Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що 02.04.1998 року [PERSON], яка приходиться позивачу бабусею, заповіла онуку - [PERSON], все майно, де б воно не було і з чого б не складалось, все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право. [INFO] [PERSON] померла. 14.03.2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі чого було заведено спадкову справу № 165/2018 щодо майна померлої [INFO] бабусі - [PERSON]. 29.05.2018 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що відсутня інформація про реєстрацію квартири за померлою [INFO] [PERSON]. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на набуття права власності на спадкове майно, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила вирішити справу відповідно до норм чинного законодавства, зазначивши при цьому, що право власності не було зареєстровано за спадкодавцем, а тому прав на майно позивач не має. Третя особа - Державний нотаріус Третьої Дніпровської нотаріальної контори Демуш Є.В. в судове зсідання не з'явилась, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] (арк.с.13). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], складеному 04.12.1998 року вбачається, що [PERSON] була власником квартири на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1993 року (арк.с.21-24). Відповідно до технічного паспорту на житловий дім індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS], складеного 03.03.2000 року, [PERSON] була власником квартири № 8 (арк.с.25-28). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], складеного 05.11.2008 року [PERSON] є власником, розмір частки -1 (арк.с.29-34). Відповідно до заповіту, складеному 02 квітня 1998 року [PERSON], остання заповіла [PERSON] все майно, де б воно не було, та з чого б не складалось, все, що буде належати на день смерті (арк.с.14). З інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно реєстраційних даних БТІ, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 22.12.1993 року, згідно розпорядження № 284 від 22.12.1993 року (арк.с.35). Відповідно до акту ідеальних часток від 07.02.2003 року, затвердженого начальником Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за результатами обстеження домоволодіння [ADDRESS], встановлено, що за [PERSON] /померлою/, згідно до свідоцтва про право власності від 22.12.1993 року, рахується квартира № 8, що складає 14/100 (арк.с.104-105). Рішенням Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21.03.2003 року № 82/12, затверджено Акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] з видачею нових свідоцтв на [PERSON] (померлу): 14/100 частки. Вважати такими, що втратили чинність свідоцтво про право власності на житло від 22.12.93 на [PERSON] /померлу/. Відповідно до даного рішення, доручено Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння (арк.с.16). Відповідно до архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21.03.2003 №83/12 затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] з видачею нових свідоцтв на: [PERSON] (померлу) 14/100 частки від усього домоволодіння. Вважати такими, що втратили чинність свідоцтво про право власності на житло від 22.12.93 на [PERSON] /померлу/. Доручено Комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння (арк.с.103). Згідно інформації Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 23.04.2018 року № 489, відомості про те, чи скасовані рішення або окремі пункти рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21.03.2003 року № 82/12 «Про узаконення розмірів житлового приміщення 1-5 та приміщень квартир № 1 та І-а, затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS]», починаючи з 2007 року по теперішній час, відсутня (арк.107). Відповідно до інформації КП «ДМБТІ» ДОР в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS] в цілому за [PERSON] (мовою оригінала) на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1993 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження №Кр. 284, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано реєстрову книгу № 141п за реєстровим № 1. В матеріалах інвентаризаційної справи за зазначеною адресою міститься копія рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21.03.2003 року № 82/12 про узаконення розмірів житлового приміщення І-5 та приміщень квартир № І та І-а, затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS], в інвентаризаційній справі відомості по скасування зазначеного рішення чи його пунктів, відсутні (арк.с.109). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відсутні відомості про право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Технічний опис майна: домоволодіння складається з трьох житлових будинків та господарчих будівель і споруд (арк.с.115-116). Згідно посвідки про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [PERSON] (арк.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 1273 (арк.с.17). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (арк.с.19). З відомостей Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради вбачається, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.04.1987 року до дня смерті ([INFO]), з реєстраційного обліку знята 23.11.1999 року. Склад сім'ї на день смерті ([INFO]) становить 3 (три) особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знята з обліку 21.11.2006 року, [PERSON], [INFO] (арк.с.20). Встановлено, що 14 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Третьої Дніпровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] (арк.с.78). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 14.03.2018 року Третьою Дніпровською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 62137998 за спадкодавцем [PERSON], дата смерті [INFO] (арк.с.72). З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками є [PERSON], [PERSON] (арк.с.83). Відповідно до довідки КП ЖРЕП Красногвардійського району від 07.10.2008 року, [PERSON], 1914 року була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 02.04.1987 року по день її смерті [INFO] разом з онуком [PERSON], [INFO] (арк.с.82). Згідно постанови державного нотаріуса Третьої Дніпровської нотаріальної контори Демуш Є.В. від 29 травня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], після померлої [INFO] матері - [PERSON] (арк.с.15,117). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦПК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його діє в повному обсязі. З огляду на вищезазначені вимоги у зазначеній справі до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Відповідно до Розділу ІІІ глави 3 пункту 117 Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №18/5 від 14 червня 1996 року (чинної на час відкриття спадщини) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В разі наявності заборони державний нотаріус повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на згадане вище майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок та інше нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), державний нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів. Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира). При зверненні до нотаріуса [PERSON] були надані нотаріусу наявні у нього документи на майно, але нотаріусом виявлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна інформація про реєстрацію квартири № 8, що складає 14/100 частин домоволодіння, за адресою: [ADDRESS], відсутня (арк.с.117). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Встановлено, що 22 грудня 1993 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира МБТІ зареєстрована на праві приватної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записана у реєстрову книгу за № 141п-1, однак вказане свідоцтво скасовано рішенням Красногвардійської районної ради від 21.03.2003 року № 82/12 «Про узаконення розмірів житлового приміщення 1-5 та приміщень квартир № 1 та 1а, затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння [ADDRESS]». Відповідно до Акту ідеальних часток, затвердженого 07.02.2003 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] числиться квартира [ADDRESS], інформація про реєстрацію зазначеної частини домоволодіння за померлою [PERSON], відсутня. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Аналіз цивільного законодавства в контексті права на спадкування свідчить, що успадковуються виключно ті права і обов'язки, які виникли та належали спадкодавцеві ще за життя, та які не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 80 ЦПК України. Проте, доказів на підтвердження того, що [PERSON] за життя оформила своє право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], та набула на неї право власності, суду надано не було, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що право власності на квартиру було зареєстровано за померлою згідно вимог Закону, у зв'язку з чим, позивачем не виконано вимоги ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець за життя не набула право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку, а відтак, це майно не входить до складу спадщини і визнання права власності за позивачем в порядку спадкування не можливе. Також матеріали справи не містять доказів, що позивач у передбачений законом строк та порядок прийняв спадщину. Тому, суд вважає, що позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, чим останній не виконав вимоги Закону. Таким чином, на підставі наданих суду позивачем, витребуваних судом доказів, які були в повному обсязі досліджені в судовому засіданні, не встановлено, що майно - квартира за адресою: [ADDRESS], увійшла до спадкової маси майна після померлої [PERSON]. Інші посилання позивача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Отже, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed