Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

05.09.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи з 05.09.2019 до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 07.10.2017 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з чим останнім подано позов до Зміївського районного суду про розірвання шлюбу, дочка проживає разом з нею. Вона не працює, навчається у вищому навчальному закладі на заочному відділенні, проживає разом з дитиною у своїх батьків, які також надають кошти на утримання дитини, несе витрати на потреби дитини у вигляді придбання дитячого харчування, засобів особистої гігієни, за необхідності ліків, одягу та іграшок. Відповідач не виконує обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки, а кошти надає нерегулярно та у розмірі, що не забезпечує належного утримання їх дитини. Однак, відповідач зареєстрований як ФО- П , має власний магазин та дохід, отже має можливість надавати кошти на утримання дочки. Враховуючи її неплатоспроможність, відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, отримання нерегулярного доходу, вважала за можливе стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісяця, починаючи з 05.09.2019 до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 04.10.2019 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що після припинення шлюбних відносин з позивачем, продовжує надавати матеріальну допомогу дочці, а саме гроші, які переказував на кредитну картку позивача, а також речі та продукти для дитини. Вказав, що перебуває у важкому моральну стані, а вимога щодо стягнення 3 000 грн 00 коп. є завищеною, оскільки він отримує фіксовану заробітну плату, а йому також потрібно жити на кошти. Крім того, позивач вказує різні доводи щодо ненадання матеріальної допомоги, однак сама надала довідку, де відсутня відмітка про реєстрацію їх дочки. Він пропонував укласти договір про виконання його батьківських прав, але мирним шляхом ні позивач, ні її батьки не хочуть, чим порушують його права та права дочки щодо їх спілкування. Під час судового розгляду позивач [PERSON] в цілому підтримала позовні вимоги щодо стягнення на її користь аліментів на утримання дочки з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас, позивач пояснила, що не має доказів на підтвердження доходів відповідача, з яких можливо утримувати аліменти в розмірі 3000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що є приватним підприємцем, отримує дохід на рівні мінімальної заробітної плати. Розмір аліментів 3 000 грн для нього є завищеним, однак від згоден, щоб з нього стягувалися аліменти в розмірі 2 000 грн 00 коп. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано копії свідоцтв про шлюб Серія [NUMBER] та про народження Серія [NUMBER] , з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 4, 5). З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Зміївською міською радою Зміївського району Харківської області №5200 від 05.09.2019, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). З долучених до відзиву копій фіскальних чеків та дублікатів квитанцій, сформованих у електронній формі АТ КБ "Приватбанк", наданих відповідачем, вбачається, що [PERSON] надає кошти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також з вересня 2018 року перераховував [PERSON] кошти для матеріального забезпечення дочки. (а. с. 25-58). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільної неповнолітньої дочки, тому зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Позивачем не надано доказів розміру наявних у відповідача доходів. Відповідач в судовому засіданні визнав позовну заяву частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 грн 00 коп. на користь позивача. Зазначений розмір аліментів перевищує встановлений законом мінімальний розмір. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягування з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000 грн 00 коп. щомісячно, із щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial