Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 січня 2008 року в розмірі 20673,21 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 11 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконувала умови кредитного договору, виникла заборгованість по договору, що станом на 31 березня 2015 року становить 20 673 гривні 21 копійка. Сторони в судове засідання не зявилися. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Відповідно до п. 6.5 Правил боржник за кредитним договором зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачені умовами договору. У зв'язку з тим, що відповідач не виконувала умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснювала часткове погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом відповідно графіку, виникла заборгованість за наданим кредитним договором. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31 березня 2015 року складає 20673,21 гривень. Як зясовано судом, відповідач [PERSON] померла 29 липня 2014 року. З метою встановлення можливості замінити відповідача у справі її правонаступником, судом на підставі відповідної ухвали направлено запити до Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області, Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, Реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, Держземагенства у Тарутинському районі Одеської області з метою зясувати, чи є спадкоємці після смерті [PERSON] та чи прийняли вони спадщину. Згідно відповідей, які надійшли до суду, спадкова справа на майно померлої [PERSON] не відкривалася та склад її сімї на момент смерті складав лише чоловік [PERSON], який останні вісім років разом з нею не проживав та вів окреме господарство (а.с. 37, 48) За інформацією Реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області від 30 вересня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про наявність зареєстрованого за [PERSON] нерухомого майна відсутні (а.с.45, 46). З відповіді відділу Держземагенства у Тарутинському районі Одеської області вбачається, що згідно з наявних у відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників Державних актів станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] зареєстровані земельні ділянки, які належали їй на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 552989 та серії ЯГ № 925156 (а.с. 49, 50). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК). Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Частиною 1 статті 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями (п. 32 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5). З наведеного вбачається, що зобов'язальні відносини за кредитним договором допускають правонаступництво, проте обов'язок спадкоємця щодо задоволення вимог кредитора виникає виключно у разі отримання спадкового майна після смерті спадкодавця. Приймаючи до уваги, що ніхто з числа спадкоємців відповідача ані фактично, ані юридично спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, а отже правонаступники відповідача у спірних правовідносинах відсутні, тому суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed