Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але спільне життя у них не склалося та шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні та забезпеченні позивача. Відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає та матеріально не допомагає, ніяких стягнень з відповідача на утримання інших осіб не проводиться. Відповідач має постійну роботу та стабільний заробіток, а тому позивач вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. У зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом до повноліття сина. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначили, що дійсно у відповідача є ще син від першого шлюбу. Просили позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Суду пояснив, що [PERSON] може сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно, так як на його утриманні є ще одна дитина, на яку він добровільно сплачує аліменти в розмірі 700 грн. Зазначив, що відповідач в даний час проходить військову службу у ЗСУ за контрактом та за ним зберігається основне місце роботи у ТОВ "Тульчинм'ясо". Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 14 квітня 2014 року (а.с.4). Також судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 09 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 57 розірвано (а.с.5). З довідки № 3848, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області 16.11.2016 року, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки № 6132, виданої Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 31 серпня 2017 року станом на 31.08.2017 року у Тульчинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні не має виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів з [PERSON]. З довідки про доходи, виданої ТОВ «Тульчинм'ясо» 31.08.2017 року, вбачається, що [PERSON] працює водієм-експедитором на постійному місці роботи у ТОВ «Тульчинм'ясо» та загальна сума його доходу за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становить 13470.45 грн. та з лютого 2017 року по липень 2017 року становить 15556.32 грн. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тульчинського РУЮ 02.12.2003 року, суд встановив, що відповідач [PERSON] також є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182, 183 СК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз даної законодавчої норми дає підстави зробити висновок про те, що при визначені способу стягнення аліментів (у частці від доходу чи в твердій грошові сумі) пріоритетним є вибір того з батьків, з ким проживає дитина. З огляду на вказане суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача саме в частці від його доходу, як про те просить позивач, з якою проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга даної статті визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, судом враховується, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач є працездатною особою, офіційно працює та отримує заробітну плату. Також судом враховується, що у відповідача є ще один неповнолітній син від іншого шлюбу, разом з тим доказів, які б свідчили про стягнення з відповідача в примусовому порядку аліментів на утриманні інших осіб, суду не представлено. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON], суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 червня 2017 року до його повноліття. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved