Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про визнання неправомірним використання інформації, що містить персональні дані та зобов`язання вчинити певні дії. У позові вказував, що 04.02.2019 року між ним та [PERSON] було укладено Ліцензійний договір №1 на використання науково-технічного ноу-хау. 05.07.2019 року стало відомо про розповсюдження відповідачем його конфіденційної інформації, а саме місця проживання та фотографії, шляхом опублікування на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] статті та долучення до неї фотографії Ліцензійного договору №1, на якій чітко видно адресу його місця проживання та фотографію. Він попросив [PERSON] видалити дану фотографію, оскільки адреса місця проживання є його конфіденційною інформацією, а дозволу на поширення даної інформації та фотографій відповідачу не надавав. Однак, відповідач категорично відмовлявся від видалення даної інформації. Зазначав, що з аналізу ст.32 Конституції України, рішення Конституційного Суду України №2-рп/2012 від 20.01.2012 року, ст.7 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ч.1 та ч.2 ст.11 ЗУ «Про інформацію» слідує, що інформація про його місце проживання належить до конфіденційної інформації, тобто до публічної інформації з обмеженим доступом. Тому, розповсюдження даної інформації відповідачем порушує його права на недоторканість особистого і сімейного життя. Згоди на розповсюдження фотографій із його зображенням відповідачеві не надавав. Відповідно до п.9 ч.2 ст.8 ЗУ «Про захист персональних даних» вправі застосовувати засоби правового захисту, зокрема на відшкодування моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в зв`язку з поширюванням конфіденційної інформації та фотографії. Вважає, що сума у 50000,00 грн. є адекватною для відшкодування душевних страждань, а також не може вважатися явно заниженою чи завищеною і повністю відповідатиме принципу розумності та справедливості. Посилаючись на ст.ст.15, 16, 275, 278, 280 ЦК України просив: визнати неправомірним використання [PERSON] на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланням персональних даних, а саме місця проживання та фотографій [PERSON] та зобов`язати його припинити дії, спрямовані на втручання в особисте життя [PERSON] шляхом видалення з особистої сторінки у соціальній мережі Facebook за посиланням [INFO] персональних даних, а саме фотографій Ліцензійного договору 1 на використання науково-технічного ноу-хау укладеного 04.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] та фотографій на яких зображено [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та судовий збір за надання позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сковронський В.І. заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав. Підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що ліцензійний договір на використання науково-технічного ноу-хау №1 від 04.02.2019 року не є секретним, а є публічним. Секретним є лише науково-технічна інформація - його ноу-хау. Про те, що договір не є секретним, а є публічним, однозначно знав позивач, бо діяв добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, про що вказано в договорі. Підписуючи договір, ставлячи на ньому свій відбиток пальця і свій особистий підпис та особисту печатку він усвідомлював, що набуває статусу публічної особи, а не фізичної приватної особи. Саме [PERSON] зробив дане фото в момент здійснення вищевказаних дій, про що, на підтвердження здійснення ним юридичного правочину - фіксації факту підписання саме ним, а не кимось іншим, публічного договору, надіслав йому не на паперовому носії, а в електронному варіанті документальне фото. Дане фото не має статусу приватного, художнього фото (твору), а є юридичним правовим документом. Його персональна сторінка у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] є такою, що містить публічну інформацію, яка є лише доступна обмеженому колу його друзів. Тобто інформація має обмежений доступ, а сторінка є його персональною сторінкою, адже він не є журналіст засобу масової інформації. Крім того він все це публічно робив в інтересах свого економічного добробуту та захисту своїх прав: авторського права та права на інтелектуальну власність, що і передбачено законодавством. Про втручання в особисте і сімейне життя [PERSON] не може бути навіть мови, оскільки такого втручання з його сторони не було. Перша його публікація з тією ж фотографією була розміщена на «Fасеbооk» [INFO], і на неї [PERSON] ніяким чином не реагував, оскільки вона його очевидно влаштовувала. А вже 05.07.2019 року позивача вивела з себе його повторна публікація даної фотографії з коментарем про те, що [PERSON] приїжджав до нього додому 29.05.2019 року, де у зв`язку з укладенням 04.02.2019 року між ними Ліцензійного договору №1, він досконало пояснив йому принцип дії безпаливного «Електрогенератора-двигуна [PERSON] «[INFO]». Саме остання фраза вивела [PERSON] з себе. Зазначав, що очевидним є той факт, що обмеженим розповсюдженням на власній персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] даної інформації, він не порушує прав позивача на недоторканість особистого і сімейного життя. Вважає, що [PERSON] не надав належних доказів, про порушення його прав, зазначених в позові, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Просив позов відхилити в повному обсязі та визнати правомірним використання ним даних на особистій сторінці у соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO], а саме: фотографії ліцензійного договору №1 на використання науково-технічного ноу-хау, укладеного 04.02.2019 року між [PERSON] та ним, та фотографії, на якій зображений [PERSON] , як один із учасників несекретного (публічного) договору. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Сковронського В.І., відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги: визнати неправомірним використання [PERSON] на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланням персональних даних, а саме місця проживання та фотографій [PERSON] та зобов`язати його припинити дії, спрямовані на втручання в особисте життя [PERSON] шляхом видалення з особистої сторінки у соціальній мережі Facebook за посиланням [INFO] персональних даних, а саме фотографій Ліцензійного договору 1 на використання науково-технічного ноу-хау укладеного 04.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] та фотографій на яких зображено [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем [PERSON] та його представником адвокатом Сковронським В.І. надано такі докази: - копію Експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет №153/2019-ЕВ від 03.09.2019 року, складений директором Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» [PERSON] , зі змісту якого встановлено, що відповідно до Порядку надання послуг з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет з видачею Експертних висновків, а також видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів / реєстрантів доменних імен або інформацією про їх встановлення, затвердженого Об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр» 08.05.2019 року, повноважень, наданих за результатами акредитації, що підтверджені Свідоцтвом про акредитацію, виданим ОП УМІЦ 08.05.2019 року, на підставі заявки щодо проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет, яку подав через онлайн-сервіс «WЕВ-FІХ» заявник - [PERSON] , 02.09.2019 року було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки за адресою у мережі інтернет: [INFO] (id:[NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка №1). За результатами дослідження змісту досліджуваної веб-сторінки №1 було встановлено, що остання є персональною сторінкою користувача соціальної мережі Fасеbооk з іменем " [PERSON] ", на якій цим користувачем розміщені публікації (пости): - від 20.08.2019 року, що завантажується за адресою у мережі інтернет: [INFO] , фіксацію і дослідження змісту якої було проведено 02.09.2019 року (іd: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка №2); - від 11.07.2019 року, що завантажується за адресою у мережі інтернет: [INFO] , фіксацію і дослідження змісту якої було проведено 02.09.2019 року (іd: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка №3); - від 07.07.2019 року, що завантажується за адресою у мережі інтернет: [INFO] , фіксацію і дослідження змісту якої було проведено 02.09.2019 року (іd: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка №4). За результатами проведеної перевірки веб-сайту [INFO], що включає досліджувані веб-сторінки №1-4, було встановлено: доменне ім`я; доступність за доменним ім`ям веб-сайту для публічного використання у мережі Інтернет; дату та час реєстрації доменного імені; дату внесення останніх змін щодо зареєстрованого доменного імені; дату та час завершення строку реєстрації доменного імені; DNS-сервер (-и); WHOIS Server; інформацію про реєстратора доменного імені; інформацію про реєстранта доменного імені в службі WHOIS; ІР-адресу (и), якій/яким відповідає доменне ім`я; інформацію про хостинг-провайдера; інформацію про достовірність/точність відображення змісту досліджуваної (-их) веб-сторінки (-ок) в браузері Google Chrome. До висновку додано копії: 1) роздруківки файлу фіксації, збереженого у форматі РDF, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №1 (на 16 арк.); 2) роздруківки файлу фіксації, збереженого у форматі РDF, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №2 (на 3 арк.); 3) роздруківки файлу фіксації, збереженого у форматі РDF, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №3 (на 2 арк.); 4) роздруківки файлу фіксації, збереженого у форматі РDF, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №4 (на 2 арк.); 5) цифрового носія типу DVD-R (серійний номер [NUMBER] ), що містить: файли фіксації, збережені у форматах РNG, JРG та РDF, що містять відображення змісту досліджуваних веб-сторінок; файли архівів, що містять: журнали із хронологією запитів/відповідей від браузерів до серверів із досліджуваними веб-сторінками; вихідні коди досліджуваних веб-сторінок; файли, що є складовими частинами веб-сторінок, у тому числі завантажені з інших Інтернет-ресурсів; 6) копію Свідоцтва про акредитацію, виданого ОП УМІЦ 08.05.2019 року (на 1 арк.). На підтвердження викладених у відзиві на позов заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачем [PERSON] надано такі докази: - оригінал науково-популярного видавництва «[INFO]» в авторській редакції [PERSON] 2017 року; - оригінал та копію Ліцензійного договору на використання науково-технічного ноу-хау №1 від 04.02.2019 року, зі змісту якого встановлено, що винахідник-науковець, громадянин України [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт: серія [NUMBER] виданий 23.03.1999 року, прописаний в [ADDRESS] (надалі - Ліцензіар) та (надалі - Ліцензіат), в особі громадянина України [PERSON] , власний податковий ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання зареєстрований [ADDRESS] ; серія [NUMBER] паспорта, виданий 20.02.2009 року Коломийським МВ УМВС України в Івано-Франківській області, надалі разом сторони, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами чинного цивільного законодавства України, щодо недійсності правочинів,

Outcome: dismissed