Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

09.10.2018 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 174 616, 63 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот шістнадцять гри» 63 коп.) грн. в якості відшкодування шкоди, завданої майну, що належить до спільної сумісної власності подружжя, джерелом підвищеної небезпеки. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 (п`ять тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 (п`ять тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Представник позивачів посилається на те, що 15.08.2018 року о 17:16 год., в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 125/7, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та дистанції для руху, в "результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Super В», реєстраційний номер [NUMBER] , який в подальшому, по інерції допустив зіткнення з автомобілем «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 31 серпня 2018 року Постановою Київського районного суду [PERSON], було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У той же час, законодавством визначені особливості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, якою відповідно до ст. 1187 ЦК України, серед іншого, є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Так, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. З огляду на цитовані положення законодавства, враховуючи ту обставину, що власником легкового автомобіля марки TOYOTA CAMRY д/н [NUMBER] , як це визначено в довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 3018229572970178 є [PERSON], саме відповідач має відшкодовувати шкоду, завдану в результаті ДТП майну Позивачів. Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Даним правом у ситуації, що склалася 15 серпня 2018 року і скористався відповідач. Представник позивачів звертає увагу що керування транспортним засобом - «винуватцем» під час настання дорожньо-транспортної пригоди іншою особою (не власником транспортного засобу) не створює для такої особи (в даному випадку для [PERSON]) будь-яких правових наслідків, крім можливості у майбутньому стягнення з нього грошових коштів у регресному порядку. Представник позивача вказує, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зазначено, що автомобіль марки SKODA SUPER В р/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . У той же час, позивачі є подружжям, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу ІІІ [NUMBER] , видане Палацом урочистих подій м. Одеси 03 листопада 1990 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Автомобіль марки SKODA SUPER В р/н [NUMBER] був набутий подружжям та зареєстрований за [PERSON] у 2016 році. Шлюб між позивачами не розірвано, вони продовжують спільне проживання та ведення спільного господарства з 1990 року і до цього часу, а отже вищевказаний транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 CK України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, оскільки транспортний засіб марки SKODA SUPER В р/н [NUMBER] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя позивачі мають рівні права щодо нього, то обидва мають право на звернення до суду за захистом свого права власності. Відповідно до висновку експерта № 6290 від 6 вересня 2018 року експертного, автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля SKODA SUPER В, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля складає 174 616, 63 грн. Позивачам в результаті ДТП була завдана не лише матеріальна шкода, але й моральна. Дорожньо-транспортна пригода сталася у момент керування транспортним засобом позивачем [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , що є стресом для другого з подружжя. Після 15.08.2018 року позивачку постійно переслідує почуття тривоги, порушився режим сну, [PERSON] страждає також від частих головних болів. Дорожньо-транспортна пригода була також стресом для позивача [PERSON] , який керував транспортним засобом та є законослухняним водієм, який завжди дотримується правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, у той же час, через порушення відповідних правил [PERSON] автомобіль позивачів, за кермом якого перебував [PERSON] завдав шкоди по інерції автомобілю [PERSON] Що призводить до порушення емоційної рівноваги позивача. Крім того, у момент зіткнення автомобілів позивач відчув досить сильний поштовх, який майже одразу перейшов у наступний, що зумовило виникнення почуття страху за своє життя і здоров`я, і хоча [PERSON] користується пасками безпеки, тим не менше, не уникнув контакту грудної клітки з кермом. Тілесних ушкоджень таке зіткнення не завдало, тим не менше посилило почуття страху, що є досить сильним моральним переживанням. Підтвердити порушення психологічного стану [PERSON] . може інший учасник ДТП - [PERSON] В результаті пошкоджень автомобіль потребує ремонту, що буде пов`язано з тривалим перебуванням його на станції технічного обслуговування. В результаті цього сім`я позивачів буде позбавлена можливості здійснювати поїздки власним авто, що створює додаткові незручності та обмежує позивачів у мобільності, як наслідок [PERSON] та [PERSON] зобов`язані вживати додаткових заходів задля організації звичного життєвого устрою, що також негативно відображається на їх душевній рівновазі. Представник позивачів у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2018 року о 17:16 год., в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 125/7, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та дистанції для руху, в "результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Super В», реєстраційний номер [NUMBER] , який в подальшому, по інерції допустив зіткнення з автомобілем «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 31 серпня 2018 року постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 11.09.2018р. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В даному випадку, механічні пошкодження завдані автомобілю «Skoda Super В», реєстраційний номер [NUMBER] сталася в наслідок взаємодії з автомобілем «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , тобто при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Відповідно до п.8 Постанови №4 від 01.03.2013р. Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено: «Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерелі/ підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним;...» Винною особою у вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.08.201р є [PERSON], а не відповідач [PERSON] . Позивачами не доведено, що шкода автомобілю «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER] , була спричинена саме з вини відповідача, а стягнення з відповідача шкоди в порядку ст.1187 ЦК України є безпідставним, оскільки ст.1188 ЦК України встановлено спеціальний порядок відшкодування шкоди завданий при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. На час вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, цивільна-правова відповідальність третьої особи [PERSON] , була застрахована відповідно до поліса №АМ/2960801, укладеного зі Страховиком ТДВ «CT «Домінанта», строк дії поліса з 09.01.2018р. по 08.01.2019р. з лімітом відповідальності страховка 200 000,00 грн. - за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 100 000,00 грн. - за шкоду заподіяну майну. Відповідно до витягу з централізованої бази МТСБУ вище вказаний поліс на 15.08.2018р. був діючий. Відповідно до вимог п.п. 33.1.4, п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Третя особа [PERSON], на виконання вимог Закону N 1961-IV, 15.08.2018р. склав письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 16.08.2018р. засобами поштового зв`язку відправив на адресу Страховика ТДВ «CT Домінанта» . Тобто виконав свій обов`язок, щодо повідомлення Страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно висновку № 6290 від 06 вересня 2018 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Skoda Super В», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 174 616,63 грн. Оскільки розмір матеріальної шкоди виходить за межі ліміту полісу № АМ / 2960801 , укладеного зі Страховиком ТДВ «CT «Домінанта», то в даному випадку Страховик повинен сплатити страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Super В», реєстраційний номер [NUMBER] , ліміт по полісу у розмірі 100 000,00 грн. Згідно приписів ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто в даному випадку обов`язок по відшкодуванню різниці між страховим відшкодуванням та матеріальної шкоди покладається на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність та несе відповідальність по її відшкодуванню. Суд бере до уваги висновок про правильне застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, що міститься в Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Так, в постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, викладені наступні висновки про правильне застосування норм права. Стаття 1191 ЦК і стаття 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК, стаття 27 Закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювана шкоди. Страховик зобов`язаний виплатити потерпілому страхове відшкодування замість заподіювана шкоди в передбаченому Законом «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювана шкоди замість останнього. Страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до заподіювана шкоди на суму виплаченого відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК і 27 Закону «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювана шкоди в деліктних зобов`язаннях в рамках виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, яке належить цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого йому страхового відшкодування (суброгация). Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливо за умови, що згідно з цим договором або Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок по виплаті страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених в статті 37), або розмір збитку перевищує ліміт відповідальності і страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страховика обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного суду вважає, що покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик в разі виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст..3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК і 27 Закону «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдав шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП - 15.08.2018 року, була застрахована в ТДВ «CT Домінанта», то позивач [PERSON] протягом встановленого Законом строку, повинен був звернутися безпосередньо до CK заподіювача ТДВ «CT Домінанта» про відшкодування шкоди. Відповідно до п. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у: 1)фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка полягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Позивачі в позовній заяві вказують, що наслідки стресу, пережиті позивачами, які виражаються в неврівноваженості, підвищеній дратівливості й порушенні сну позначаються до теперішнього часу. Зазначені доводи позивач не підтверджуються доказами. Також не надано доказу, що саме внаслідок противоправних дій відповідача, була спричинена моральна шкода, та наявність причинного зв`язку між шкодою та діями відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають..

Outcome: dismissed