Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Черкаська міська рада про усунення перешкод у приватизації земельної ділянки, вказуючи що будинковолодіння [ADDRESS] є його та третьої особи у цій справі [PERSON] спільною дольовою власністю, йому у праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.1997 року належить 31/100 частка, а [PERSON] - 69/100 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року. За вказаним будинковолодінням рішенням Черкаського міськвиконкому №345 від 20.06.1958 року закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 600 кв.м. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 19.11.2012 року встановлений порядок володіння земельною ділянкою між співвласниками будинку. Цим рішенням визначені у володіння та користування кожному із співвласників відповідні площі земельної ділянки та твердо встановлені межі між ними. Вказане рішення суду виконане у примусовому порядку Державною виконавчою службою; встановлений судом порядок ними - сторонами у справі не оспорений порядок. Межі землекористування присадибною земельною ділянкою між ним та [PERSON] визначені рішенням суду і додаткового погодження зі співвласником будинку - не потребують. Він має намір скористатись правом на безоплатну передачу йому у власність виділеної у користування рішенням суду земельної ділянки площею 187 кв.м. Земельна межа між ним та гр-кою [PERSON] погоджена,що знайшло своє відображення в акті від 20 травня 2013 року. Стосовно межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою, закріпленою за будинковолодінням [ADDRESS],що належить відповідачці [PERSON], позивач позбавлений можливості узгодити її через відсутність останньої,яка тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні в обласній психіатричній лікарні. Оскільки рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 19.11.2012 року встановлений порядок володіння та користування земельною ділянкою біля будинку [ADDRESS], тим самим фактично визначені межі землеволодіння [ADDRESS] і зокрема межа з земельною ділянкою [ADDRESS],що належить [PERSON] Тому додаткове узгодження з нею меж землекористування є формальним,зайвим, тим більше, що виконати його практично неможливо через хворобу останньої. [PERSON]- чоловік відповідачки на підставі ст.36 ЦПК України залучений до справи в якості 3-тьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог , оскільки майбутнє судове рішення може вплинути на його права і обов'язки. Крім того,при наявності у нього відповідного документу останній у судовому засіданні буде представляти інтереси своєї відсутньої через хворобу дружини. А тому просить суд дозволити Черкаській міській раді прийняти рішення про приватизацію ним земельної ділянки площею 187 кв.м.біля будинковолодіння [ADDRESS] згідно встановленого рішенням Придніпровського районного суду від 19.11.2012 року порядку користування земельною ділянкою - без погодження меж землекористування з суміжним землекористувачами [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити, уточняти позовні вимоги позивач та його представник відмовилися. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоч і була належним чином повідомлена про час, місце, дату слухання справи, причину неявки не повідомила, заяву про слухання справи в її відсутність не подавала. А тому, суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоч і був належним чином повідомлений про час, місце, дату слухання справи, причину неявки не повідомив, заяву про слухання справи в його відсутність не подавав. Третя особа: представник Черкаської міської ради за довіреністю Стойко А.Ю. просив в позові відмовити та пояснив, що не передбачено такий спосіб захисту, як вказано в позові, є рішення суду, яким дозволено позивачу встановити межі з [PERSON], суміжні землекористувачі не залучені в якості співвідповідачів, немає відмови відповідачів, та підтвердження, що їм направлялися рекомендовані листи про прохання позивача надати згоду. Третя особа: представник [PERSON] - адвокат [PERSON], просив в позові відмовити, оскільки не передбачено такий спосіб захисту та підтримав представника Черкаської міської ради Стойка А.Ю. Суд, заслухавши позивача, представника позивача адвоката [PERSON], представника Черкаської міської ради за довіреністю Стойка А.Ю. , представника [PERSON] адвоката [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - ч. 1 ст. 1 ЦПК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна право відношення; 7) припинення право відношення ; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів - ст. 152 ЗК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач та третя особа [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], а саме позивачу належить 31/100, [PERSON] - 69/100. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в цивільній справі № 2314/4066/2012 від 08.11.2012 року, було позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Черкаської міської ради про встановлення порядку володіння та користування земельною ділянкою, задоволено та виділено позивачу - 187 кв.м., а [PERSON] - 416 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS]. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. За правилами ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з озгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви порядку питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 4 травня 1999 року за № 43 (з відповідними змінами), технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцем знаходження земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Зазначене свідчить, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов'язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок. У цьому випадку відмова відповідача у наданні згоди позивачу на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача може мати для позивача негативні наслідки, однак це не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, або як порушення прав позивача, так як така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення про дозвіл здійснити розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, позивачем суду не надано. Також, посилання позивача в позові щодо підписів [PERSON] та [PERSON] суперечать наданим суду актам складених 20.05.2013 року виконавцем ТОВ "Геоземпроект" Іванцівим В.В. про погодження меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], де в першому акті (арк. справи 5) підпис є тільки позивача та виконавця Іванціва В.В., в другому акті (арк. справи 6) тільки виконавця Іванціва В.В., підписи позивача, як замовника та землекористувачів [PERSON] і [PERSON] відсутні. Крім того, посилання позивача на психологічне захворювання [PERSON], також нічим не підтверджені. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене на підставі ст. ст. 116, 118, 152 ЗК України, ст. 16 ЦК України,

Outcome: dismissed