Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

22 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , вказуючи, що під час спільного проживання останній неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона декілька раз викликала поліцію. Після розриву сімейних стосунків він продовжує її переслідувати, спричиняти тілесні ушкодження, заважає здійснювати підприємницьку діяльність, вчиняє фізичне та психологічне насильство. Ухвалою суду від 22.10.19 провадження у справі відкрито. В судовому\~засіданні [PERSON] \~заяву підтримала,\~суду пояснила,\~що її\~колишній чоловік\~постійно здійснює\~відносно неї\~економічний і\~моральний тиск,\~спричиняє тілесні\~ушкодження,\~псує товар.\~Вона вважає\~себе особою,\~яка зазнала\~домашнього насильства,\~однак до\~кол \~центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, не зверталася та її дані не внесені до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вказуючи, що будь-якого фізичного та психічного насильства в сім`ї не вчиняє. Заяви, які подані [PERSON] до правоохоронних органів носять формальний характер та не підтверджені доказами. Не заперечує, що між ними відбуваються конфлікти з приводу ведення бізнесу, так як останнім часом став пропадати товар, тому він встановив у магазині відео спостереження. Також він встановив камери з метою доказу того, що він не підходить до дружини, не вчиняє ніяких протиправних дій щодо неї, так як вона досить часто безпідставно викликає поліцію. Вказав, що не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності за скоєння насильства в сім`ї. Просить у задоволенні заяви відмовити, оскільки обставини наведені в ній є безпідставними. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази у їх сукупності та співставленні, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, обоє зареєстровані як фізичні особи підприємці. Даних про розірвання шлюбу сторонами до справи не надано. Також встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася в поліцію з заявами щодо неправомірних дій [PERSON] відносно неї, спричинення їй тілесних ушкоджень, однак жодного процесуального рішення за жодним із звернень не прийнято. За ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Частиною 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких подружжя, колишнє подружжя. Пункт 3 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначає домашнім насильством діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п. 14 ст.\~1\~цього Закону психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, якими ч. 2 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначає наступні: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно положень п. 7 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Таким чином, обмежувальний припис застосовується виключно відносно кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства встановлено у ст. 1261 КК України, що передбачає відповідальність за умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. В свою чергу, у ст. 1732 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Згідно ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом із тим, доказів притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення діянь, що мають ознаки домашнього насильства не надано і наведено не було, а відтак на сторін не можуть бути поширені права і обов`язки кривдника і постраждалої особи, визначені законодавством про захист від домашнього насильства. Відсутній головний доказ для такої категорії справ - вирок чи постанова (рішення) суду, яке набрало законної сили про те, що [PERSON] вчинив домашнє насильство і його вина в установленому законом порядку доведена у ході судового розгляду. Стаття 16\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачає ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (Реєстр), яким є автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Згідно ч. 3 ст.\~16\~цього Закону до Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства), зокрема, про постраждалу особу - за згодою, наданою у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті; кривдника та про характер відносин між кривдником і постраждалою особою, у тому числі відповідно до статті 3 цього Закону; випадок домашнього насильства, насильства за ознакою статі (дата вчинення; місце вчинення; форма домашнього насильства; вид шкоди чи страждань, завданих внаслідок насильства за ознакою статі; короткий опис). Відомості про кривдника вносяться до Реєстру у разі наявності обґрунтованої підозри вчинення ним насильства, зокрема після підтвердження такого факту шляхом проведення перевірки відповідної інформації згідно з порядком взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, та/або порядком взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Однак, доказів про вчинення домашнього насилля з боку [PERSON] відносно [PERSON] відомостями з Реєстру також не було підтверджено. Більш того, будь-яких належних доказів, які б підтверджували викладені в заяві про видачу обмежувального припису фактів вчинення насилля щодо [PERSON] , окрім як пояснень сторони заявника, які теж не були переконливими, суду надано не було. Таким чином, заявником не доведено того факту, що [PERSON] має в установленому законом порядку статус кривдника, а заявник є особою, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до частини 3 статті 26 наведеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Згідно пункту 9 частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, в заяві про видачу обмежувального припису, заявником не обґрунтовано також й існування будь-яких ризиків щодо факту, продовження чи вчинення домашнього насильства, якщо таке і мало місце. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3504 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності). В даному випадку, Закон України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи. В ході судового розгляду заяви, заявником ні усно, ні документально не підтверджені обставини, які свідчать про наявність вище перелічених ризиків. Разом з цим [PERSON] подав до суду ряд доказів, які вказують на те, що він до адміністративної відповідальності як за вчинення домашнього насильства, так і за будь які інші протиправні дії ,не притягувався, кримінальні справи відносно нього до суду не надходили, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Також судом встановлено, що [PERSON] з 2 по 8 жовтня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Гадяцькій ЦРЛ, а відтак не міг вчиняти будь-яких протиправних дій. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення, розглянутого в порядку окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed