Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до Вільнянської районної державної адміністрації, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначає, що 15.01.2011 року помер її батько - [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина. 28.03.2012 року мати [PERSON] склала заповіт, яким, все майно, яке належатиме їй на день її смерті вона заповіла позивачу. 19.12.2013 року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] позивачу та її матері - [PERSON] були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 950331 та серії ВТМ № 950332 відповідно. 31.12.2013 року мати - [PERSON] померла і після її смерті також відкрилася спадщина. В подальшому, в звязку з наявністю спору між всіма спадкоємцями, вказаний спір за позовом відповідача - [PERSON] та зустрічним спільним позовом позивача та [PERSON] розглядався спочатку Вільнянським районним судом Запорізької області, Апеляційним судом Запорізької області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а після скасування рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.02.2015 року, знову цим судом. 03.02.2015 року Апеляційний суд Запорізької області, розглянувши апеляційну скаргу позивача, та апеляційні скарги братів [PERSON] - (відповідача за даним позовом) та [PERSON] на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.11.2014 року та уточнюючу це рішення ухвалу того ж суду від 05/12.2014 року, оспорені нами всіма рішення суду першої інстанції змінив, при цьому, визнав за [PERSON] (відповідачем за даним позовом) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 гектарів, розташованої на території Павлівської сільської ради. Вільнянського району. Запорізької області, посвідчену державним актом серії І-ЗП №058283, кадастровий №2321586100:03:004:0088, після смерті батька [PERSON], а також, - на 1/4 частку житлового будинку № 32 по вулиці Новій в селі Павлівське, Вільнянського району Запорізької області. Рішення Апеляційного суду Запорізької області набрало чинності в той же день - 03.02.2015 року і після набрання ним чинності відповідач - [PERSON] звернувся до державного реєстратора Державної реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції [PERSON] з відповідною заявою про реєстрацію його права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаної земельної ділянки та будинку. 13.02.2015 року, розглянувши заяву відповідача та надані ним документи, державний реєстратор Державної реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинила запис за № 8750000 про реєстрацію право власності відповідача - [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 6,96 гектарів, розташованої на території Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, посвідчену державним актом серії 1-ЗП №058283, кадастровий №2321586100:03:004:0088, після смерті батька [PERSON] А також, 24.02.2015 року тим же реєстратором на тій же підставі був вчинений запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 8881256 про право власності відповідача - [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку № 32 по вулиці Новій в селі Павлівське, Вільнянського району Запорізької області. Разом з тим, не погодившись з вказаним рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.02.2015 року позивач і [PERSON] подали на нього касаційні скарги. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2015 року за касаційними скаргами було скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 29.03.2017 року, Апеляційний суд Запорізької області, розглянувши апеляційні скарги - [PERSON], а також позивача та [PERSON] на рішення Вільнянського районного суду від 25.11.2014 року та ухвалу Вільнянського районного суду, яким були виправлені помилки у цьому рішенні суду задовольнив частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача, відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі наступного: За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачем в обґрунтування позову не надано жодного письмового доказу. До позовної заяви додатком надано квитанція про сплату судового збору, копії позовної заяви для сторін. За визначенням преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже суд приходить до висновку, що у разі скасування судом вищої інстанції судового рішення, на підставі якого було здійснено державну реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснюється внесення запису про скасування державної реєстрації прав в порядку визначному ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і окремого судового захисту у виді звернення з позовом про скасування державної реєстрації не потребує. У разі відмови державного реєстратора внести відповідний запис, його рішення, дії або бездіяльності можуть бути оскаржені в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed