Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

04 лютого 2016 року позивач [PERSON], діючи в інтересах малолітнього [PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що в період перебування [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON]. Після розірвання між сторонами шлюбу дитина залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. В свою чергу, [PERSON] самоусунувся від виховання сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не проявляє інтересу до навчального процесу, а згадує про сина лише під час перебування в стані алкогольного сп'яніння. Аліменти за рішенням суду відповідач не сплачує, жодні звернення позивача, державних виконавців до правоохоронних органів з цього приводу результату не дали. Не докладаючи зусиль для забезпечення гармонійного розвитку та оздоровлення сина, він не надавав позивачеві дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, взамін на що вимагав гроші, поки позивач не звернулась до суду. Відповідач взагалі не цікавиться життям сина. Враховуючи вищезазначене позивач вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків відносно їх сина [PERSON], [INFO], що є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, в судове засідання не з'явилися, однак, коден окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Позивач [PERSON] та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, в подальшому в судове засідання не з'явилися, однак представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання повторно не з'явилися, повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 травня 2008 року по 21 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.12.2011 року відділом РАЦС Дніпровського району м. Києва, актовий запис №2014. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище на "[PERSON]", яке після розлучення з [PERSON] та реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила на "[PERSON]" (а.с.12, 16, 41). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 03.12.2008 року (а.с.11). Факт батьківства в ході судового розгляду жодними доказами не спростовано. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але мешкає разом з чоловіком [PERSON] та іншими дітьми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], яка є бабою дітей, за адресою: [ADDRESS] (а.с.33, 163). Згідно акту перевірки житлових умов від 08.12.2015 року, малолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в окремій світлій кімнаті з всіма необхідними меблями (а.с.33). Крім того, встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], є учнем спеціалізованої школи №185 ім. Володимира Вернадського, що розташована в м. Києві (а.с.34), де він відвідує і позашкільні заняття з шахів, з вересня 2015 року по даний час, оплату за які вносить вітчим [PERSON] (а.с. 167); з вересня 2015 року по даний час займається у гуртку «Кікбоксинг» Вишнівського центру творчості дітей та юнацтва, на тренування до гуртка дитину привозять мати [PERSON] та вітчим [PERSON] (а.с.162). При цьому, малолітній [PERSON] перебуває під наглядом лікаря педіатра філії №3 КНП «ЦПМСД №3» Шевченківського району м. Києва, якого відвідує у супроводі матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (а.с.35, 161). Згідно ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Відповідно до змісту висновку комісії з питань захисту прав дитини Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 27.02.2017 року (а.с.164-166) за результатом розгляду заяви [PERSON] вирішено за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням від виховання дитини. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 вказаної постанови. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. На підтвердження пред'явлених вимог про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав у зв'язку з ухиленням відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини позивач надала довідку наявної щомісячної заборгованості по аліментах за 2010 - 2016 роки, при виконанні виконавчого листа №2-2457/10 від 05.10.2010 року виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з якої слідує, що станом на 12.04.2016 року заборгованість по аліментам складає 15 831,36 грн., яку відповідач частково сплатив з 29.04.2016 року по 29.08.2016 року (а.с.106-113, 138), При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. В свою чергу встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: усунуто перешкоди щодо його участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], з яким він проживає окремо, визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином наступним чином: перший місяць літніх канікул [PERSON] проводить з батьком [PERSON] за його місцем реєстрації або його місцем проживання, або на його розсуд; кожний другий Новий Рік з 08 години 30 грудня до 19 години 01 січня, кожне друге Різдво та кожен другий Великдень (Пасха) [PERSON] проводить з батьком [PERSON] за його місцем реєстрації або його місцем проживання; кожний непарний рік у свій День Народження [PERSON] проводить з батьком [PERSON] за його місцем реєстрації або його місцем проживання; [PERSON] необмежено спілкується з батьком [PERSON] засобами телефонного зв'язку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовлено (а.с. 41-44). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим, зі змісту вказаної вище ухвали суду апеляційної інстанції від 25 листопада 2015 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції від 23 квітня 2015 року, судом не встановлено обставин, які б давали підстави для позбавлення позивача батьківських прав стосовно малолітнього сини [PERSON] (а.с. 42). Однак, оцінюючи зазначені обставини, що відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказування, виходячи з предмету даного позову та обставин, що обґрунтовують повторне звернення позивача до суду, проміжок часу який сплинув, а саме з моменту набрання законної сили рішенням суду від 23 квітня 2015 року, яким безпосередньо і встановлені вказані вище обставини, до моменту розгляду цієї справи пройшов 1 рік 5 місяців, за який судом не встановлено, а відповідачем не доведено, належне виконання ним обов'язків по вихованню дитини та сплати аліментів на її утримання, тому суд вважає, що обставини, встановлені рішенням суду від 23 квітня 2015 року, не можуть буті взяті до уваги судом при вирішенні цієї справи. Аналізуючи надані докази у своїй сукупності, суд вважає, що доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню їх сина знайшли своє підтвердження, а отже суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків відносно виховання малолітнього [PERSON], [INFO], який полягає в тому, що з 25 листопада 2015 року до моменту розгляду судом цієї справи відповідач належним чином не цікавився життям, здоров'ям та навчанням свого малолітнього сина [PERSON], аліментів не сплачував, участі у вихованні дитини не приймав, що є свідченням нехтування ним батьківськими обов'язками. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків, суд вважає достатніми надані позивачем докази для застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав, у зв'язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог,

Outcome: approved