Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

04.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті вона є спадкоємцем за законом, проте позбавлена можливості оформити спадкові права на житловий будинок, який належав останній, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] проведено до 1944 року. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку в погосподарських книгах сільської ради рахувалася [PERSON] на підставі діючого на той час законодавства, про що свідчить запис в погосподарській книзі. Вказані обставини підтверджуються даними довідок №№128,158, виданими 13 лютого 2019 року Йосиповецькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.а.с.17,18), та даними технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , виготовленого РКП «Білогірське бюро технічної інвентаризації» 28.01.2019 року (а.с.а.с.10-12). [INFO] [PERSON] померла, що вбачається із свідоцтва про її смерть, серії [NUMBER] , виданого 11 січня 1995 року Йосиповецькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.9). [PERSON] , позивачка по справі, є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується даними повторного свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 2000 року Малоборовицькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області, та даними свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 1983 року Йосиповецькою сільскою радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.а.с.7,8). Після смерті [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] , позивачка по справі, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та оформивши права на частину спадкового майна, що вбачається із архівної довідки №2647/01-18 від 09.09.2019 року, виданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом (а.с.64). Із архівної довідки та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57465475, виданої 06.09.2019 року Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом, слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу №41716689 за заявою [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка [PERSON] , позивач по справі (а.с.а.с.64,65). Незважаючи на прийняття спадщини позивачка не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу ГТУЮ у Хмельницькій області Разумей Л.О. про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок, що належав спадкодавцю [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.19). Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року "Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 5 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 2 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності" (Закон N 3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Житловий будинок [PERSON] збудований до 1944 року, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно. Проте право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] як власника, припинилося на підставі п. 11 ч.1 ст.346 ЦК України у зв`язку із її смертю. Згідно ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] повинен належати позивачці, як спадкоємцю [PERSON] . У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved