Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

05 грудня 2019 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 17 грудня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 11.02.2020 в порядку спрощеного позовного провадження. 11.02.2020 сторони в судове засідання не з`явилися: позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, прохав задовольнити; відповідач [PERSON] належним чином не повідомлена про час і місце слухання справи, оскільки поштове повідомлення про вручення їй судової повістки повернулося до суду не врученим з відміткою поштарки «Адресат відсутній». Ухвалою суду від 11.02.2020 відкладено розгляд справи на 02 квітня 2020 року з викликом відповідача до суду через оголошення на вебсайті суду. В подальшому судові засідання відкладалися за клопотанням відповідача. 31.08.2020 від [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, які необхідні для встановлення факту отримання відповідачем кредитних карток, кредиту за ними, та відомості про дійсні умови договору кредиту, прохала розгляд справи проводити за її відсутності. Ухвалою суду від 31.08.2020 відкладено розгляд справи на 06 жовтня 2020 року та витребувано у позивача докази. Ухвалою суду від 06.10.2020 відкладено розгляд справи на 11 листопада 2020 року та витребувано у позивача інші докази. В подальшому це судове засідання було відкладено на 09.12.2020, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 09.12.2020 від представника відповідача - адвоката Яременка О. Є. надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання до суду відзиву на позовну заяву. В заяві було вказано, що відповідачка з позовними вимогами не згодна, а оскільки обставини справи щодо підтвердження факту застосування факсиміле при укладанні генеральної угоди про реструктуризацію боргу [PERSON] стали відомі стороні відповідача лише 07.12.2020, тому представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. прохав суд поновити пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив до розгляду у справі. Ухвалою суду від 09.12.2020 поновлено відповідачу у справі [PERSON] пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача - Гребенюк Олександр Сергійович, до [PERSON] , представник відповідача - адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості, та прийнято відзив на вказаний позов. Встановлено позивачеві строк до 18 січня 2021 року для можливого подання ним до суду пояснення (відповіді) на відзив, який відповідачем надісланий Банку 08.12.2020, а відповідачеві на подання заперечення до 02 лютого 2021 року. Розгляд справи відкладено в судове засідання на 02 лютого 2021 року об 11 год. 00 хв. в залі судового засідання Кобеляцького районного суду. В заяві позивач вказував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.12.2012 відповідачем [PERSON] було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11928,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна Угода разом з запропонованими позивачем з "Умовами та правилами,Тарифами ", складає між нею та Банком Кредитний Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав кредит [PERSON] , однак остання в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно умов договору. Станом на 19.11.2019 за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору без номеру від 27.12.2012 існує заборгованість на загальну суму 29 256,32 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 27.12.2012 без номеру в сумі 29 256,32 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гребенюк О. С. в заяві до суду прохав справу розглядати за його відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги (а.с.43). 29.01.2021 представником Банку Меркуловою В. В. було подано до суду відзив на позов, у якому вона прохала суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. у відзиві до суду вказував, що надані АТ КБ «ПриватБанк» документи не свідчать про існування між сторонами кредитних зобов`язань; жодних належних та допустимих доказів факту підписання [PERSON] кредитного договору, надання їй кредиту у готівковій чи безготівковій формі, а також факту користування нею кредитними коштами АТ КБ «ПриватБанк» не надало, і відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Прохав у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з укладеною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.12.2012 відповідачем [PERSON] було отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11 928,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом (а.с. 9). 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Позивач стверджує про наявність у Відповідачки простроченого обов`язку по сплаті кредиту за договором реструктуризації. Станом на 19.11.2019 кредитна заборгованість становить 29 256,32 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 8 219,28 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 7 968,21 грн, заборгованість за пенею - 13 068,83 грн (а.с. 5-7). Надані позивачем суду в обґрунтування своїх доводів угода про реструктуризацію від 27.12.2012 та анкета-заява не складають і не можуть складати між Відповідачкою та Банком кредитного договору за таких обставин. Правочин, зовнішньою формою якого є Генеральна угода, є недійсним у зв`язку з нікчемністю. Генеральна угода підписана [PERSON] власноруч. Однак, зі сторони Банку його представником головою правління ПриватБанку [PERSON] власноруч угода не підписана, натомість використано факсимільне відтворення підпису, а відбиток печатки відтворено механічним способом. Про використання такого способу підписання зазначено у пункті 1.8. Генеральної угоди. Зазначене також підтверджується банком у його відповіді на запит суду про витребування доказів (а.с.126). Всупереч частини третьої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) жодної угоди, письмової згоди сторін на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, між [PERSON] та банком, в особі Голови правління [PERSON] , не укладалось, тому Генеральна угода зі сторони банку не підписана. За таких обставин банком не дотримано вимоги частини другої статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину. Відтак, правочин є нікчемним через недотримання письмової форми. Крім того, анкета-заява надана банком на підтвердження укладення кредитного договору не може бути належними та допустимим доказом на підтвердження кредитних правовідносин, про які вказує банк у своєму позові, позаяк згідно з анкетою - заявою строк дії картки встановлений до 05/2010, таким чином на час укладення угоди строк дії договору яким би можна було вважати анкету-заяву закінчився. Інших доказів, які б це твердження спростовували справа не містить (а.с.8). Згідно із частинами першою-другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо письмова форма не дотримана, то такий кредитний договір є нікчемним. Вимоги до письмової форми правочину встановлені у статті 207 ЦК України. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини друга-третя статті 207 ЦК України). Отже, використання факсимільного відтворення підпису на договорі можливе лише за умов: якщо для конкретного випадку це прямо передбачено законом чи іншим актом цивільного законодавства, або існує письмова згода сторін на використання факсиміле, в якій відображені зразки такого факсимільного відтворення підпису. Банк не висловив чітких аргументів і не навів жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] надала свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення частини третьої статті 207 ЦК України. Аналогічний спір з приводу використання факсимільного відтворення підпису розглядав Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 752/10447/17-ц). Без такої згоди Генеральна угода не може вважатись такою, що містить підписи обох сторін, вимоги щодо письмової форми правочину не дотримані, тому Генеральна угода є нікчемною. Разом із тим, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Отже, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Оскільки Генеральна угода є нікчемною, а банк просив стягнути заборгованість саме на підставі цієї угоди, то його вимоги задоволенню не підлягають. З тексту Генеральної угоди, зокрема, з преамбули та розділу 1 «Реструктуризація заборгованості», вбачається, що ця угода є за своєю суттю додатковим договором до кредитних договорів № SAMDN03000002612180 від 23.05.2005року та SAMDN 12000022790269 від 21.07.2008року і становить з ними єдине ціле. Зобов`язання за додатковим договором є похідними від основного зобов`язання. Тому Генеральна угода не може вважатись договором, на підставі якого виникають кредитні зобов`язання, а є лише угодою, якою могли б бути змінені кредитні зобов`язання у разі, якщо б такі зобов`язання виникли на підставі кредитних договорів. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів про існування таких договорів. Сторона Відповідача заперечує, що [PERSON] укладалися будь-які кредитні договори з банком. Це в свою чергу підтверджується відсутністю у справі будь-якого кредитного договору із перелічених банком в угоді. Крім того, Банком не надано до суду підписаних відповідачкою Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, на які він посилається, як на умови кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджено, що саме з такими Умовами була ознайомлена відповідачка. Отже, надані АТ КБ «ПриватБанк» документи не свідчать про існування між сторонами кредитних зобов`язань. Жодних належних та допустимих доказів факту підписання [PERSON] кредитного договору, надання їй кредиту у готівковій чи безготівковій формі, а також факту користування нею кредитними коштами АТ КБ «ПриватБанк» не надало. Відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року справа № 221/5089/16-ц. З урахуванням наведеного вважаю, в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник позивача - Гребенюк Олександр Сергійович, до [PERSON] , представник відповідача - адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості потрібно відмовити в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. З цього слідує, що позивачеві не відшкодовується затрачені ним кошти по сплаті судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено. Оскільки вимога про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат [PERSON] не ставилось перед судом, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed