Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління юстиції у Київській області про відшкодування шкоди. У своєму позові просить визнати факт бездіяльності Держави в особі Головного управління юстиції у Київській області, стягнути з державного бюджету України на користь [PERSON] матеріальну шкоду, яку оцінює в розмірі вартості 0,12 га земельної ділянки в с. Козин Обухівського району Київської області 1 073 492,88 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок бездіяльності Київського обласного управління юстиції у Київській області, яка виразилась у ненаправленні за належністю заяви [PERSON] від 06.05.2005 про повернення виконавчого листа без виконання, її безпідставно позбавлено права власності на земельну ділянку розміром 0,12 га в с. Козин Обухівського району Київської області з недобудованим будинком та надвірними спорудами. За наведених обставин просить задовольнити позов у заявлений нею спосіб. В судовому засіданні представник позивача позов з викладених у ньому підстав підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник Головного управління юстиції у Київській області проти позову вимог заперечив з посиланням на його безпідставність і необґрунтованість, просив відмовити у його задоволенні. Державна казначейська служба України свого представника в судове засідання не направила, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. За наведених обставин враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України та думку сторін, що беруть участь у судовому засіданні, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності представника Державної казначейської служби України. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ст. 1173 ЦК України, на яку посилається позивач, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1173 ЦК необхідно довести такі факти: а) незаконність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди, під котрою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Тобто про реальна шкода та упущена вигода. в) причинний зв'язок між незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Лише за наявності всіх вказаних умов наступає відповідальність за ст. 1173 ЦК України. Відсутність будь-якої із цих умов є підставою для звільнення органу державної влади від відповідальності. Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2001 у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя затверджено мирову угоду між [PERSON] до [PERSON] За умовами мирової угоди [PERSON] відмовляється від позову, а за [PERSON] залишається право власності на земельну ділянку [NUMBER] в садівницькому товаристві «Міжріччя» в селищі Козин Обухівського району Київської області і недобудований садовий будинок та будівлі на цій ділянці, [PERSON] сплачує [PERSON] до 01.12.2001 грошову компенсацію за її долю в спільному майні подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель на цій ділянці в сумі 23 220 грн., в разі несплати стягнути вказану суму з [PERSON] в примусовому порядку ( а.с.4, об). 17.12.2001 Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 220 грн. грошової компенсації за її долю в спільному майні подружжя, яким є недобудований садовий будинок і будівлі на земельній ділянці [NUMBER] в садівницькому товаристві «Міжріччя» в селищі Козин Обухівського району Київської області ( а.с.5). 23.05.2003 відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2001 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 23 220 грн. грошової компенсації за її долю в спільному майні подружжя ( а.с.6). 22.04.2005 постановою Київського обласного управління юстиції виконавче провадження згідно акту прийому-передачі від 04.05.2005 на подальше примусове виконання до підрозділу примусового виконання до ДВС Київського обласного управління юстиції ( а.с.7). 04.05.2005 державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Київського обласного управління юстиції прийняв до свого провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Обухівським районним судом ( а.с.7, об). Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.10.2005, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.04.2008, власником недобудованого будинку та інших споруд, розташованих на земельній діялянці [NUMBER] в с. Козин Обухівського району садове товариство "Міжріччя" визнана [PERSON] 22.02.2010 виконавчий лист, виданий 17.12.2001 на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 23 220 грн. повернуто [PERSON] за її заявою від 18.01.2010 про повернення виконавчого документу без виконання (а.с.12). Також судовим розглядом встановлено, що [PERSON] зверталась до ВДВС Обухівського РУЮ із заявою від 06.05.2005 про повернення виконавчого документу без виконання та закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення з аналогічною заявою до Головного управління юстиції у Київській області. До позовної заяви [PERSON] не надала жодного документу який би свідчив про перешкоджання з боку Державної казначейської служби України, Головного управління юстиції у Київській області у реалізації позивачем свого права власності. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління юстиції у Київській області про відшкодування шкоди, є необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки при пред'явленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, то з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, оскільки компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed