Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач у жовтні 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] , відповідно до договору б/н від 02.06.2010 року отримала кредит у розмірі 9400,00 гривень, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушила умови стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв`язку з чим станом на 30.09.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 414615,11 гривень, що складається з: 9348,65 грн. - заборгованість за кредитом; 401887,59 грн. - заборгованість по процентам користування кредитом; 3378,87 грн. - заборгованість за пенею та комісією. При цьому, позивач на свій розсуд, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 121735,60 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9348,65 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом з 02.06.2010 року по 31.01.2018 року у розмірі 112386,95. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 листопада 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву згідно якої просить розглянути справу без її участі, а також при ухваленні рішення застосувати позовну давність. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до наданої позивачем на підтвердження позовних вимог Анкети - Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02.06.2010 року, Банком зафіксовано особисті анкетні дані [PERSON] , а також вказано про виявлення бажання відповідачем оформити на своє ім`я платіжну картку «Кредитка Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 1500,00 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Разом з позовною заявою АТ КБ "ПриватБанк" надав розрахунки заборгованості за договором б/н від 02.06.2010 року, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній. Копія Анкети-Заяви від 02.06.2010 року не є належним підтвердженням укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому, інших доказів того, що 02.06.2010 року відповідачу видавалась будь-яка кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 9400,00 грн., позивачем не надано. Будь-яких доказів про укладення договору б/н від 02.06.2010 року з [PERSON] , позивачем - АТ КБ «ПриватБанк» не надано. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Банку необхідно відмовити, оскільки жоден з наданих позивачем документів не містить підтвердження факту надання відповідачу 02.06.2010 року кредитних коштів. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. За таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд не приймає її до уваги, оскільки наявні самостійні підстави для відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed