Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

28.08.2017 р. до Новоодеського районного суду Миколаївської області звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до ПрАТ «Новотех» про визнання додаткової угоди недійсною. Позивачі в своєму позові зазначили, що вони є спадкоємцями [PERSON]. Як позивачам стало відомо, 18.09.2015 року між їх батьком [PERSON] та ПрАТ «Новотех» було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору оренди землі № 190/17/ОЗ від 01.04.2006 року. Позивачі вважають, що їх батько не підписував вказану угоду, що його підпис на угоді виконано іншою особою. Тому, просять суд винести рішення,\~яким визнати\~недійсною додаткову\~угоду №1\~від 18.09.2015\~року про\~внесення змін\~до договору\~ \~оренди землі\~№ 190/17-ОЗ\~від 01.04.2006\~року,\~укладеною \~між [PERSON] та \~ПрАТ «Новотех». Позивач та його представник, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримали, вказавши, що спадкодавець [PERSON] додаткової угоди договору оренди належної йому земельної ділянки з ПрАТ «Новотех» не укладав, що підпис виконаний не ним, а іншою особою. Також просили проводити розгляд справи без участі позивача [PERSON] Зазначили, що оскільки волевиявлення власника на укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки не було, вказаний правочин є недійсним і тому необхідно визнати цю додаткову угоду недійсною. Представники відповідача в судовому засіданні, заперечили проти задоволення позову з підстав того, що підписання додаткової угоди №1 від 18.09.2015 р. про внесення змін до договору оренди № 190/17-ОЗ від 01.04.2006 року від імені орендодавця [PERSON] здійснювалося безпосередньо ним особисто в приміщенні контори ПрАТ «Новотех», в присутності співробітників товариства головного бухгалтера [PERSON] та бухгалтера [PERSON] Комплект документів орендодавця [PERSON] було надано йому безпосередньо після підписання додаткової угоди, про його отримання [PERSON] було поставлено підпис в журналі про видачу документів. За такого,\~ вважають, що підстав для визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та ПрАТ «Новотех» недійсною немає, оскільки було присутнє його волевиявлення на укладення цього правочину. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши матеріали\~справи,\~покази свідків,\~допитаних в\~попередніх судових\~засіданнях,\~встановив наступне. Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є правовідносини пов'язані з орендою землі, які регулюються\~Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України,Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеним між сторонами договором оренди землі, а саме визнання недійсним договору оренди землі з моменту його укладення у зв'язку з недотриманням вимог закону. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються\~ст.152 Земельного кодексу України, ст.\~202,\~203,\~207,\~215 ЦК України, положеннями\~Закону України «Про оренду землі». Статтею 129 Конституції України\~регламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Згідно ст.ст.\~1,10,\~12 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 1\~ст. 4 ЦПК України, вказує на те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного стану. Право на захист цивільних прав та інтересів визначено у\~ст.15 ЦК України, відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом перелічено у\~ст.16 ЦК України, крім того,\~стаття 5 ЦПК України\~встановлює способи захисту Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-МК № 005450, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,07 га, для ведення товарного сільського сподарського виробництва на території Кандибінської сільської ради Новоодеського району, кадастровий номер 4824883200:03:001:0002. 01 квітня 2006 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ЗАТ «Новотех» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки № 190/17/ОЗ, термін дії якого, відповідно до п.7 Договору, становить 11 років 10 місяців, з 01.01.2006 р. по 01.11.2017 р. Договір було зареєстровано у Новоодеському реєстраційному округу Миколаївської регіональної «Центр ДЗК» при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що в державному реєстрі вчинено запис № 040601901469 від 11.12.2006 р. 18.09.2015 р. між власником земельної ділянки орендодавцем [PERSON] та орендарем ПАТ «Новотех» було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін договору оренди землі № 190/17-ОЗ від 01.04.2006 року, згідно п. 3 якої, договір укладено на 21 рік 10 місяців з 01.01. 2006 року по 01.11.2927 р. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2016 року позивачі успадкували після смерті батька [PERSON]Г, померлого 17.01.2016 року, по ? частки земельної ділянки площею 9,07 га, для ведення товарного сільського сподарського виробництва на території Кандибінської сільської ради Новоодеського району, кадастровий номер 4824883200:03:001:0002, належної йому на праві власності. Відповідно до ч. 2\~ст. 792 ЦК України,\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі є Закон України\~«Про оренду землі». Згідно ч. 1\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з нормами Закону України «\~Про оренду землі», \~договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 15 Закону України «\~Про оренду землі», \~істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Частиною 1\~ст. 203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно вимог ч. 3\~ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі (ч. 1\~ст. 205 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про суд практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зокрема п.8 визначено, що відповідно до ч.іст.215\~ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За клопотанням представника позивачів ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.04.2018 року, у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза. Згідно з висновком експерта № 18-616/617 від 13.08.2018 року, підпис від імені особи [PERSON] у додатковій угоді №1 від 18.09.2015 р. про внесення змін до договору оренди № 190/17-ОЗ від 01.04.2006 року, між [PERSON] та ПрАТ «Новотех», виконано самим [PERSON], а не іншою особою. Підпис від імені особи [PERSON] в акті прийому-передачі земельної ділянки від 2015 р. складений [PERSON] та ПрАТ «Новотех», виконано самим [PERSON], а не іншою особою. Допитаний в\~попередніх судових\~засіданнях свідок [PERSON], (який на момент укладення спірної угоди, обіймав посаду головного бухгалтера ПрАТ «Новотех») показав, що в 2015 році ПРАТ «Новотех» з орендодавцями, зокрема, і [PERSON], укладалися нові договора оренди та додаткові угоди до цих договорів. В контору установи приходив [PERSON] з дружиною, принесли копії паспортів, а [PERSON] підготував бланк додаткової угоди, яку [PERSON] разом з дружиною прочитали і [PERSON] підписав особисто. Допитаний в\~попередніх судових\~засіданнях свідок [PERSON] (яка на момент укладення спірної угоди, обіймала посаду бухгалтера ПрАТ «Новотех») показала, що була присутньою під час укладання [PERSON] з ПрАТ «Новотех» додаткової угоди, оскільки особисто допомагала при роздруківці документів при складанні договорі та додаткових угод. Зазначила, що додаткова угода була підписана [PERSON] добровільно і без примусу. Суд не приймає до уваги свідчення свідка [PERSON], оскільки вона є матірю позивачів, тобто, зацікавленою особою, і під час судового розгляду відмовилася від дачі свідчень. Суд враховує, що за змістом п.2 ч.2\~ст.76 ЦПК України,\~доказом процесуальний закон визначає висновок експерта, а не висновок громадянина з вищою юридичною освітою та/або такого, що вважає себе спеціалістом у відповідній галузі, який не може підмінювати собою експертний висновок. Згідно з вимогами\~ст. 102 ЦПК України,\~висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до вимог статей 110, 113 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване в судовому рішенні. Якщо висновок експерта буде визнано неповним або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Правова позиція щодо правозастосування\~статті 218 ЦК України\~за подібних обставин висловлена судом касаційної інстанції в ухвалі від 27.07.2016 р. по справі № 126/3855/15-ц. Правова позиція щодо правозастування наведених норм процесуального законодавства неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема в постановах від 25 грудня 2013 року № 6-94 цс13, від 09.12.2015р.№ 6-849цс15 та ін., де вказано, що однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Частиною 1\~ст. 77 ЦПК\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2\~ст.78 ЦПК\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Принцип змагальності сторін в цивільному процесі передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають обґрунтувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Отже, провадження на основі змагальності передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст.12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків. При цьому, в рамках даного провадження судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених\~ЦПК\~щодо реалізації сторонами своїх прав. Аналізуючи матеріали провадження, суд зазначає, що всі докази між собою узгоджуються і не суперечать один одному, позивачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів порушення їхніх прав та інтересів. Зважаючи на те, що висновком експерта підтверджено справжність підпису [PERSON] як і у додатковій угоді №1 від 18.09.2015 р. про внесення змін до договору оренди № 190/17-ОЗ від 01.04.2006 року, так і в акті прийому-передачі земельної ділянки від 2015 р., суд приходить до висновку про те, що на момент укладення вказаних правочинів, вони відповідали волі орендодавця. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у звязку з відмовою у позові, судові витрати, повязані з розглядом справи, покласти на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed