Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

04 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку надалі неодноразово уточнювала, просить стягнути з ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС» 47918 грн. 43 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, скоєної [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС». Представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що [PERSON] не працює у ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС», правових підстав для стягнення у відшкодування шкоди з ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС» немає. Третя особа [PERSON], представник третьої особи ПрАТ «Брокбізнес» заперечили проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність. Представник третьої особи НАСК «Оранта» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення учасників процесу, присутніх у судовому засіданні, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 червня 2015 року, об 11 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи поворот ліворуч у межі квартального проїзду, не надала перевагу у русі автомобілю «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], допустила зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок порушення відповідачем вимог п. 10.4 «Правил дорожнього руху України», транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 092407, власником автомобіля марки «NISSAN», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] ПАТ НАСК "Оранта"виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49246 грн. 86 коп. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до договору прокату від 05 травня 2015 року (копія - а.с. 80-83, т. 1), ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС» надало [PERSON] у термінове платне користування автомобіль «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер [NUMBER]. Доказів того, що на час скоєння ДТП [PERSON] працювала у ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС». Доказів, що спростовують твердження відповідача, позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 28 січня 2015 року за № 6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК, України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачем не доведено факт того, що [PERSON] на час скоєння ДТП працювала у ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС», суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для її задоволення. Позивачеві та його представнику роз'яснена ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Позивач [PERSON] не позбавлена права звернутись до суду з позовною заявою до особи, що є винною у скоєнні адміністративного правопорушення та спричення шкоди.

Outcome: dismissed