Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» звернулося з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 24874,95доларів США, що за курсом 24.81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2016р. складає 617147,51 грн. з [PERSON] мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №LVDRAК00050022 від 09.11.2005р., відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 16107,65 доларів США на термін до 09.11.2012р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення зазначених норм закону, відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 04.08.2016р. має заборгованість - 62989,59 доларів США, яка складається з наступного: -8988,46 доларів США.- заборгованість за кредитом; -14229,89 доларів США.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -1656,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -38114,64 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; А тому змушені були звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» Вовчок Г.В. підтримала заявлені позовні вимоги, оскільки відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.350 ЦК України, якщо у зобов»язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 договір ІЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов»язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Звернула увагу на той факт, що останній платіж по кредиту здійснений 14.10.2013р. погашення заборгованості в результаті реалізації предмету застави, а тому з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, з даним позовом банк звернувся 11.08.2016р., отже строки позовної давності не порушено, а тому просить заявлені позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні заперечив, пояснив аналогічне викладеному в письмовому запереченні, просить застосувати загальний та скорочений строки позовної давності та відмовити у заявлених позовних вимогах у повному об»ємі. Представник відповідача - адвокат Чугунов В.М. підтримав думку свого довірителя, пославшись на обставини, викладені в письмовому запереченні, просить в задоволені позовних вимог відмовити. Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні не оспорюється той факт, що 09 листопада 2005 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» було укладено договір №LVDRAК00050022 від 09.11.2005р., та відповідач отримав кредит у розмірі 16107,65 доларів США на термін до 09.11.2012р. та зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно з приписами ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Частиною 1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до приписів ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014р. у справі № 6-20цс14, якщо в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його. За таких обставин загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Спірні правовідносини між позивачем та відповідачами ґрунтуються на Договорі про надання кредиту за №LVDRAК00050022 від 09.11.2005р. Згідно розрахунку позивача, що долучено до позовної заяви, останній платіж позивачем за кредтиним договаром будо здійснено 29.10.2009 року. Наступний плановаий платіж згідно до п.1 повинен бути здійснено в період 11 п 15 число кожного місяця. Тобто 16.10.2009 року, а у жовтні 2009 року у позивача виникло право вимоги спірного платежу і почався перебіг терміну позовної давності, який по цьому періоду закінчився 16.10.2012 року. З позовом відповдіач звернувся до суду 18.08.2016 року. Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов»язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення обчислення строків, що містяться у ст. ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). А відтак, аналізуючи вищевикладене та враховуючи позицію, викладену Верховним Судом України у Постанові від 06 листопада 2015 року, суд прийшов до переконання, що повна оплата відповідачем своїх непогашених зобов'язань за Договором мала бути здійснена негайно після продажу Предмету Застави. Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов»язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а відтак оскільки відповідачем частково здійснювалось погашення кредиту та нарахованих процентів, що підтверджується даними про загальну суму платежів, а відтак з цього випливає, що перебіг строку позовної давності по стягнення платежів за кредитним договором розпочався та відповідно до правила ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), а відтак позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банку «Приват Банк» пропустив строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом, а тому заявлені позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed