Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що перебував у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу з якою народилась дочка [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2011 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2010 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2010р. до досягнення дочкою повноліття. 07.09.2012р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2013р. з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2013р. до досягнення сином повноліття. [INFO] від шлюбу з [PERSON] у них народилась дочка [PERSON] . Зазначені обставини свідчать, за думкою позивача, про зміну його сімейного та матеріального стану. Крім того, він не має у власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного поживання. Вищевказані обставини свідчать про те, що він зобов`язаний утримувати трьох дітей, відповідно, сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. На підставі наведеного, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2010р. на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з ј частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.3, 4). У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дочки [PERSON] , [INFO] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, що узгоджується з позицією Верховного Суду по справі № 565/2071/19 від 16.09.2020р. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що від народження дочки [PERSON] в нього погіршився його матеріальний стан, навпаки заробітна плата його останнім часом збільшилась. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2013р. позивач виплачує аліменти на сина [PERSON] , [INFO] . При цьому з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина не звертається, що свідчить про те, що в нього вистачає грошей на сплату аліментів на його утримання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку. Крім того, коли було ухвалено дане рішення, він вже виплачував аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , та не заперечував проти їх призначення. За думкою відповідача, це свідчить про те, що він намагається збільшити утримання однієї дитини за рахунок іншої дитини. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.112010р. розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дочку та сина, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Також позивачем не надається інша допомога дочці. Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/2455/20 було встановлено, що згідно довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ади» від 27.05.2020р. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку ЧТХ (часто тривало хворіє) і потребує в оздоровленні органів дихання, та він не заперечує проти надання дозволу та не надає дозвіл на вивезення дочки на лікування, що суперечить інтересам дитини. Він лише намагається поставити у скрутне становище свою дочку, при цьому не зазначає, чому саме він вважає за доцільне призначення виплату аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, а не 1/5 частини всіх видів заробітку. При цьому з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. На підставі наведеного просив відмовити в позові повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання по розгляд справи за його відсутності за участю представника [PERSON] , позов підтримав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку про те, що в позові необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 жовтня 2009 року по 30 січня 2012 року, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб, виданого 17 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області та копією рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2011 року, що набрало законної сили 30 січня 2012 року (а.с.10, 14). Від шлюбу з [PERSON] позивач має дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2010 року з нього стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7 жовтня 2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.11, 15). З 7 вересня 2012 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу з якою має сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13, 17). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 10 грудня 2013 року, з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.10.2013р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Згідно копії довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 10.08.2020р. № 5218 з нарахованого [PERSON] доходу сплачуються аліменти: січень 2020 року - в сумі 9,94 грн, лютий 2020 року - 4823,50 грн, березень 2020 року - 33622,48 грн, квітень 2020 року - 19587,80 грн, травень 2020 року - 4822,62 грн, червень 2020 року - 32171,35 грн, липень 2020 року - 14233,68 грн (а.с.18). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у шлюбі з [PERSON] народилось ще двоє дітей, на утримання одного з якого він сплачує аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.09.2020р., винесеної у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20). Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивачем належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дітей від другого шлюбу, суду надано не було. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2010 року року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2010 року, то йому у позові слід відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають (а.с.1). Відповідно до ст.ст.181, 192 СК України,

Outcome: dismissed