Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом в т. ч. в інтересах неповнолітніх дітей до відповідача про визнання права власності на домоволодіння по [ADDRESS] в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України, посилаючись на обставини добросовісного, відкритого та безперервного володіння нерухомістю з 16 грудня 2003 року з дозволу Кам'яне-Случанської сільської ради. Оскільки після смерті попереднього власника [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємців не залишилось, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, обґрунтувавши позов доводами, викладеними в позовній заяві. Додала, що їй відомо про наявність у покійної [PERSON] рідної сестри, однак чи залишились спадкоємці, які б могли претендувати на спірний будинок, їй не відомо. Представник відповідача - Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Овсійчук Г. В. позовні вимоги визнала. За ініціативою суду на підставі ст. 35 ЦПК України ухвалою до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Сарненську районну державну нотаріальну контору. Представник третьої особи - Сарненської районної державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання подала заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, визнання представником відповідача позову не може бути прийняте судом, оскільки суперечить закону. З довідок Кам'яне-Случанської сільської ради вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] разом неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] проживають у спірному будинку з грудня 2003 року, станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті проживала одна, дані про наявність спадкоємців відсутні. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] від [INFO], випискою з погосподарської книги № 6, особовий рахунок № [NUMBER]. Позивачі в обґрунтування своїх доводів надали суду копію технічного паспорта на садибний будинок [ADDRESS] із зазначенням характеристики житлового будинку, 1960 року забудови та господарських приміщень а також довідку БТІ № 4/470 від 28 січня 2014 року про їх інвентаризаційну вартість. Однак на думку суду, наданих позивачами доказів недостатньо для обґрунтування заявлених вимог. У відповідності до вимог ст. 344 ЦК України, на яку як на підставу позову посилались позивачі особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі ч 4 ст. 10 ЦПК України з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи судом роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх право клопотати про витребування відомостей щодо наявності чи відсутності спадкоємців покійної [PERSON], однак, будучи попереджені про наслідки невчинення процесуальних дій, сторони зазначених клопотань не заявляли. З огляду на визначений ст. 11 ЦПК України принцип диспозитивності, згідно якого справа розглядається в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд позбавлений права з власної ініціативи вирішувати питання про збирання доказів в обґрунтування доводів сторін. За відсутності фактичних даних про права третіх осіб на спірне нерухоме майно, наявність чи відсутність заяв про прийняття спадщини чи вчинення інших дій, які б свідчили про її прийняття, про наявність спадкової справи після смерті [PERSON], суд не має можливості дійти висновку чи добросовісно позивачі заволоділи будинком, чи навпаки були обізнані з обставинами неправомірності свого вселення. Не здобуто також судом і відомостей про державну реєстрації об'єктів нерухомості, яка є обов'язковою підставою для виникнення у позивачів права власності на майно за набувальною давністю. У відповідності до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Обов'язковість державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що знаходиться на території України, визначена Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Сторонами не надано доказів, що житловий будинок та господарські будівлі, якими володіють позивачі, збудовані із дотриманням основних архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил у відповідності до проекту забудови. З врахуванням положень ст. 328 ЦК України суд не знаходить підстав для визнання за позивачами права власності на нерухоме майно, оскільки законом прямо визначені критерії, дотримання яких необхідне для правомірності набуття права власності, і наявність яких позивачі не довели. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed