Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

03.08.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , з наступними вимогами: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 3,60 га, кадастровий номер 6321784500:02:000:0300, розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (колишньої Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області), з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування зазначила, що [INFO] померла баба [PERSON] , останнім місцем реєстрації та проживання якої була наступна адреса: [ADDRESS] . За вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Після смерті баби відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (колишньої Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області) з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,60 га, кадастровий номер 6321784500:02:000:0300, що належить [PERSON] , згідно державного акту від 27.06.2003 серії Р2 №753297 та була успадкована матір`ю позивачки [PERSON] разом з [PERSON] . Після смерті баби до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін звернулася мати позивачки [PERSON] , та [PERSON] , відповідач у справі. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка, окрім іншого, складається із прав спадкоємиці майна, що залишилося після смерті баби [PERSON] . Останнім місцем реєстрації та проживання матері [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS] . За вказаною адресою з матір`ю був зареєстрований її син [PERSON] , який від спадщини відмовився. За життя 01.08.2017 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала 1/2 частку належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] своєму синові, який є братом позивачки, [PERSON] , який у встановлений законом строк звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, а позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Прийнявши спадщину, позивач через представника, звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 3.60 га кадастровий номер №6321784500:02:000:0300. У грудні 2020 року нею було отримано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.08.2021 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про закриття підготовчого провадження у справі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Готвальдівської районної ади народних депутатів від 21.08.1990 та земельної ділянки на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (колишньої Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області), з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,60 га, кадастровий номер: 6321784500:02:000:0300, що належала [PERSON] (а.с. 12, 15) З довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації, землевпорядкування, містобудування та архітектури" № 1174 від 11.02.2020 вбачається, що згідно архівних матеріалів, житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012, належав в цілому [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Скрипаївської сільської ради народних депутатів від 09.03.1995 р., зареєстрованого в Зміївському МДПТІ 10.03.1995 р., в кн. 4-394 (а.с. 14) Факт родинних відносин [PERSON] з померлою [PERSON] підтверджуються даними свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , даними свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8, 9) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17) За життя [PERSON] 01.08.2017 склала заповіт, яким заповідала 1/2 частку належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] синові [PERSON] (а.с. 18) Постановою державного нотаріуса Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 04.12.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 21) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2021 визнано за [PERSON] , у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] , право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , загальною площею 3,60 га., кадастровий номер 6321784500:02:000:0301 на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області (на даний час - Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області) з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належить [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до державного акту Р2 753298 від 27.06.2003 та була успадкована [PERSON] (а.с. 27-29) Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Пунктом 1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом «г» частини першоїстатті 81 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьоїстатті 152 ЗК Українипередбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19) зазначено, що: «тлумаченнястатті 50 Закону України «Про нотаріат`свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно доЗакону України «Про нотаріат». У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Судом встановлено, що спадкоємицею після померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] . Позивачем доведено, що вона набула право на спадкування прав (перехід прав) матері [PERSON] , яка померла [INFO] на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Із наданих позивачем доказів вбачається, що нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав позивача, оскільки за життя [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи про право на спадщину після померлого [PERSON] , то надати нотаріусу правовстановлюючі документи, які підтверджують належність майна спадкодавцю [PERSON] , [PERSON] не має можливості. За наведеного, паозовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У справі Руїс Торіха проти Іспанії, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Outcome: approved