Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

06.09.2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що з 25.05.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У даному шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Однак, незважаючи на те, що вони проживають разом, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працевлаштований експедитором у ПП [PERSON] та отримує досить високий дохід. Враховуючи те, що добровільно їй з відповідачем домовитись про оплату аліментів не вдалося, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. 09.09.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 24.09.2019 року. Ухвалою від 30.09.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - 28.10.2019 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі, і така позивачем отримана 04.10.2019 року. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження від 30.09.2019 року надсилалась, як за встановленою, згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку - ( [ADDRESS] ), однак поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання», так і за місцем проживання, вказаного позивачкою у позовній заяві - ( [ADDRESS] ), і така відповідачем отримана 04.10.2019 а.с. 21. Крім того, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача було повідомлено про дату, час, місце та порядок судового розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду, а.с. 24. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.05.1995 року, а.с. 12. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 29.08.1998 року та серії [NUMBER] від 21.07.2005 року, а.с. 13-14. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дітей, а відповідач зобов`язаний їй таку допомогу надавати. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень І лиття, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заслуговують на увагу доводи позивача висловлені в позовній заяві щодо того, що дитині потрібні численні витрати на повноцінне харчування, одяг, підручники, на оплату проїзду, повноцінний духовний та фізичний розвиток. Натомість, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами доводи позивача про здійснення оплати послуг репетиторів, лікування доньки [PERSON] (постійні шуми у серці та хронічні лоренгіти). Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), відтак позивач при наявності у неї доказів понесених додаткових витрат на дітей вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає голослівними твердження позивача про працевлаштування відповідача у ПП [PERSON] та відповідно отримання ним високого доходу, позаяк такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах позову, а відтак не можуть бути взяті до уваги судом. Разом з тим, при відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано. Суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину. Суд враховує також те, що відповідачем заперечень з приводу запропонованого позивачкою розміру аліментів не подано, що свідчить про його мовчазну згоду сплачувати саме такий розмір аліментів, однак враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/3 доходу частки від доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток неповнолітньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial