Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт» про стягнення грошових коштів в сумі 8\~620\~699,02 грн., посилаючись на те, що між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є позивач та ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт» укладено кредитний договір №41/2008Ю від 03.04.2008р., згідно якого позичальнику була відкрита кредитна лінія з лімітом заборгованості у розмірі 7\~600\~000,00 грн., строком користування по 01 квітня 2011 року включно, зі сплатою 16,2% річних за користування кредитними коштами та встановлено графік погашення кредиту згідно Додатка №1 до кредитного договору. В забезпечення погашення кредитної заборгованості позичальника перед позивачем за кредитним договором відповідачем була надана порука, про що між позивачем, позичальником та відповідачем був укладений договір поруки від 03.04.2008р. №41/2008Ю/П-1, згідно якого відповідач солідарно відповідає з позичальником перед позивачем за погашення останньому кредитної заборгованості у сумі і строках, передбачених кредитним договором. Протягом 2009-2013 років за згодою сторін до кредитного договору та договору поруки були внесені зміни шляхом письмово укладення додаткових договорів. Станом на 11.03.2014 року у позичальника виникла заборгованість перед позивачем в сумі 8\~620\~699,02 грн., у тому числі по кредиту в сумі 7\~370\~400,00 грн., процентам в сумі 1\~013\~604,23 грн., пені за прострочений кредит в сумі 175\~382,74 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в сумі 53\~115,18 грн., пені за прострочені проценти з урахуванням встановленого графіка погашення раніше нарахованих, але не сплачених процентів в сумі 8\~596,87 грн., у звязку з цим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23.04.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась в результаті невиконання позичальником ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт» кредитних зобовязань перед ПАТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 8\~620\~699,02грн. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих до суду, та пояснили, що вважають поруку за договором поруки №41/2008Ю/П-1 припиненою на підставі пункту 4 статті 559 Цивільного кодексу України. У задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні зясовано, що 03 квітня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт» укладено кредитний договір №41/2008Ю, згідно якого позичальнику була відкрита кредитна лінія з лімітом заборгованості у розмірі 7\~600\~000,00 грн., строком користування по 01 квітня 2011 року включно, зі сплатою 16,2% річних за користування кредитними коштами та встановлено графік погашення кредиту згідно Додатка №1 до кредитного договору (т.1 а.с.6-8) В забезпечення погашення кредитної заборгованості позичальника перед позивачем за кредитним договором відповідачем була надана порука, про що між позивачем, позичальником та відповідачем був укладений договір поруки від 03.04.2008р. №41/2008Ю/П-1, згідно якого відповідач солідарно відповідає з позичальником перед позивачем за погашення останньому кредитної заборгованості у сумі і строках, передбачених кредитним договором (т.1 а.с.19). У період з 08.12.2009 року по 28.12.2009 року у звязку із зміною назви позичальника (назву ТОВ «Спільне підприємство «Торнадо пласт» на назву ТОВ «Торнадо пласт» відповідно) за згодою між позичальником та позивачем, і між позивачем, позичальником та відповідачем до кредитного договору та до договору поруки буди внесені зміни 08.12.2009 року і 28.12.2009 року шляхом укладення додаткових угод до кредитного договору та договору поруки (т.1 а.с. 9, 11, 20, 21). 01.04.2011 року, 31.05.2011 року, 08.11.2011 року за згодою між позичальником та позивачем до кредитного договору були внесені зміни в частині збільшення терміну користування кредитними коштами по 26 грудня 2014 року включно та встановлення нового графіка погашення кредитної заборгованості перед позивачем, про що було укладено додатковий договір до кредитного договору (т.1 а.с. 13-15). У звязку із змінами до кредитного договору за згодою між відповідачем, позивачем та позичальником були внесені зміни і до договору поруки (т.1 а.с.22, 23). 30.04.2013р. за погодженням між позичальником та позивачем була встановлена плата за користування кредитними коштами у розмірі 19,62% річних та у розмірі 24,62% річних у випадку невиконання позичальником п.п. 1.1.2., 2.4. кредитного договору та змінено графік погашення кредиту (т.1 а.с.17). 23.05.2013р. були також внесені зміни до умов договору поруки №41/2008Ю/П-1. Умовами пункту 4.2.1. кредитного договору сторони погодили порядок погашення кредиту, проте свої зобовязання позичальник ТОВ «Торнадо пласт» не виконав, що підтверджується виписками з рахунків позичальника, що були відкриті для обліку наданих кредитних коштів і надані позивачем до матеріалів справи. Станом на 11.03.2014 року позичальник має прострочений кредит в розмірі 2\~990\~000 грн.00коп., що підтверджено доданими до справи виписками по рахунках, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1\~013\~604,23грн., крім того, позивачем нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 175\~382грн.74 коп. та за несвоєчасне погашення процентів в сумі 53\~115грн.18 коп. та застосовані санкції на підставі п. 7.1. кредитного договору у вигляді нарахування пені в сумі 8\~596грн.87коп. за несвоєчасне погашення процентів. Загальна сума заборгованості ТОВ «СП «Торнадо пласт» перед позивачем складає 8\~620\~699,02грн. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з матеріалів справи, погашення кредиту та нарахованих процентів позичальник припинив у квітні 2013 року. Згідно виписки по особовому рахунку №20635057211001 за період з 10.08.2012 року по 11.03.2014 року останнє погашення товариством з обмеженою відповідальністю «СП «Торнадо пласт» кредиту відбулось 03 квітня 2013 року в сумі 70\~000,00 грн. з призначенням платежу: «погашення частини кредиту по кредитному договору №41/2008Ю від 03.04.2008р.». В подальшому кожного місяця згідно виписки нарахована до погашення сума кредиту переносилась на рахунок простроченої заборгованості, тобто з 24 травня 2013 року по 04 лютого 2014р. погашень кредиту не відбувалось. Зазначені обставини підтверджені представником позивача в судовому засіданні, а також доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого з травня 2013 року з боку позивача застосовувалась підвищена ставка процентів за користування кредитом, що свідчить про наявність прострочених платежів. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено право банку у разі прострочення сплати позичальником чергового платежу по кредиту та процентах за користування кредитом вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором в повному обсязі. Для реалізації цього права Банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 календарний день після отримання позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобовязаний сплатити наявну заборгованість за кредитом в повному обсязі. Якщо таке погашення не здійснене протягом 5 банківських днів банк має право вжити заходи по стягненню наявної заборгованості за цим договором. Отже, у позивача настає право вимагати від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору, встановлено, що погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Пунктом 7.1. Договору поруки передбачено, що даний договір діє з моменту його підписання сторонами до повного погашення кредиту, процентів, комісійних, неустойки і відшкодування збитків. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Тобто, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559\~ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Верховний Суд України, висновки якого згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, у постанові від 17 вересня 2014 року по справі №6-53цс14 вказав, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не\~\~будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті\~\~559 ЦК України слід дійти висновку про те, що таку вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Аналогічної позиції дотримався і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 22 квітня 2015 року, зазначивши, що пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Банк протягом шести місяців позову до суду не пред'явив, а відтак порука за договором поруки є припиненою. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року №6-128цс14, від 29 січня 2014 року\~№6-155 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, в якій суд зробив висновок про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки порушення позичальником ТОВ «СП «Торнадо пласт» умов кредитного договору щодо повернення кредиту (прострочення погашення кредиту) відбулось з травня 2013 року, то саме з цього часу у позивача виникло право звернутися з вимогою до поручителя [PERSON] протягом наступних 6 місяців. Суд враховує позицію Верховного Суду України та зазначає, що в порушення вимог статті 559 ЦК України позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» предявив вимогу до поручителя [PERSON] шляхом предявлення саме позовної заяви лише 20 березня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на предявлення вимоги до поручителя. Таким чином, суд дійшов висновку, що порука [PERSON] за договором поруки від 03.04.2008р. №41/2008Ю/П-3 є припиненою в силу вимог частини 4 статті 559 ЦК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed