду № 636 від 04.09.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В. /а. с. 40, 41/. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав письмове клопотання, що міститься у пункті 3 прохальної частини їх позовної заяві, про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а. с. 3 зворот/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була сповіщена судовою повісткою своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, приєднане до матеріалів справи. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить пункт 3 прохальної частини їх позовної заяві. Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ПАТ [PERSON] банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 11.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову /а. с. 8 31/. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на станом на 30 листопада 2016 року становить 11044,81 гривень, яка складається з наступного: - 4987,95 гривень - заборгованість за кредитом; - 4493,32 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 561,41 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф /фіксована частина/, - 502,13 гривень - штраф /процентна складова/ /а. с. 4 - 5/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобовязань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11044,81 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] Про стягнення заборгованості, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ КБ Приватбанк додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 1600,00 гривень /а. с. 1/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду у 2017 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2017 року встановлений в розмірі 1600 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік № 1801-VIII\~від 21.12.2016 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ КБ Приватбанк, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 11044,81 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ Приватбанк та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ Приватбанк суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 11044,81 гривни та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved