Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати довіреність, оформлену 28 листопада 2007 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу [PERSON] від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] удаваним правочином договору купівлі-продажу та визнати за ним право власності на автомобіль марки "DAEWOO", моделі "Lanos", 2007 року випуску покликаючись на те, що на час фактичної купівлі згаданого автомобіля у нього не вистачало коштів для його повного переоформлення на себе, як власника, саме тому, він та відповідач [PERSON] узгодили всі істотні умови і жодних заперечень стосовно ціни та предмету угоди у них не виникало. Між ними було укладено договір довіреності, яким йому було надано право повного розпорядження, користування та володіння названим транспортним засобом, як його власником. При укладенні договору довіреності та передачі автомобіля йому у власність, відповідач [PERSON] запевнив, що щодо автомобіля немає жодних застережень, зокрема, на автомобіль не накладено арешту та не заборонено здійснювати відчуження майна. З метою розрахунку за автомобіль, ним було передано відповідачу [PERSON] гроші в сумі 60000 гривень. Також, [PERSON] написано письмову розписку в якій зазначив, що отримав кошти від нього за продаж автомобіля, передав йому автомобіль у власність, оформивши довіреність. Протягом десяти років, він безперешкодно користувався придбаним автомобілем, проте при зверненні до МРЕО, з метою переоформлення цього транспортного засобу на своє ім"я, з'ясувалось, що перереєструвати автомобіль він не зможе, так як на згаданий автомобіль, органами державної виконавчої служби, накладено арешт. За вказаних обставин він змушений звернутися до суду з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був придбаний ним 28 листопада 2007 року у [PERSON] Представник позивача подав до суду письмове клопотання в якому підтримує вимоги позивача [PERSON] про визнання угоди удаваною та визнання за позивачем права власності на рухоме майно, просить позов задовольнити і просить також справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] теж направив до суду письмову заяву в якій визнає позовні вимоги позивача [PERSON], підтверджує, що дійсно 28 листопада 2007 року, він отримав у [PERSON] грошові кошти в розмірі 60000 гривень за продаж автомобіля марки «Деу Ланос», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] і просить справу слухати у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року, позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки "DAEWOO", моделі "Lanos", 2007 року випуску, червоного кольору, шассі (кузов, рама) №SUPTF69YD7W329820, реєстраційний номер [NUMBER], про що відповідч [PERSON] надав позивачу [PERSON] довіреність з всіма правами власника автомобіля. Таким чином, судом встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, за яким одна сторона передала іншій майно у вигляді автомобіля, а друга сторона в свою чергу, сплатила за нього кошти. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно ст.328 цього Кодексу, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3 цієї ж статті, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності до ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, за якими права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України, має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюють інші правовідносини. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу, за яким відповідач [PERSON] передав у власність позивача [PERSON] автомобіль марки "DAEWOO", моделі "Lanos", 2007 року випуску, червоного кольору, шассі (кузов, рама) №SUPTF69YD7W329820, реєстраційний номер [NUMBER], за який позивач заплатив 60000 гривень. Крім цього, судом встановлено, що після придбання позивачем [PERSON] згаданого автомобіля, відділом ДВС Яворівського РУЮ Львівської області на цей автомобіль накладено арешт. Згідно вимог ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки відповідач [PERSON], видаючи довіреність на імя [PERSON] на представлення його інтересів з питань, повязаних з експлуатацією транспортного засобу марки "DAEWOO", моделі "Lanos", 2007 року випуску, червоного кольору, шассі (кузов, рама) №SUPTF69YD7W329820, реєстраційний номер [NUMBER], сторони приховали укладання договору купівлі-продажу даного автомобіля, а відтак слід визнати таку довіреність удаваним правочином купівлі-продажу автомобіля, визнати за [PERSON] право власності на названий транспортний засіб.

Outcome: approved