Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітніми дітьми батьком, бабусею, які проживають окремо від них шляхом визначення наступних способів участі у вихованні дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: побачення з ними два рази на тиждень у вівторок та четвер з 16.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання: [ADDRESS], з метою допомоги у навчанні, вивчення угорської мови; спілкування з обома дітьми кожний другий тиждень з 14 години п'ятниці до 19 години неділі з підготовкою на понеділок до школи; обов'язкове необмежене спілкування з дітьми в дні їх народження, день народження [PERSON] - [INFO], день народження [PERSON] - [INFO], день народження діда [PERSON] - [INFO], якщо дні народження не співпадають із вихідними та графіком зустрічей із дітьми, у найближчі до днів народження вихідні; спільний відпочинок протягом двох тижнів влітку; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком, бабкою та донькою; необмежене спілкування протягом двох днів з дітьми на римо-католицькі світа : Різдво 25-26 грудня, Пасху, Трійцю; в день побачення з дітьми, [PERSON] та [PERSON] мають право забирати дітей з дому/школи/ дитячого садка особисто. Позов мотивують тим, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачам приймати участь у вихованні неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу залишилися проживати із [PERSON] Остання створює штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування [PERSON] із дітьми, надає дозвіл на побачення із ними лише при своєму бажанні, та виключно після виконання її забаганок щодо придбання того, що бажає. З метою усунення таких перешкод, Мукачівська районна державна адміністрація, за заявою позивача [PERSON] прийняла рішення про визначення участі у вихованні дітей з врахуванням взаємних поступок, яке не виконується відповідачем та не задовольняє його потреби, оскільки не дозволяє бачитися із дітьми у світкові дні, тому є необхідним усунути перешкоди позивачам у вищезазначений спосіб. Подано заперечення відповідно до якого, відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що розпорядженням голови Мукачівської РДА №472 від 04.10.2016 року встановлено порядок побачень [PERSON] забирати дітей, кожну другу і четверту суботу, з 10.00 години до неділі 14.00 год. та кожен вівторок та четвер забирати [PERSON], з 14.00 год. до 18.00 год. Дане розпорядження приймалося за наслідками розгляду спільної заяви позивачів з урахуванням інтересів обох заявників, при цьому, було враховано, що сім»я позивачів проживає разом у одному будинку, у зв'язку з чим не було потреб встановлювати порядок побачення кожному з позивачів окремо. Нею виконувалося дане розпорядження, жодних перешкод у спілкуванні та побачень позивачів з дітьми не вчиняла, тому необхідності у зміні встановленого Мукачівської РДА порядку побачень з дітьми не вбачає, у зв'язку з чим просить залишити його в силі, який у повній мірі забезпечує права позивачів на право виховання та спілкування з дітьми. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просила задоволити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задоволити. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Гузинець О.В. у судовому засіданні пояснила, що за спільною заявою [PERSON], [PERSON] та виходячи з побажань сторін Мукачівською районною державною адміністрацією Закарпатської області на засіданні було прийняте розпорядження про встановлення порядку побачень [PERSON] із неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], яке в повній мірі відповідає інтересам батьків дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, суд в контексті із запереченнями відповідача, приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи встановлено, що батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 7). Згідно із розпорядженням голови Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 04.10.2016 року №472, встановлено порядок побачень [PERSON], 1980 року народження, а саме забирати своїх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], кожну другу і четверту суботу з 10.00 години до неділі 14.00 години та кожен вівторок та четвер забирати [PERSON], [INFO] з 14.00 год. до 18.00 год. (а.с. 13). Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст.15 Закону України "Про охорону дитинства". Стаття 158 СК України передбачає, що за заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Як зазначено вище, органом опіки та піклування визначено способи участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними батька, з цього питання прийняте відповідне рішення. Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. В ст.263 СК України зазначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Даною статтею також передбачено право суду визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини, однак під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Оскільки органом опіки та піклування прийнято рішення з врахуванням всіх зазначених обставин, та того, що дане рішення ніким не оскаржувалося, суд приходить до висновку про недоцільність визначення будь-яких інших способів участі батька у вихованні дитини. Що стосується вимог позивачів щодо обов'язкового необмеженого спілкування з дітьми в їх дні народження, дні народження позивачів, спільний відпочинок протягом двох тижнів влітку; необмеженого спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком, бабкою та донькою; необмеженого спілкування протягом двох днів з дітьми на римо-католицькі світа (відповідачка грекокатолог): Різдво 25-26 грудня, Пасху, Трійцю; в день побачення з дітьми, [PERSON] та [PERSON] мають право забирати дітей з дому/школи/ дитячого садка особисто, то вищевказані вимоги нічим не обґрунтовані та безпідставні, в судовому засіданні позивачами на їх підтвердження не надано жодного доказу. Окрім цього вимога щодо обов'язкового необмеженого спілкування з дітьми в дні їх народження, дні народження позивачів, у разі її задоволення зобов'яже дітей спілкуватися з [PERSON], [PERSON] та проводити з ними дні народження, що суперечить вимогам ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В той же час, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Звертаючись до суду та обґрунтовуючи свою позицію щодо необмеженого спілкування з дітьми в день народження дітей, день народження позивачів та діда дітей [PERSON] позивачі так і не довели, який період та яким чином має здійснюватися спілкування позивачів з дітьми у такі дні. Та, запропонована позивачами періодичність зустрічей батька та бабусі з дітьми (обов'язкове необмежене спілкування) на думку суду передбачає спілкування протягом доби, що не сприятиме у повній мірі нормальному розвитку, вихованню дітей і не забезпечить рівності права батьків у вихованні дітей. Що стосується вимог позивачів про спільний відпочинок з дітьми протягом двох тижнів влітку то суд, за відсутності конкретизації дат і виходячи з віку дітей, їх статі, а також зважаючи на законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов'язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, вважає, що розлучення дітей з матір'ю в літній період часу, що фактично є зміною місця проживання на тривалий час, зміною звичних для них умов життя та кола оточуючих близьких людей, буде суперечити їх інтересам та способу життя, до якого вони звикли і який до цього в них склався та порушить права матері дітей, без присутності якої може призвести також до погіршення стану здоров'я дітей. Також не відповідає віку дітей та підтриманню здоров'я запропоноване позивачами необмежене спілкування з дітьми телефонним, поштовим та електронним зв'язком, при цьому [PERSON] чотири роки, що дає підстави вважати, що дитина у такому віці не володіє вищевказаними засобами. При цьому не заслуговує уваги і вимога позивачів щодо необмеженого спілкування позивачів із дітьми протягом двох днів на римокатолицькі свята, оскільки позивачами не доведено наявність перешкод для таких побачень і спільного відпочинку батька та бабусі з дітьми у вищевказаний позивачами час. Враховуючи встановлені обставини, надані сторонами докази та заперечення щодо предмету позову, суд не знаходить підстав для визначення способу участі позивачів у спілкуванні з дітьми у приведений ними спосіб. Також судом не встановлено обставин на які позивачі посилаються, як однієї з підстав для задоволення позову, оскільки ні позивачами, ні матеріалами справи не доведено вчинення позивачем будь-яких перешкод у спілкуванні із неповнолітніми дітьми, а також те, що відповідач ухиляється від виконання розпорядження районної державної адміністрації Закарпатської області. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed