Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить усунути перешкоди зі сторони [PERSON] у володінні та користувані земельною ділянкою, площею 0,0905 га, кадастровий номер 6310137200:08:018:0018, яка розташована у [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту частину земельної дялінки, площею 28,6 кв.м., яка розташована у [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] перенести огорожу на межу земельних ділянок [NUMBER] та [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, повязані з поданням та розглядом позовної заяви. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є власником земельної ділянки, площею 0,0905 га, кадастровий номер 6310137200:08:018:0018, яка розташована у [ADDRESS]. Власником суміжної земельної ділянки, яка розташована у [ADDRESS] є відповідач [PERSON], який без узгодження з нею збудував на її ділянці огорожу, тим самим скоїв самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій частині земельної ділянки [NUMBER]. Згідно з Планом перенесення меж земельної ділянки, який було виконано Геодезичною фірмою «СХМ», площа частини земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться за огорожею ділянки [NUMBER], складає 28,6 кв.м. 05.07.2013 року та 15.07.2013 року її представником відповідачу поштою були направлені пропозиції про припинення користування чужою земельною ділянкою та пропозиції щодо вирішення спору з цього приводу, на які відповідач не відреагував. 20.08.2013 року позивач звернулася до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з відповідною заявою та 30.11.2013 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції Трус М.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, в результаті чого вона вимушена була звернутися до суду. Крім того, позивач зазначила, що своєю незаконною діяльністю відповідач спричинив їй моральну шкоду, яка втілилась у тому, що подібного приниження позивач раніше ніколи не відчувала, таким чином відповідач спричинив моральні страждання, принизив людську гідність позивача, примусив її відчувати себе лише маріонеткою, лялькою у чужій грі. Переживання з приводу того, що сталося, примусили позивача замкнутися в своєму світі. Вона втратила інтерес до життя: не хочеться бачить нікого з друзів та знайомих, порушилося звичне коло спілкування. Їй необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Почуття розчарування, недовіри поселилися в її серці. Неправомірна діяльність відповідача примусила позивача звернутися за правовою допомогою до адвокатів та міліції які, вивчив матеріали, прийшли до висновку, що діяльність відповідача прямо протирічить діючому законодавству України. Цей факт посилив страждання та хвилювання позивача. Моральну шкоду позивач оцінила у 150 000 грн. У січні 2014 року представник позивача надав уточнену позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та його представник до судового засідання не з'явилися, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суд не повідомили, надали суду письмові заперечення. На підставі викладеного, суд вважає можливим, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за згодою представника позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування заданих збитків. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 3 вказаної статті одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Так, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 560195 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0905 га, кадастровий номер 6310137200:08:018:0018, яка розташована у [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є власником суміжної ділянки площею 0,0905, яка розташована у [ADDRESS], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 047370, який зареєстрований 25.12.2007 року за № 510767100164, кадастровий номер 6310137200:08:018:0047. Даний факт встановлений постановою від 30 листопада 2013 року начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майором міліції Трус М.В., відповідно якої за заявою [PERSON] стосовно самовільного зайняття [PERSON] її земельної ділянки кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення (а.с. 14-15). 05.07.2013 року та 15.07.2013 року представником позивача відповідачу поштою були направлені пропозиції про припинення користування чужою земельною ділянкою та пропозиції щодо варіантів вирішення спору з цього приводу (а.с. 12, 13, 72-75). За нормою ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи представника позивача, що відповідачем було самовільно зайнято земельну ділянку позивача та самовільно встановлено огорожу, оскільки в підтвердження своїх доводів суду був наданий лише План меж земельної ділянки, який було виконано ТОВ «Геодезична фірма «СХМ», де було зазначено, що площа частини земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться за огорожею ділянки [NUMBER], складає 28,6 кв.м. Даний План меж земельної ділянки не може бути визнаний судом як належний доказ, оскільки суду не були надані копії ліцензії на проведення та надання такого роду висновку ТОВ «Геодезичною фірмою «СХМ» щодо меж земельної ділянки. Крім того, [PERSON], який склав даний План меж земельної ділянки, не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. В матеріалах справи відсутні дані про те, що [PERSON] є експертом та має дозвіл на проведення та складення такого роду висновків. В судовому засіданні з метою правильного вирішення даного спору представник позивача від проведення будівельно-технічної експертизи відмовився. Таким чином, представник позивача не довів свої вимоги щодо здійснення відповідачем дій, пов'язаних з самовільним зайняттям частини земельної ділянки позивача та самовільного встановлення огорожі. Вимога позивача стосовно стягнення з [PERSON] на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 150 000 грн. також не підлягає задоволенню. Так, згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач та її представник не надали до суду доказів, що відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка як зазначає позивач у позові, втілилася у тому, що подібного приниження позивач раніше ніколи не відчувала, що відповідач принизив людську гідність позивача, примусив її відчувати себе лише маріонеткою, лялькою у чужій грі, що позивач внаслідок переживань замкнулася в своєму світі, втратила інтерес до життя, не хоче бачити нікого з друзів та знайомих. В ході судового розгляду обставини, на які посилався представник позивача як на докази завдання позивачу моральної шкоди відповідачем, підтвердження свого не знайшли. У зв'язку з тим, що суд відмовляє позивачу в задоволенні позову, то не підлягає й стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: dismissed