Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У лютому 2014 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач) про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.01.2011 р., відповідач був зобов'язаний провести перерахунок нарахованої процентної ставки по кредиту в розмірі 14,04 % на рік та перерахунок сплачених позивачем, в рахунок погашення кредиту, коштів. Відповідно до вказаного рішення суду, відповідачем було прийнято Розпорядження про перерахунок процентної ставки та коштів, однак, станом на день подачі позову перерахунок відповідачем не здійснений. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в сумі 17744,98 грн. та проценти за користування безпідставно набутими коштами - 3732,23 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що 06.07.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № PLGWGA 00000041 про надання позивачу коштів в сумі 50000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 14,04 % на рік. 01.02.2009 р. відповідач незаконно в односторонньому порядку підвищив розмір процентної ставки за користування кредитом до 26,88 % на рік та здійснював свої розрахунки щодо погашення заборгованості по даній ставці. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.01.2011 р., яке набрало законної сили, було визнано незаконним одностороннє підняття відповідачем відсоткової ставки по кредитному договору № PLGWGA 00000041 від 06.07.2007 р. з 01.02.2009 р. у розмірі 26,88 %, зобов'язано відповідача дотримуватися умов договору на досягнутих сторонами умовах нарахованої процентної ставки по кредиту в розмірі не вище 14,04 % на рік та зобов'язано відповідача провести перерахунок з 01.02.2009 р. нарахованої процентної ставки по кредиту в розмірі не вище 14,04 % на рік у відповідності з умовами погодженого між сторонами кредитного договору № PLGWGA 00000041 від 06.07.2007 р. та перерахунок сплачених позивачем, в рахунок погашення кредиту коштів, виходячи з узгодженої процентної ставки (14,04 %). У зв'язку із надходженням постанови Відділу державної виконавчої служби Жовтневого району м. Дніпропетровська, відповідачем було прийнято Розпорядження про перерахунок позивачу процентної ставки та коштів відповідно до рішення Гребінківського районного суду Полтавської області. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач перерахунок коштів не здійснив. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.04.2014 р. позивач не має заборгованості перед відповідачем, що підтверджується копією довідки від 01.04.2014 р. № 1379910. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст. 1212 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно розрахунку, який міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 21477,21 грн. з яких: 17744,98 грн. переплачених коштів за кредитним договором та пеня за період прострочення з 30.03.2011 р. по 31.01.2014 р. - 3732,23 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач Розпорядження про перерахунок процентної ставки та коштів не виконав, а, отже, позовні вимоги підлягають задоленню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved