Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 02.06.2015 року в його відсутність відповідач розповсюджувала недостовірну інформацію про його психічне захворювання. Відповідач стверджувала, що він психічно хвора особа, судиться з керівництвом ринку Евіс, вижимає кошти з людей, займається чорною магією, підсипав землю з цвинтаря. Про це свідчить аудіозапис слухання справи від 02.06.2015 року. Позивач вказує, що такі відомості не відповідають дійсності та недостовірні. Йому заподіяна моральна шкода в розмірі 20 000 гривень, тому що у нього підвищився тиск, він не міг заснути тривалий час навіть після прийому снодійного та ліків, зривав свої відчуття від несправедливих дій відповідача, яка розповсюджувала в судовому засіданні недостовірну інформацію про стан його психічного здоров*я та про те, що він вимагав з людей якісь кошти. Позивач просив визнати інформацію, яку розповсюджувала в судовому засіданні [PERSON] 02.06.2015 року недостовірною, зобов*язати [PERSON] спростувати розповсюджену нею інформацію в той самий спосіб, яким вона її розповсюджувала, а саме: в присутності всіх присутніх в залі судового засідання сказати, що [PERSON] не психічно хвора особа, та не вимагав від людей коштів, не займається чорною магією, не підсипав землю з цвинтаря, стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що висловлювання [PERSON] є оціночними судженнями, тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. [PERSON] того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 32 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від недостовірної інформації та право вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі . Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як роз*яснено у п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р., при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. За положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів тїї сім*ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти, в тому числі, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи). Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду (п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р.). Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз*яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Право на компенсацію моральної шкоди це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов*язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів про примусове забезпечення виконання зазначеного обов*язку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. На підтвердження позовних вимог [PERSON] посилався на аудіозапис судових дебатів в судовому засіданні 02.06.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди. Досліджений в судовому засіданні аудіозапис судових дебатів в судовому засіданні 02.06.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди не підтверджує тих обставин, на які посилався позивач, на ньому не зафіксовано, що [PERSON] наступним чином висловлювалася на адресу [PERSON]: що він є психічна хвора особа, що судиться з керівництвом ринку Евіс, вижимає кошти з людей. Дійсно, на аудіозапису промови [PERSON] в судових дебатах зафіксовано, що остання висловлювалася на адресу [PERSON], що той займається чорною магією, підсипав землю з цвинтаря. Проте, на думку суду, це є лише припущенням [PERSON], яке вона висловлювала 02.06.2015 р., виступаючи з промовою в судових дебатах під час розгляду вищезазначеної цивільної справи, яке не містить негативної оцінки [PERSON], що дана в грубій непристойній формі, та фактичних даних, і його не можна перевірити на достовірність. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Інших доказів, які б підтверджували обставини поширення відповідачем недостовірної інформації 02.06.2015 р. в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва стосовно [PERSON], останнім надано не було, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed