Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (далі по тексту - ТОВ «Сейм Інвест») в особі свого представника Головкова Є.І. звернулось до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] з вимогами визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , укладений 15 серпня 2014 року між ТОВ «Сейм-Інвест» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), на підтвердження чого ТОВ «Автоплюс Сервіс» (код 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9) видано довідку-рахунок №ВІА680015 від 15 серпня 2014 року; визнати за ТОВ «Сейм Інвест» (код 36473201; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 41-Б) право власності на транспортний засіб LEXUS LX 570, 2010 року випуску, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , чорного кольору, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] ; витребувати транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] на користь ТОВ «Сейм Інвест» (код 36473201; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 41-Б); та стягнути судовий збір. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 липня 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, задоволено частково. Вирішено визнати недійсним правочин оформлений довідкою- рахунком серії ВІА № 680015 від 15.08.2014 року ТОВ "Автоплюс сервіс", (код ЄДРПОУ 34841238) за яким право власності на транспортний засіб Lexus LX 570, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ( [NUMBER] ), номер шасі (номер кузова) [NUMBER] вибуло із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код ЄДРПОУ 36473201) у володіння [PERSON] , витребувати транспортний засіб Lexus LX 570, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] від добросовісного набувача [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код ЄДРПОУ 36473201) та стягнуто судовий збір. Згідно до постанови Апеляційного суду м.Києва від 18 січня 2018 р. рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 липня 2017 року залишено без змін. Відповідно до постанови Верховного суд від 16 травня 2018 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2018 р. справа передана для розгляду судді П`ятничук І.В. Згідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 10 липня 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 17.09.2018 р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої позивач просив визнати недійсним правочин, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 680015 від 15 серпня 2014 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоплюс Сервіс» (код ЄДРПОУ 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9), за яким право власності на транспортний засіб LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код ЄДРПОУ 36473201) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та витребувати транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , номерний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код 36473201; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 41-Б). Також, 17.09.2018 р. представником позивача подано заяву про залучення до участі в справі в якості третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоплюс Сервіс». Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2018 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоплюс Сервіс». Також, 12.11.2018 р. представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» подано заяву про зміну предмету позову в якій позивач просив суд визнати недійсним правочин, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 680015 від 15 серпня 2014 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоплюс Сервіс» (код ЄДРПОУ 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9), за яким право власності на транспортний засіб LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код ЄДРПОУ 36473201) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та витребувати транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , номерний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код 36473201; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 41-Б). 12.11.2018 р. представником позивача подано заяву про залишення без розгляду заявлених позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб «Лексус ЛХ 570 « 2010 р. випуску д\\н [NUMBER] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест». Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2018 р. залишено заявлені ТОВ «Сейм Інвест» позовні вимоги в частині вимог про визнання права власності на транспортний засіб «Лексус ЛХ 570 « 2010 р. випуску д\\н [NUMBER] - без розгляду. Як вбачається з заявлених позовних вимог позивач вказує а те, що 19 листопада 2010 року ТОВ «Сейм Інвест» придбало у ТОВ «Атрибут і К» транспортний засіб - LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , чорного кольору. В подальшому 23 листопада 2010 року зазначений транспортний засіб був зареєстрований у ВРЕВ-6 УДАІ в м. Києві за ТОВ «Сейм Інвест», про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 12 травня 2011 позивачу ВРЕВ-5 УДАІ в м. Києві було видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] у зв`язку із зміною державного номера ТЗ (замість [NUMBER] видано номер [NUMBER] ). 03 жовтня 2011 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» було укладено договір оренди транспортних засобів №51с. Відповідно до умов договору оренди орендодавець (ТОВ «Сейм Інвест») передав орендарю (ТОВ «Флогістон») транспортні засоби у тимчасове платне користування. Відповідно до п. 2.3 договору оренди автомобілі повинні бути повернені орендодавцю по закінченню встановленого договором терміну - до 03.10.2016 р. 06 січня 2015 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» в особі ліквідатора підприємства було укладено додаткову угоду №2-1/1 про розірвання договору оренди №51с від 3 жовтня 2011 року, за умовами якої орендар зобов`язався повернути орендодавцю транспортні засоби, які на той час знаходилися в оренді, у т.ч. LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , колір чорний. Однак, ТОВ «Флогістон» не виконало своїх зобов`язань і не повернуло транспортні засоби, які на праві власності належать ТОВ «Сейм Інвест». За фактом неповернення транспортних засобів СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015100040013047 від 29 серпня 2015 року, по якому 29 вересня 2016 року ТОВ «Сейм Інвест» визнано потерпілим. 04 жовтня і 31 жовтня 2016 року представник потерпілого ознайомлювався із матеріалами кримінального провадження №12015100040013047 від 29 серпня 2015 року з яких йому стали відомі наступні факти. 15 серпня 2014 року належний позивачу транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №ВІА680015, виданої ТОВ «Автоплюс Сервіс» (код 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9). 14 жовтня 2014 року зазначений ТЗ був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №ВІА812557. 15 січня 2015 року ТЗ було перереєстровано у зв`язку із заміною державного номера (замість [NUMBER] видано новий - [NUMBER] ), також 17.04.2018 проводилась операція перереєстрації при зміні номерного знаку внаслідок чого відбулася зміна номерного знаку з [NUMBER] на [NUMBER] , а також змінилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на [NUMBER] . Враховуючи наведене, просив суд визнати недійсним правочин, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 680015 від 15 серпня 2014 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоплюс Сервіс» (код ЄДРПОУ 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9), за яким право власності на транспортний засіб LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код ЄДРПОУ 36473201) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та витребувати транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , номерний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейм Інвест» (код 36473201; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 41-Б). Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 11 січня 2019 р. закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду. Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити, в обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що докази містяться в матеріалах справи однозначно вказують на те, що спірний транспортний засіб вибув з власності позивача всупереч волі власників та керівників товариства, без дотримання порядку та процедур передбачених внутрішніми актами товариства, оскільки [PERSON] ТОВ «Сейм Інвест» жодного рішення з приводу погодження відчуження ТЗ не приймала, довідкою ТОВ «Сейм Інвест» від 20.07.2017, підтверджується те, що відчуження ТЗ на користь третіх осіб або списання ТЗ з балансу підприємства не відбувалось, ТЗ на даний час обліковується на балансі підприємства, грошові кошти від його відчуження як на банківські рахунки так і в касу підприємства не находили. а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову з огляду на правомірність придбання відповідачем транспортного засобу та з підстав недоведеності позивачем своїх позовних вимог, а також вказував на те, що позивачем заяву про міну предмету позову подано не відповідно до вимог ч.4 ст.49 ЦПК України. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю « Автоплюс Сервіс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року ТОВ «Сейм Інвест» (позивач) придбало у ТОВ «Атрибут і К» транспортний засіб - LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , чорного кольору . 23 листопада 2010 року зазначений ТЗ був зареєстрований у ВРЕВ-6 УДАІ в м . Києві за позивачем, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 12 травня 2011 позивачу ВРЕВ-5 УДАІ в м. Києві було видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] у зв`язку із зміною державного номера ТЗ (замість [NUMBER] видано номер [NUMBER] ). 03 жовтня 2011 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» було укладено договір оренди транспортних засобів №51с. Відповідно до умов договору оренди орендодавець (ТОВ «Сейм Інвест») передав орендарю (ТОВ «Флогістон») транспортні засоби у тимчасове платне користування в тому числі транспортний засіб - LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] . Відповідно до п. 2.3 договору оренди автомобілі повинні бути повернені орендодавцю по закінченню встановленого договором терміну - до 03.10.2016 р. 06 січня 2015 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» в особі ліквідатора було укладено додаткову угоду №2-1/1 про розірвання договору оренди №51с від 3 жовтня 2011 року, за умовами якої орендар зобов`язався повернути орендодавцю транспортні засоби, які на той час знаходилися в оренді, у т.ч. LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] , номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , колір чорний. ТОВ «Флогістон» не виконало своїх зобов`язань і не повернуло транспортні засоби, які на праві власності належать ТОВ «Сейм Інвест». За фактом неповернення транспортних засобів СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015100040013047 від 29 серпня 2015 року, по якому 29 вересня 2016 року ТОВ «Сейм Інвест» визнано потерпілим. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року належний позивачу транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №ВІА680015, виданої ТОВ «Автоплюс-Сервіс» (код 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9). 14 жовтня 2014 року зазначений ТЗ був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №ВІА812557 виданої ТОВ «Ореон-Трейд (код38132931). 15 січня 2015 року ТЗ було перереєстровано у зв`язку із заміною державного номера (замість [NUMBER] видано новий - [NUMBER] ). 17.04.2018 проводилась операція перереєстрації при зміні номерного знаку внаслідок чого відбулася зміна номерного знаку з [NUMBER] на [NUMBER] , а також змінилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на [NUMBER] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Те, що саме ТОВ «Сейм Інвест», є законним власником спірного ТЗ, підтверджується наданими судом, договором купівлі продажу; видатковою накладною; свідоцтвом про реєстрацію ТЗ; балансовою довідкою ТОВ «Сейм Інвест»; письмовими поясненнями та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були керівниками ТОВ «Сейм Інвест». Як вбачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2011 року між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» укладено договір оренди транспортних засобів № 51с, відповідно до умов якого ТОВ «Сейм Інвест» передало у тимчасове платне користування ТОВ «Флогістон» транспортні засоби, в тому числі спірний автомобіль LEXUS LX 570. Відповідно до п. 2.3 договору оренди автомобілі повинні бути повернені орендодавцю по закінченню встановленого договором терміну, тобто 03.10.2016 року. 6 січня 2015 року в зв`язку з ліквідацією ТОВ «Флогістон» між ТОВ «Сейм Інвест» та ТОВ «Флогістон» було укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди № 2-1/1, за умовами якої орендар зобов`язався повернути орендодавцю транспортні засоби, які на той час знаходилися в оренді, у т.ч. LEXUS LX 570, державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] . В зв`язку з неповерненням ТЗ, позивач, 15.01.2015 р. та 07.07.2015 р. звернувся з вимогами до ліквідатора ТОВ «Флогістон» [PERSON] про повернення транспортних засобів. Однак, на час розірвання договору оренди, ТЗ у володінні ТОВ «Флогістон» були відсутні, а тому не були повернуті ліквідатором законному власнику - ТОВ «Сейм Інвест». Оскільки транспортні засоби у ТОВ «Флогістон» були відсутні ліквідатор звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину. На даний час за фактом незаконного заволодіння транспортними засобами Дніпровським УП ГУНП в Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015100040013047 від 29 серпня 2015 року, у якому 29 вересня 2016 року ТОВ «Сейм Інвест» визнано потерпілим. 15 серпня 2014 року належний позивачу транспортний засіб LEXUS LX 570, номер шасі (номер кузова) [NUMBER] , державний знак (реєстраційний номер) [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] (Відповідач 1) на підставі довідки-рахунку ВІА № 680015, виданої ТОВ «Автоплюс Сервіс» (код 34841238, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9), а вже 14 жовтня 2014 року зазначений ТЗ на підставі довідки-рахунку № ВІА812557 виданої ТОВ «Ореон-Трейд» був зареєстрований за [PERSON] . 15 січня 2015 року ТЗ було перереєстровано у зв`язку із заміною державного номера (замість [NUMBER] видано новий - [NUMBER] ). 17.04.2018 проводилась операція перереєстрації при зміні номерного знаку внаслідок чого відбулася зміна номерного знаку з [NUMBER] на [NUMBER] , а також змінилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на [NUMBER] . За змістом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Наданими під час розгляду справи доказами встановлено, що підставою для перереєстрації ТЗ на [PERSON] була довідка-рахунок видана ТОВ «Автоплюс Сервіс». Відповідний документ видається покупцю під час придбання ТЗ які перебували в користуванні через так звані «торгуючі організації», які здійснюють реалізацію ТЗ отриманих на комісію. Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, (далі - Порядок № 1200), в редакції діючій станом на дату відчуження ТЗ, визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобам, в тому числі тими, що які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку. Відповідно до п. 43 Порядку № 1200 на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в Державтоінспекції, або машини, зняті з обліку в Держсільгоспінспекції, для їх подальшої реалізації: від суб`єктів господарювання - за наявності накладної із зазначенням моделі, марки транспортного засобу, номера шасі, двигуна, його ціни, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або свідоцтва про реєстрацію машини, паспорта та доручення уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Однак, з матеріалів справи, доказів щодо видачі будь-якої довіреності яка дає право на відчуження спірного ТЗ не вбачається, таким чином встановлено, що відчуження вказаного ТЗ мало місце всупереч вимогам статуту ТОВ «Сейм Інвес» пп. 11.3.9.12 якого передбачена необхідність отримання директором Товариства попереднього погодження Наглядової Ради товариства на відчуження у будь-який спосіб основних засобів, в т.ч. транспортних засобів. Також довідкою ТОВ «Сейм Інвест» від 20.07.2017 р., підтверджується те, що відчуження ТЗ на користь третіх осіб або списання ТЗ з балансу підприємства не відбувалось, ТЗ на даний час обліковується на балансі підприємства, грошові кошти від його відчуження як на банківські рахунки так і в касу підприємства не находили. Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно вимог ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Також слід зазначити, що жодними доказами не підтверджується обставини вибуття переданих в оренду ТОВ «Флогістон» транспортних засобів саме з волі власника - ТОВ «Сейм Інвест» та орендаря транспортних засобів. Таким чином, вищевказаними доказами підтверджується те, що ТЗ вибув із володіння власника та орендаря не з їхньої волі. Транспортний засіб на сьогодні обліковується на балансі підприємства, грошові кошти від його відчуження на банківські рахунки та в касу підприємства не находили. [PERSON] набув ТЗ у власність незаконно, а отже [PERSON] придбала ТЗ в особи яка не мала права його відчужувати, тому у Позивача, як власника майна наявні всі правові підстави витребувати автомобіль від набувача - [PERSON] , згідно вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України. Крім того слід зазначити, що з наданих відповідачем [PERSON] письмових відповідей на поставлені позивачем питання вбачається, що [PERSON] не пам`ятає обставин придбання спірного автомобіля, не може жодним чином надати доказів щодо оплатного придбання нею вказаного транспортного засобу. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позову про витребування майна відповідач, згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. В такому випадку добросовісність володіння майном повинна доводити особа, яка володіє майном. Тобто, саме набувач повинен довести правомірність набуття майна у власність. Відповідно до ст. 81 ЦПК України 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Однак, як зазначалось вище, достатніх доказів на підтвердження правомірності набуття у власність спірного ТЗ [PERSON] не надала, фактичних обставин придбання ТЗ не пам`ятає, а тому добросовісність набуття майна [PERSON] не довела, що відповідно до вимог ст. 387, 388 ЦК України надає позивачу право, за будь-яких умов, витребувати у неї спірний ТЗ, як у особи яка без відповідних правових підстав заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Правочин, оформлений довідкою-рахунком, виданою 15.08.2014 ТОВ «Автоплюс Сервіс» на ім`я [PERSON] є недійсним, оскільки ТОВ «Автоплюс Сервіс» прийняло на комісію автомобіль LEXUS LX 570 з порушенням вимог Порядку № 1200, без необхідних для реалізації ТЗ документів (довіреності, накладної), не від власника майна, оскільки власник транспортного засобу LEXUS LX 570, рішення про відчуження товару не приймав, з наглядовою Радою товариства не погоджував, жодної довіреності на право відчуження ТЗ не видавав, накладної на відчуження ТЗ не складав, грошові кошти від його продажу на рахунки ТОВ «Сейм Інвест» не надходили, ТЗ до цього часу перебуває на балансі підприємства. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. З викладеного вбачається, що продаж автомобіля відбувся за відсутності волевиявлення власника товару - ТОВ «Сейм Інвест», зокрема, особою яка не мала необхідних повноважень на відчуження ТЗ. Тому наявні правові підстави передбачені ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України для визнання недійсним такого правочину як такого, що укладений за відсутності волевиявлення власника майна та особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в Узагальненні судової практики від 24 листопада 2008 року «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсним не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Зазначена позиція також викладена в п. 10 постанови Пленуму Верховною Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до якої не піддягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 338 ЦК України. Таким чином, наданими позивачем належними та допустимими доказами підтверджуються те, що правочин оформлений Довідкою-рахунком ВІА № 680015 , виданою 15.08.2014 ТОВ «Автоплюс Сервіс» на ім`я [PERSON] є недійсним. Також слід зазначити, що посилання представника відповідача на те, що подана представником позивача заява про зміну предмету позову не може бути взята судом до уваги з огляду на ч.4 ст. 49 ЦПК України судом до уваги не береться з посиланням на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Відповідно до абзацу другого ч. 4 ст. 49 ЦПК України зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи. Оскільки розгляд даної справи було розпочато відповідно до правил, що діяли до набрання чинності діючою редакцією ЦПК України, яка не передбачала стадії судового провадження у вигляді підготовчого засідання, а також враховуючи те, що зміна певних фактичних обставин відбулась вже після початку судового розгляду і прийняття рішення у справі попереднім складом суду, з урахування вимог п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, наявні законні підстави до закінчення підготовчого засідання по даній справі, при новому розгляді, змінити предмет позову. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною предмету позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України і покладає на відповідачів обов`язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved