Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд: -визнати незаконним та скасувати розпорядження ПРА ОМР № 419 від 20.07.2012 року згідно якого [PERSON] отримала ордер № 2071 серії ПР від 01.08.2012 року на ізольовану квартиру, загальною площею 35,6 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації департаменту міського господарства від 29.12.2014 року № 250144, згідно якого [PERSON] та [PERSON] було передано у власність квартиру [ADDRESS] ; -визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 29.12.2014 року, видане Департаментом міського господарства ОМР, згідно якого [PERSON] та [PERSON] отримали в спільну власність квартиру [ADDRESS] ; -витребувати у [PERSON] нежитлове приміщення першого поверху, площею 37,0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; -усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з нежитлового приміщення першого поверху, площею 37,0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; -скасувати запис про державну реєстрацію на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 37,0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси 30.08.2013 року зазначене нежитлове приміщення було передано в оренду ФОП [PERSON] .. 21.07.2015 року за результатами розгляду отриманих листів від орендаря ФОП [PERSON] , Департамент спільно із представником КП « ЖКС « Порто-Франківський» було проведено обстеження спірного приміщення та складено відповідний акт, згідно з яким розташоване за адресою: [ADDRESS] займають [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2014 року, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради, на підставі розпорядження органу приватизації. Листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 09.09.2015 року та листом КП « Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради підтверджено встановлені факти щодо видачі зазначених документів. Позивач, посилаючись на те, що ні КП « Міське агентство з приватизації житла», ні Департамент міського господарства Одеської міської ради не мали повноважень щодо розпорядження майном територіальної громади м. Одеси звернувся до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Надав до суду письмовий відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності. Представник відповідачів - [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Просили застосувати строк позовної давності. Надали письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у позивача відсутні повноваження, що заявлення даних позовних вимог. Відповідач Комунальне підприємства "Міське агентство з приватизації житла" до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідачів Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради\~до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Третя особа- ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав письмові пояснення. В судовому засіданні пояснив, що сплачував грошові кошти за орендну плату, комунальні послуги не оплачував так як фактично ними не користувався. Фактично проживає у будинку також зазначив, що в 2013 році Біла провела комунікації у спірне приміщення. Зі слів [PERSON] він в усній формі з 2013 року звертався до правоохоронних органів, у письмовій формі звернувся до департаменту комунальної власності ОМР лише в 2015 році. Представник третьої особи ОМР до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ Нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 37,0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] є комунальною власностю територіальної громади м. Одеси на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року №311 « Про розмежування державного майна України між загальнодержавною ( республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць ( комунальною власністю)» якою був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць ( комунальної власності). На виконання зазначеної постанови, рішенням Одеської міської ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-XXI « Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність обласної ради до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів. 23.03.2013 року КП « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» був виданий технічний паспорт на вказане приміщення, як на нежитлове приміщення першого поверху, власником якого є територіальна громада в особі Одеської міської ради. В позовній заяві Позивач посилається на ту обставину, що на момент виникнення права власності на квартиру [ADDRESS] нормами чинного законодавства не було передбачено обов`язкової реєстрації такого права. Проте дане твердження не спростовує той факт, що в подальшому право власності обов`язково мало бути зареєстровано. Так, відповідно до п. 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування. Таким чином, починаючи з 07.02.2002 р. право власності на нерухоме майно мало бути зареєстроване. На виконання розпорядження міського голови від 30.08.2013 року № 934-01р., зазначене нежитлове приміщення було передано в оренду ФОП [PERSON] , відповідно до договору оренди № 84/37 від 12.09.2013 року, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв його. 21.07.2015 року за результатами розгляду отриманих листів від орендаря ФОП [PERSON] Департамент спільно із представниками КП « ЖКС « Порто-Франківський» було проведено обстеження спірного приміщення та складено відповідний акт, згідно з яким було встановлено, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] займають [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2014 року, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради, на підставі розпорядження органу приватизації від 29.12.2014 року №250144. Листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 09.09.2015 року №01-70/330 та листом КП « Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради від 09.09.2015 року № 472/01-09 було підтверджені встановлені факти щодо видачі зазначених документів. Підставою для звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що ні КП « Міське агентство з приватизації житла», ні Департамент міського господарства Одеської міської ради не мали повноважень щодо розпорядження майном територіальної громади м. Одеси. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] в рівних частках належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради. 25.07.2017 року між [PERSON] як покупцем та [PERSON] і [PERSON] як продавцями було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Предметом позову є оскарження розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №419 від 20.07.2012 року, згідно з яким [PERSON] отримала ордер №2071 серії ПР від 01.08.2012 року на ізольовану квартиру, загальною площею 35,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства від 29.12.2014 року № 250144 та свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2014 року, що було видане міським агентством з приватизації житла, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] отримали право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до відповіді від 09.08.2017 №01-13/349 Приморської районної адміністрації вбачається, що розпорядженням Приморської районної адміністрації № 338 від 15.06.2012 року квартиру [ADDRESS] за клопотанням КП ЖКС « Порто-Франківський» було передано як службове жиле приміщення КП ЖКС « Порто-Франківський». На підставі розпорядження Приморської районної адміністрації №419 від 01.08.2012 року на ім`я [PERSON] був виданий ордер на службове жиле приміщення № [NUMBER] серії ПР на вищевказану квартиру, в порядку ст. 118 Житлового кодексу України. В подальшому за клопотанням КП ЖКС « Порто-Франківський», розпорядженням Приморської районної адміністрації №250 від 14.05.2013 року, вищевказану квартиру було виключено із числа службових. Так, підпункт 3.2.4 пункту 3.2 Положення про Приморську районну адміністрацію №384-VI від 28.02.2011 року встановлює, що у галузі житлово-комунального господарства райадміністрація, зокрема виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів, з утримання та експлуатації прибережної смуги Чорного моря, аварійних служб. В підпункті 3.2.5 пункту 3.2 Положення про Приморську районну адміністрацію № 384-VI від 28.02.2011 року встановлено, що у галузі управління комунальною власністю райадміністрація, зокрема у межах, визначених радою, здійснює управління комунальною власністю ( підприємствами, житловим фондом), розташованою на території району. Крім цього, відповідно до підпункту 3.2.6. у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація, крім іншого, видає розпорядження про включення жилих приміщень до службових та веде їх облік, видає ордери на заселення особам, які перебувають на квартирному обліку в районі, на підприємствах, в установах та організаціях району, видає ордери на службові жилі приміщення, вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло. Таким чином, при видачі ордеру №2071 серії ПР від 01.08.2012 року на ізольовану квартиру [PERSON] . Приморська районна адміністрація виконувала функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, тобто зазначена вище квартира [ADDRESS] знаходилась на віданні саме Приморської районної адміністрації. Щодо розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства від 29.12.2014 року № 250144 та свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2014 року. В матеріалах справи наявна копія рішення Одеської міської ради народних депутатів № 462 від 05.11.1992 року « Об организации исполнения Закона Украины « О приватизации государственного жилищного фонда» в г. Одессе», копія рішення Одеської міської ради № 273 VI від 28.02.2011 року « Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради та її виконавчих органів», а також копія Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 384-VI від 28.02.2011 року. Відповідно до п. 1 наданого рішення Одеської міської ради народних депутатів № 462 від 05.11.1992 року « Об организации исполнения Закона Украины « О приватизации государственного жилищного фонда» в г. Одессе» виконавчий комітет Одеської міської ради народних депутатів вирішив « уполномочить Управление жилищно-комунального хозяйства Одесского горисполкома выступить органом приватизации государственного жилищного фонда г. Одессы со всеми правами, предусмотренными Законом « О приватизации государственного жилищного фонда». Згідно з п.4.1 рішення Одеської міської ради № 273-VI від 28.02.2011 року « Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради та її виконавчих органів» найменування управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради змінилось на Департамент міського господарства Одеської міської ради. Відповідно до п.п.1.1. Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 384-VIвід 28.02.2011 року Департамент міського господарства Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і правонаступником управління житлового-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. Згідно п.2.3 Положення до основних завдань та функцій Департаменту входять забезпечення реалізації державної та місцевої політики у сфері житлово-комунального господарства міста та паливно-енергетичного комплексу, управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню, розробка та реалізація місцевих програм у галузі житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу. Таким чином, у відповідності до вищевказаних нормативно-правових актів, Департамент міського господарства Одеської міської ради у період надання спірної квартири [PERSON] та [PERSON] був уповноваженим органом приватизації. Так, згідно Статуту КП « Міське агентство з приватизації житла», затвердженого рішенням Одеської міськради №4462-V від 07.07.2009 року, зі змінами, внесеними рішенням Одеської міської ради № 2232-VI від 24.07.2012 року та № 3955 VI від 09.10.2013 року « Про внесення змін до Статуту КП « Міське агентство з приватизації житло». Так, згідно з новою редакцією пункту 2.4 Статуту КП « Міське агентство з приватизації житла» представляє інтереси Департаменту міського господарства Одеської міської ради, як уповноваженого органу приватизації у судових органах з виникнення спорів з приватизації державного житлового фонду, приватизації кімнат у гуртожитках згідно з чинним законодавством. З наведеного слідує, що Одеська міська рада своїм рішенням, яким був затверджений Статут та внесені до нього зміни, підтверджує наявність у Департаменту міського господарства повноважень щодо розпорядження майном та передачу його у власність громадянам. Крім того відповідно до підпунктів 2.2.1, 2.2.4, 2.2.6 пункту 2.2 Статуту предметом діяльності КП « Міське агентство з приватизації житла» є зокрема, оформлення документів на приватизацію житлового фонду: підготовка і оформлення документів на приватизацію квартир ( будинків) державного житлового фонду, житлові приміщення в гуртожитках; оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна; підготовка технічних паспортів на квартири ( будинки) та інші об`єкти нерухомого майна: інвентаризація і підготовка технічних паспортів поверхових планів на квартири ( будинки) державного житлового фонду, житлові приміщення в гуртожитках і інші об`єкти нерухомого майна, видача їх дублікатів. Таким чином Департамент міського господарства Одеської міської ради мав законні повноваження на видачу розпорядження 29.12.2014 року № 250144 про надання [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] , як уповноважений орган приватизації. Повноваження КП « Міське агентство з приватизації житла» щодо оформлення документів на приватизацію житлового фонду, свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна та технічних паспортів прямо прописані в його Статуті, затвердженого Одеською міською радою. Отже, твердження позивача щодо відсутності повноважень у вказаних органів та підприємств розпоряджатись квартирою [PERSON] спростовуються вказаними фактами. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 1.7 Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого Рішенням Одеської міської ради № 2256-VІІ від 26.07.2017р., Департамент є уповноваженим органом з питань приватизації житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 4.2 Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого Рішенням Одеської міської ради № 2256-VІІ від 26.07.2016 року Департамент може представляти інтереси міської ради, її виконавчого комітету та міського голови в судах із питань, віднесених до повноважень Департаменту. У випадках, передбачених законодавством України, Департамент може виступати самостійним учасником судового процесу. Таким чином, саме Департамент міського господарства Одеської міської ради є уповноваженим органом з питань приватизації житлового фонду, а тому саме даний Департамент може представляти інтереси Одеської міської ради з вказаних питань. Відповідно до п. 1 Рішення Одеської міської ради № 3059-VII від 21.03.2018 р. «Про приватизацію комунального майна територіальної громади м. Одеси», приватизація комунального майна територіальної громади м. Одеси здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна», шляхом продажу на аукціоні, у тому числі аукціоні з умовами, аукціоні без умов, аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій, аукціоні із зниженням стартової ціни, аукціоні за методом вивчення цінових пропозицій, а також шляхом викупу об`єктів приватизації. Відповідно до п. 2 Рішення Одеської міської ради № 3059-VII від 21.03.2018 р. «Про приватизацію комунального майна територіальної громади м. Одеси», Департамент комунальної власності Одеської міської ради визначено органом приватизації територіальної громади м. Одеси. Отже, до компетенції Департаменту комунальної власності Одеської міської ради належать питання здійснення приватизації лише в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна». Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», дія цього закону не поширюється на приватизацію об`єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків. Відповідно до п. 2.6 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого Рішенням Одеської міської ради № 2752-VІ від 19.02.2013 року Департамент у встановленому порядку здійснює захист прав та інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в усіх судових органах з питань, що віднесені до компетенції Департаменту. Таким чином, питання приватизації державного житлового фонду, до якого належить квартира [ADDRESS] , не відносяться до компетенції Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а відносяться до компетенції Департаменту міського господарства Одеської міської ради. Крім того суд звертає увагу, що в позовній заяві Позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] є нежилим приміщенням. З відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.08.2017 р. № 01-13/349, копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . В подальшому дану квартиру за клопотанням профспілки КП «ЖКС «Порто- Франківський» № 1517/11 від 23.05.2012 р. було надано [PERSON] як службове житло в порядку ст. 118 ЖК України. Таким чином, станом на 23.05.2012 року дана квартира була жилим приміщенням. В подальшому на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації №419 від 20.07.2017 р. було видано ордер на службове жиле приміщення № 2071 серія ПР на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Крім того вбачається з відповіді на запит від 21.08.2018 року КП « Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 496694.36 та наданих належним чином завірених копій поверхневих планів та експлікації житлового будинку станом на 23.01.1950 року, схематичного плану земельної ділянки станом на 16.04.1979 року за адресою: [ADDRESS] , що приміщення першого поверху літ. « А» під номером 11-2 та 11-3 є тотожними та мають призначення « житлові». Позивачем не було надано жодних документів, які підтвердили б перехід жилого приміщення - квартири [ADDRESS] нежиле приміщення. Представники відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності, про що надали письмові заяви. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1, ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З наявного в матеріалах справи звіту про оцінку ринкової вартості індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежилого приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] від 26.07.2013 року вбачається, що оцінщику не був наданий доступ до об`єкту оцінки всередину ( по причині несанкціонованого користування об`єктом сторонніми особами). На момент обстеження з метою оцінки об`єкт був зайнятий сторонніми особами. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу стало відомо про порушення його прав у 2013 року, що підтвердив [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 26.03.2019 року, в якому він пояснив, що з 2013 року він звертався до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з повідомленням про те, що у спірному приміщенні проживає [PERSON] , що не було спростовано представником позивача в судовому засіданні . Таким чином позивачу було відомо про порушення права у 2013 році, а із даним позовом представник позивача звернувся до суду 11.04.2017 року, тобто із пропущенням строку позовної давності. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню не у зв`язку зі спливом строків позовної давності, а за безпідставністю вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed