Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У травні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON], [PERSON] звернулися до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] районної у місті Донецьку ради про визнання права власності, в якій просила суд визнати за кожним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 05.05.1994 року Агентством з приватизації п/о Донецьвугілля, квартира [ADDRESS] належала їм та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Крім того, 24 листопада 1999 року вони придбали 1/3 частину квартири, яка належала [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], р. № 1984. Тобто, вони стали повністю власниками вищевказаної квартири. У зв'язку з активною фазою проведення АТО, було втрачено оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують їх право власності по 1/3 частині на вищевказану квартиру. Отримати дублікати правовстановлюючих документів також не можливо. У зв'язку з зазначеним, вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивачів не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної у місті Донецьку ради в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання представник відповідача суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом по справі встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 05.05.1994 року Агентством з приватизації п/о Донецьвугілля, квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному, що підтверджується довідкою № 71805 від 30.10.2010 року, виданою КП БТІ м. Донецька. 24 листопада 1999 року позивачі придбали на аукціоні 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу частини квартири від 24.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], р. № 1984. У зв'язку з активною фазою проведення АТО, позивачами були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], що підтверджують їх право власності по 1/3 частині за кожним на зазначену квартиру. Отримати дублікати правовстановлюючих документів також не можливо. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 59647751 від 23.05.2016 року [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/6 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 24.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], р. № 1984. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 59647975 від 23.05.2016 року [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/6 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 24.11.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], р. № 1984. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що позовні вимоги позивачів доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, у звязку з тим, що позивачами було доведено той факт, що їм підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 05.05.1994 року Агентством з приватизації п/о Донецьвугілля, належало кожному по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved