Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що ним і ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» були укладені низка договорів строкового вкладу, а саме: 06 липня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000717862186, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 5000 доларів США на строк 6 місяців- до 06 січня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 27 липня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000718362385, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 8800 доларів США на строк 6 місяців-до 27 січня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 27 грудня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000722449386, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 2083 доларів США на строк 6 місяців-до 27 червня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 15 березня 2012 року депозитний договір № SAMDN01000724316595, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 13000 доларів США на строк 6 місяців-до 15 вересня 2012 року включно з виплатою 8% річних; 15 березня 2012 року депозитний договір № SAMDN28000724316596, у відповідності з яким ним був відкритий особистий рахунок № 26307610532589 на вклад «Копілка» на 6 місяців-до 15 вересня 2012 року включно з виплатою 7,75% річних, і залишок на цьому рахунку становить 1509,95 доларів США; 05 вересня 2012 року депозитний договір № SAMDN80000728431265, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 8740 доларів США на строк 366 днів-до 05 вересня 2013 року включно з виплатою 9% річних; 16 січня 2013 року депозитний договір № SAMDN80000732249575, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 5083,17 доларів США на 365 днів-до 16 січня 2014 року включно з виплатою 9% річних. Всього за цим договорами ним було розміщено вкладів у банку на загальну суму 42706,17 доларів США. У відповідності до умов вищевказаних договорів у разі, коли клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, зазначений в договорах. Цей строк продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Починаючи з лютого 2014 року проценти та будь-які інші виплати за вищевказаними вкладами йому банком не сплачувались. 05 лютого 2015 року ПА «КБ ПриватБанк» була отримана його заява про відмову від продовження строку вкладу та вимогу про видачу йому грошових коштів та нарахованих процентів з депозитного вкладу, розірвання цих депозитних договорів. Своїм листом № 20.1.0.0.0./7-20150206/2196 від 06 лютого 2015 року банк відмовив йому у видачі вкладу, посилаючись на відсутність законодавчої бази для повернення йому грошових коштів. Позивач [PERSON] вважав вищевказані дії ПАТ «КБ ПриватБанк» протиправними і такими, що порушують його права споживача фінансових послуг, і тому він звернувся до суду за захистом своїх прав з метою повернення його вкладів. Всього за вказаними депозитними договорами до сплати йому належить 1 108 710 грн.. Крім того, в ПАТ «КБ ПриватБанк» ним були відкриті банківські рахунки, на підтвердження чого і для користування цими рахунками банком були видані йому банківські пластикові картки. Згідно довідки, виданої банком, залишки на цих рахунках становлять: № рахунку (картки) [NUMBER]-15181,08 грн., № рахунку (картки) [NUMBER]-44,07 доларів США, № рахунку (картки) [NUMBER]-6828,60 Євро. Враховуючи курс долара США по відношенню до гривні 1/23,19 та курс Євро до гривні 1/24,76, гривневий еквівалент залишку по вищевказаних карткових рахунках становить 15181,08+1021,98+169076,14 грн.=185 279,20 грн.. 05 лютого 2015 року банком була отримана його заява про перерахування належних йому грошових коштів на зазначені у заяві картки-рахунки. Своїм листом № 20.1.0.0.0./7-20150206/2196 від 06 лютого 2015 року банк відмовив йому у цьому, посилаючись на відсутність законодавчої бази для повернення йому грошових коштів. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» на його користь суму вкладів за депозитами та відсотки, що разом складає 1 108 710 грн., та суму залишків на карткових рахунках в розмірі 185 279,20 грн., а всього-1 293 989 грн. 20 коп.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] в позовній заяві і представник позивача в судовому засіданні посилались на те, що ним, [PERSON], і ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» були укладені низка договорів строкового вкладу, а саме: 06 липня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000717862186, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 5000 доларів США на строк 6 місяців- до 06 січня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 27 липня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000718362385, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 8800 доларів США на строк 6 місяців-до 27 січня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 27 грудня 2011 року депозитний договір № SAMDN01000722449386, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 2083 доларів США на строк 6 місяців-до 27 червня 2012 року включно з виплатою 7,5% річних; 15 березня 2012 року депозитний договір № SAMDN01000724316595, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 13000 доларів США на строк 6 місяців-до 15 вересня 2012 року включно з виплатою 8% річних; 15 березня 2012 року депозитний договір № SAMDN28000724316596, у відповідності з яким ним був відкритий особистий рахунок № 26307610532589 на вклад «Копілка» на 6 місяців-до 15 вересня 2012 року включно з виплатою 7,75% річних, і залишок на цьому рахунку становить 1509,95 доларів США; 05 вересня 2012 року депозитний договір № SAMDN80000728431265, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 8740 доларів США на строк 366 днів-до 05 вересня 2013 року включно з виплатою 9% річних; 16 січня 2013 року депозитний договір № SAMDN80000732249575, у відповідності з яким він розмістив депозит на суму 5083,17 доларів США на 365 днів-до 16 січня 2014 року включно з виплатою 9% річних. Всього за цим договорами ним було розміщено вкладів у банку на загальну суму 42706,17 доларів США. Своїм листом № 20.1.0.0.0./7-20150206/2196 від 06 лютого 2015 року банк відмовив йому у видачі вкладу, посилаючись на відсутність законодавчої бази для повернення йому грошових коштів. Крім того, як зазначав позивач [PERSON] в позові, і його представник в судовому засіданні, в ПАТ «КБ ПриватБанк» ним були відкриті банківські рахунки, на підтвердження чого і для користування цими рахунками банком були видані йому банківські пластикові картки. Згідно довідки, виданої банком, залишки на цих рахунках становлять: № рахунку (картки) [NUMBER]-15181,08 грн., № рахунку (картки) [NUMBER]-44,07 доларів США, № рахунку (картки) [NUMBER]-6828,60 Євро. Враховуючи курс долара США по відношенню до гривні 1/23,19 та курс Євро до гривні 1/24,76, гривневий еквівалент залишку по вищевказаних карткових рахунках становить 15181,08+1021,98+169076,14 грн.=185 279,20 грн.. 05 лютого 2015 року банком була отримана його заява про перерахування належних йому грошових коштів на зазначені у заяві картки-рахунки. Своїм листом № 20.1.0.0.0./7-20150206/2196 від 06 лютого 2015 року банк відмовив йому у цьому, посилаючись на відсутність законодавчої бази для повернення йому грошових коштів. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, на яку посилається позивач у позовній заяві, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять. виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно вимог ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Разом з тим слід зазначити, що згідно вимог ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно вимог ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський вклад (депозит)-це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до Законів України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). За правилами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, п. п. 1.8., 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, п. 8 глави 2 «приймання банком готівки» розділу ІІІ «касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції ( у разі здійснення касової операції в після операційний час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. З оглянутих у судовому засіданні наданих представником позивача договору № SAMDN01000717862186, договору № SAMDN01000718362385, договору SAMDN80000728431265, договору № SAMDN80000732249575 вбачається, що зазначені договори, сторонами яких є позивач [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління Дубілета О.В., не містять оригінального підпису відповідальної особи банку та «мокрого» відбитку печатки Банку, а тому вважати надані документи належними доказами суд не може. Суду також надані заяви № SAMDN01000722449386, № SAMDN01000724316595, SAMDN28000724316596 на оформлення вкладів, однак відсутні договори між банком і позивачем. Також з оглянутих в судовому засіданні квитанцій № № 55, 12, 22, 36, 5 вбачається, що вони не містять необхідних реквізитів, зокрема, відбитку печатки (штампа) банку і не зазначено прізвища, ім»я та по батькові службової особи Банку (касира), яка здійснювала відповідні фінансові операції. Додана позивачем ксерокопія довідки № 12063046 від 28 травня 2014 року, яка виготовлена Операційним центром NPS, та підписана начальником департаменту з координації роботи з клієнтами Кримського РУ Чорним А.В. (ксерокопія), підпис якого завірений малою печаткою банку (ксерокопія), є неналежним доказом, оскільки вона видана неповноважною особою, копія довідки належним чином не завірена. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed