Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

06.03.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і, просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться по [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в його будинку. З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. Позивач в позові посилається на ті обставини, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою. В даному будинку також зареєстрований зять, [PERSON] . Однак відповідач фактично в будинку не проживає з 2016 р. Те, що відповідач, [PERSON] в житловому будинку не проживає підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов комісії виконавчого комітету Галицької міської ради, окрім того ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується, не сплачує витрати по обслуговуванні будинку, через що він несе лишні затрати. Не проживаючи в житловому будинку понад строки, встановлені законом, він втрати право користування ним. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , на адресу суду скерував письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує щодо винесене заочного рішення суду. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбаченому законом порядку, поштові повідомлення повернулись із відміткою, за закінченням встановленого строку зберігання, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому зі згоди позивача, яка викладена у заяві суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги. З актів комісії обстеження матеріально - побутових умов проживання від 02.02.2018 р., 24.05.2018 р., 02.10.2018 р., 15.02.2019 р. вбачається, що на час обстеження житлового будинку по [ADDRESS] , гр. [PERSON] , який зареєстрований за цією адресою, однак там не проживає близько восьми років (а.с.12-15). Також довідкою про склад сім`ї від 15.02.2019 р. за №276 видно, що в [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , а саме, відповідач по справі (а.с.11). Окрім цього, копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , по вище вказаній адресі прописаний відповідач по справі, [PERSON] (а.с.6-10). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] в житловому будинку позивача за адресою [ADDRESS] не проживає більше одного року без поважних причин, а тому суд приходить до висновку про те, що на даний час відповідач втратив право на користування цим житловим приміщенням. Відтак, позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом слід задовольнити. В частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку у житловому будинку позов не обґрунтовано правовими підставами, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п.3.1. Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 року №1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстрації. При цьому позивач не звертався до органів реєстрації про зняття відповідача з реєстрації, а відповідний орган не відмовляв позивачу у знятті відповідача з вказаної реєстрації. За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є самостійною та достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Тому відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили. Отже, вимога позивача про примусове зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення його права, заявлена передчасно та не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: partial