Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач 12 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 07.11.2007 року сторони уклали кредитний договір №8/2007/840-К/1543-Н, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 61 050,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% річних, з кінцевим терміном повернення 12.10.2032 року. Позивач свої зобов'язання виконав, - кредит надав, але відповідачка належним чином свої зобов'язання не виконала, допустила прострочення кредитних зобов'язань, внаслідок чого, станом на 13.05.2014 року має заборгованість в сумі 112 148,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 301 525,53 грн., а саме: - 59 940,23 доларів США, що в еквіваленті складає 695 630,34 грн. - заборгованість за кредитом; - 40 661,96 доларів США, що в еквіваленті складає 471 898,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6 105,00 доларів США, що в еквіваленті складає 70 850,97 грн. - штраф; - 5 441,08 доларів США, що в еквіваленті складає 63 145,91 грн. - пеня. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між сторонами 07.11.2007 року було укладено договір іпотеки № 8/2007/840-К/1543-Н, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8/2007/840-К/1543-Н від 07.11.2007 року в сумі 112 148,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 301 525,53 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 8/2007/840-К/1543-Н від 07.11.2007 року, а саме: на квартиру [ADDRESS], яка розташована в житловому будинку літ.А-9 та складається із: 1-коридор, 2,3 - житлові, 4- кухня, 5 - туалет, 6 - ванна, 7 - кладова, І - лоджія, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 45,6 кв.м., шляхом продажу ПАТ «КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «Надра» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в особі свого представника за довіреністю - Слободянюк А.Г., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилала. До суду повернувся у зв'язку із закінченням терміну зберігання рекомендований лист, в якому відповідачці було направлено судову повістку на02.12.2014 року, що знаходиться матеріалах справи (а.с.31-33). Зважаючи на довго тривалість розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідачки, беручи до уваги докази, що маються в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 07 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1543-Н, відповідно до умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 61 050,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12,49% річних, строком користування до 12 жовтня 2032 року (а.с.8-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредит ним договором, 07 листопада 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки № 8/2007/840-К/1543-Н, відповідно до умов якого в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Вищевказана квартира розташована в житловому будинку літ.А-9 та складається із: 1-коридор, 2,3 - житлові, 4- кухня, 5 - туалет, 6 - ванна, 7 - кладова, І - лоджія, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 45,6 кв.м. (а.с.13-16). Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав належним чином кредит відповідачу надав, про що свідчить заява на видачу готівки № NL-1 від 07.11.2007 року (а.с.19). Оскільки відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів, за ним станом на 13.05.2014 року має заборгованість в сумі 112 148,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 301 525,53 грн., а саме: - 59 940,23 доларів США, що в еквіваленті складає 695 630,34 грн. - заборгованість за кредитом; - 40 661,96 доларів США, що в еквіваленті складає 471 898,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6 105,00 доларів США, що в еквіваленті складає 70 850,97 грн. - штраф; - 5 441,08 доларів США, що в еквіваленті складає 63 145,91 грн. - пеня (а.с.6). Про наявність заборгованості за кредитним договором та вимогою сплатити заборгованість, полохач Ю.П. повідомлялась досудовою вимогою №9651 від 16.07.2014 року (а.с.7). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст.1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. У відповідності до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ від 03.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. За ст..3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ від 03.06.2014 року, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» не підлягають задоволенню, внаслідок чого відмовляє у задоволенні позову. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вирішив, що понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed