Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] інтереси якого представляє [PERSON] до Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить суд: - визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON], який на час відкриття спадщини проживав за адресою: [ADDRESS] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що належала померлому на підставі державного акту [NUMBER], виданого Тарутинською РДА 28.04.2004 року та зареєстровано у Книзі записів державних актів № 556. Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповідав [PERSON], про що 21.09.2005 року було складено заповіт. Позивач разом із спадкодавцем не проживав, оскільки мешкає в м. Кишинів Республіки Молдова. 03 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі йому свідоцтва про право на спадщину, але було відмовлено у зв'язку з пропуском строку, який встановлюється для прийняття спадщини. Причинами не своєчасного звернення до нотаріальної контори є те, що позивачу не було відомо про існування заповіту, про що він дізнався лише у 2017 році. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просить розглянути справу у його відсутності. З позовом згоден. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм не відомі причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Так, відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 24 від 01 жовтня 2005 року ( а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що належала померлому на підставі державного акту [NUMBER], виданого Тарутинською РДА 28.04.2004 року, та зареєстровано у книзі записів державних актів № 556 (а.с. 21). Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповідав [PERSON], про що 21.09.2005 року було складено заповіт (а.с. 16). Спадкоємці майна померлого за законом відсутні. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач посилається на той факт, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив у зв'язку з тим, що не знав про існування заповіту, а дізнався про нього лише у 2017 році. Згідно листа Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 03.10.2017 року за № 1286/02-14 позивачу роз'яснено, що заяву про прийняття спадщини [PERSON] повинна була подана після смерті [PERSON], померлого [INFO] протягом шести місяців із дня відкриття спадщини (а.с. 19). За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Також, чинним законодавством передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою і передбачено, що визначено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15. Також, пункт 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає про обов'язкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду. Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і, в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи. Проте, як вбачається з матеріалів справи спадкова справа не заводилась, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносилась. Також не заслуговують на увагу суду доводи позивача, щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, мотивуючи пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тим, що йому не було відомо про наявність заповіту. Відсутність у представника відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed