Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України в Ленінському районі м.Донецька та з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період серпень-жовтень 2014 р. в розмірі 12805 гривень 94 копійки, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 6839 гривень 68 копійок, моральну шкоду в розмірі 38000 гривень та середній заробіток в зв»язку з затримкою виплати заробітної плати в сумі 113292 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до листопада 2014 року вона працювала директором Центру дитячої та юнацької творчості Ленінського району м.Донецька. Це було комунальне підприємство, яке підпорядковувалось Відділу освіти Ленінської районної в м.Донецьку ради. Нарахування заробітної плати здійснювалась бухгалтерією Відділу освіти. Позивач посилається на те, що за період серпень-жовтень 2014 р. їй була нарахована заробітна плата в розмірі 12805,94 гривень. Всі платіжні документи для виплати передані до Управління державного казначейства в Леніському районі м.Донецька, однак заробітна плата не була перерахована Управлінням на її картковий рахунок в ПАТ «УкрСиббанк». Крім того, в обгрунтування позову позивач зазначила, що в зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 38000 гривень. В зв»язку з затримкою виплати заробітної плати відповідач, на думку позивача, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки виплати та компенсацію втрати частини заробітку в зв»язку з порушенням термінів її виплати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату, компенсацію втрати частини заробітку в зв»язку з порушенням термінів її виплати, середній заробіток в зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати та моральну шкоду, завдану невиплатою заробітної плати. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду. Представники третіх осіб - Державної казначейської служби України та Відділу освіти Ленінської районної в м.Донецьку ради в судове засідання не з»явились На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] обіймала посаду директора Центру дитячої та юнацької творчості до 25.11.2014 р. На підставі наказу Відділу освіти Ленінської районної в м.Донецьку ради від 25.11.2014 р. позивач була звільнена з займаної посади в зв»язку з відсутністю на роботі без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" м.Донецьк було віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Відповідно до Довідки № 3001002366 від 19.11.2014 р., виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, [PERSON] постійно проживала в Ленінському районі м.Донецька і переміщена з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS]. При зверненні до суду позивач посилається на те, що за період з серпня 2014 р. по жовтень 2014 р. їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 12805 гривень 94 копійки. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що у випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівник має право на отримання компенсації. Порядок нарахування і виплати такої компенсації регулюється нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку із порушенням термінів її виплати. Компенсація виплачується при затримці виплати заробітної плати а календарний місяць і більше. Тобто, як вбачається з наведених норм чинного законодавства, обов»язок щодо своєчасної виплати заробітної плати, компенсації в зв»язку з втратою частини доходів, а також середнього заробітку в зв»язку з затримкою виплати заробітної плати, покладається на роботодавця. Як зазначалось судом вище, Центр дитячої та юнацької творчості, директором якого була позивач, є комунальним підприємством і підпорядковувалось Відділу освіти Ленінської районної в м.Києві ради. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Позивач наполягала на своїх вимогах саме до Управління Державної казначейської служби України в Ленінському районі м.Донецька, оскільки фінансування Центру дитячої та юнацької творчості здійснювалось черех Управління Державного казначейської служби України в Ленінському районі м.Донецька, як бюджетної установи. В даному випадку, позивач звернулась до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України в Ленінському районі м.Донецька, яке, на думку суду, не є належним відповідачем у даному спорі, хоча і виплата коштів здійснювалась через рахунки Державної казначейської служби України. Крім того, як вбачається з відповіді Державної казначейської служби України від 29.02.2016 р. на виконання Порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595, казначейське обслуговування установ, які знаходяться на території, що не контролюється українською владою, здійснюється лише після повернення такої території під контроль української влади або переміщення та території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. За інформацією Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області згідно даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, станом на 25.02.2016 р. Центром дитячої та юнацької творчості Ленінського району м.Донецька не вжито заходів щодо переміщення з Ленінського району м.Донецька на підконтрольну державній владі територію. З приводу підтвердження не виплаченої заробітної плати Державна казначейська служба України повідомила, що відповідно доп.11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 р. № 1407, органи Казначейства здійснюють платежу, у тому числі на виплату заробітної плати, на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов»язання та бюджетного фінансового зобов»язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань. Останнє перерахування коштів на банківські рахунки для виплати заробітної плати було здійснено Управлінням Державної казначейської служби України у Ленінському районі м.Донецьк 29.07.2014 року. Тобто, перерахування коштів Казначейською службою може бути здійснено лише на підставі платіжних доручень, наданих розпорядниками бюджетних коштів, а такі платіжні доручення про виплату заробітної плати , як вбачається з наданої відповіді, Відділом освіти Ленінської районної в м.Донецьку ради, як розпорядника бюджетних коштів після 29.07.2014 р. не надавались. З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач звернулась до суду до неналежного відповідача, а також в зв»язку з відсутністю доказів щодо наявності вини у невиплаті заробітної плати з боку відповідача у справі, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів, середнього заробітку в зв»язку з затримкою виплати заробітної плати та моральної шкоди не підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed