Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні він та його представник та мотивує тим, що 26.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, а 25.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду щодо його розірвання. В період шлюбу було придбано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, квартира, 5, яка була зареєстрована на імя відповідачки. 16.01.2008 року [PERSON] та його покійний батько [PERSON] на підставі договору-купівлі продажу продали належні їм на праві спільної приватної часткової власності трьохкімнатну квартиру, що знаходилася за адресою [ADDRESS], за ціною 247450,00 грн. Квартира № 5 за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, була придбана за виручку коштів від продажу, 65/100 частини квартири, що знаходилася за адресою [ADDRESS] та належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Сумської міської ради від 14.03.2006 року. Тому просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, квартира, 5. Відповідачка в режимі відеоконференції заперечувала проти задоволення позову, оскільки [PERSON] була підписана письмова нотаріально завірена заява, згідно якої він знав про її намір придбати квартиру, а також те, що кошти, які витрачаються на придбання квартири, яка знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, квартира, 5, є її особистою власністю, зазначив, що в суд по даному питанню звертатися не буде. Просить суд відмовити у задоволденні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6), який був розірваний згідно копії рішення Конотопського місьрайсуду Сумської області від 15.06.2015 року, рішення набрало законної или 26.06.2015 року (а.с.27). В період шлюбу, 06.02.2008р. [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, квартира, 5, яка була зареєстрована на її імя, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2008 року (а.с. 24) 06.02.2008 року [PERSON] була підписана письмова заява, згідно якої він, перебуваючи при здоровому розумі, ясної пам"яті та діючі добровільно, повідомив, що йому відомо про намір його дружини [PERSON] придбати квартиру, шляхом купівлі-продажу, а також те, що кошти, які витрачаються на придбання квартири № 5, яка знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, є її особистою власністю, зазначив, що квартира також буде її особистою власністю. В суд по даному питанню звертатися не буде, заява була нотаріально завірена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 25, з зворотнього боку). Допитана в судовому засідання [PERSON] суду пояснила, що вона, як приватний нотаріус, дійсно посвідчулава договір купівлі-продажу квартири № 5 по провул. Толстого Л., 10 в м. Суми. Сторони договору прийшли з відповідними документами, був складений проект договору купівлі-продажу, був визначений покупець квартири, яка перебувала у шлюбі та на підставі Сімейного Кодексу України інший з подружжя повинен викласти письмову згоду на придбання квартири. Чоловік покупця виявив бажання зазначити у заяві, що квартира придбувається за кошти його дружини та буде її особистою власністю. Йому був роз"яснений зміст заяви, на той час він чітко розумів, що підписував. Без заяви іншого подружжя договір купівлі-продажу не міг бути посвідчений Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами СК та ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2, 3 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Зазначена норма стосується майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а не майна, що є приватною власністю одного з подружжя. Судом встановлено, що письмовою заявою [PERSON], яка була нотаріально завірена приватним нотаріусом 06.02.2008 року, підтвердив факт придбання квартири № 5, яка знаходиться за адресою м. Суми, провул. Толстого Л., 10, за особисті кошти дружини [PERSON] тп зазначена квартира буде її особистою власнітю, що в суд по даному питанню звертатися не буде. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed