Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

18.09.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДВНЗ «НГУ» (треті особи: Міністерство освіти і науки України, Павлоградський технікум Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет») про стягнення не нарахованої та невиплаченої стипендії та інфляційних втрат. (а.с.№ 3-7) Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.09.2017р. позовна заява була залишена без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків (а.с. № 36). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.09.2017р. було відкрито провадження у справі (а.с. № 39). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він 01.09.2010р. був зарахований до складу студентів Павлоградського технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», прийнятих на навчання за державним замовленням за денною формою навчання поза конкурсом та закінчив навчання в червні 2014р. З 01.09.2014р. [PERSON] було зараховано до складу студентів ДВНЗ «Національний гірничий університет», однак при вступі позивачу було повідомлено, що він не має права зараховуватись поза конкурсом. 20.10.2014р. позивач звернувся до відповідача за консультацією та не погодившись з висновками юридичної служби продовжив навчання, оскільки вважав доцільним вирішити питання про до стягнення недорахованої йому суми стипендії в судовому порядку після закінчення навчання. Диплом спеціаліста позивач отримав в червні 2017р. Позивач зазначив, що відповідно до довідки УПФ в м.Тернівці Дніпропетровської області від 26.06.2014р. №1145/05-83 його батько - [PERSON] має страховий стаж 24 роки 04 місяці 11 днів, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем в шахті 11 років 11 місяців 16 днів, знаходження на інвалідності 08 років 03 місяці 18 днів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Отже, позивач вважає, що під час вступу до навчального закладу, його батько мав більше 15 років пільгового стажу, що надавало йому право на зарахування до навчального закладу на пільгових умовах та отримання соціальної стипендії відповідно до ст.5 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці . Зазначив, що про порушене право він дізнався 20.10.2014р., просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості по виплаті соціальної стипендії за період з вересня 2010р. по червень 2016р. у розмірі 30017,20 грн., яку було не до нараховано та не доплачено та інфляційні втрати в розмірі 29051,59 грн., а загалом 59068,79 грн. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 24.07.2017р. - а.с.№94) в судове засідання не з,вився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявна розписка (а.с. № 44). 28.11.2017р. до суду надійшла заява представника позивача в якій представник просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Крім того, 28.11.2017р. представником позивача до суду надані письмові пояснення по справі, в яких представником викладені додаткові обґрунтування позовних вимог [PERSON], зокрема, зазначено, що відповідно до листа Павлоградського обєднаного УПФУ Дніпропетровської області від 14.11.2017р. № ш/352 батько позивача у період з 25.03.1999р. по 12.08.2007р. отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва складає 08 років 03 місяці 18 днів та зараховано до страхового стажу роботи із шкідливими умовами праці. Загальний пільговий стаж на підземних роботах, з урахуванням терміну перебування на інвалідності складає 20 років 03 місяці 04 дні станом на 12.08.2007р. Таким чином, позивач мав право на позачергове зарахування та пільги, передбачені Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. № 45-48). Про порушене право позивач дізнався 20.10.2014р., що й не оспорює сам відповідач в листі від 13.06.2017р. № 18-13/100 ДВНЗ «НГУ», то в силу ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність не підлягає застосуванню. Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 19.12.2016р. - а.с.№95) в судове засідання 28.11.2017р. не з,явилася, про день та час розгляду справи відповідач ДВНЗ «НГУ» був повідомлений належним чином (а.с. № 41). 28.11.2017р. до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за її відсутності, представник підтримала надані раніше письмові заперечення та клопотання. Так, в письмових запереченнях, які надійшли до суду 28.11.2017р. підписані проректором закладу [PERSON], відповідач просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що дія ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не поширюється на позивача, з огляду на те, що відповідно до наданої позивачем довідки №1145/05-83 від 26.06.2014р. видану його батькові [PERSON] УПФ в м.Тернівці Дніпропетровської області, батько позивача має загальний страховий стаж, що враховується для призначення пенсії, однак пільговий стаж на підземних роботах з повним робочим днем в шахті складає лише 11 років 11 місяців 16 днів. Відповідно до довідки МСЕК батькові позивача встановлена ІІІ група інвалідності без терміново. Доводи позивача про те, що час перебування його батька на інвалідності зараховується до пільгового стажу, який дає право на отримання стипендії згідно до ст. 5 Закону є хибними, оскільки перебування на інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві зараховується лише до страхового стажу для призначення пенсії, однак не є стажем підземної роботи з повним робочим днем для призначення стипендії, а отже, право позивача не було порушене. Крім того, згідно до ч.3 ст.267 ЦК України, представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки як зазначає позивач про порушене право йому стало відомо 20.10.2014р., а з позовом до суду позивач звернувся в вересні 2017р. Представник третьої особи - Міністерства освіти і науки України в судове засідання 28.11.2017р. не зявився, про дату та час слухання справи третя особа повідомлялася належним чином (а.с. № 42), про причини неявки свого уповноваженого представника суд не сповістила. Представник третьої особи - Павлоградський технікум ДВНЗ «НГУ» в судове засідання 28.11.2017р. не з,явився, про день та час розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином (а.с. № 43). 21.11.2017р. до суду надійшли письмові заперечення, підписані директором [PERSON], в яких третя особа просила в задоволені позову відмовити посилаючись на його необґрунтованість з посиланням на наступне. Згідно висновку юридичної служби НГУ від 22.07.2010р. з 01.09.2010р. [PERSON], був зарахований до складу студентів Павлоградського технікуму поза конкурсом відповідно до Указу Президента України «Про державну допомогу дітям, які навчаються за гірничими спеціальностями і чиї батьки загинули або стали інвалідами на вугледобувних підприємствах». Позивач навчався в технікуму з 01.09.2010р. по 31.01.2014р. та йому за результатами семестрового навчання виплачувалася академічна стипендія . Відповідно до довідки УПФ від 26.06.2014р. батько позивача не має 15 років стажу підземної роботи, а перебування батька на інвалідності ІІІ групи зараховується лише до страхового стажу призначення пенсії, однак не є стажем підземної роботи з повним робочим днем (а.с. № 66-68). За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України , суд розглянув справу 28.11.2017р. за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а з урахуванням того, що представниками сторін надані суду письмові пояснення та заперечення, суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції яка діяла на час вступу позивача до Павлоградського технікуму ДВНЗ «НГУ» та час вступу до «НГУ») шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є спеціальним в регулюванні розміру стипендії дітям шахтарів та визначає вичерпний перелік особливостей (наявність у батьків стажу підземної роботи не менш як 15 років, загибель внаслідок нещасного випадку на виробництві чи інвалідність I або II групи) для набуття права на здобуття освіти на пільгових умовах та отримання соціальної стипендії. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2010р. по червень 2014р. навчався в Павлоградському технікумі Державного вищого навчального закладу «НГУ» та був зарахований відповідно до Указу Президента України «Про державну допомогу дітям, які навчаються за гірничими спеціальностями і чиї батьки загинули або стали інвалідами на вугледобувних підприємствах» від 19.05.1999р. № 524/99. З 01.09.2014р. позивача було зараховано до ВНЗ «НГУ» також згідно до положень визначених Указом Президента «Про державну допомогу дітям, які навчаються за гірничими спеціальностями і чиї батьки загинули або стали інвалідами на вугледобувних підприємствах», диплом спеціаліста було отримано в червні 2017р. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст.61 ЦПК України, та враховує, що обставини: зарахування позивача на навчання поза конкурсу відповідно до Указу Президента України від 19.05.1999р. № 524/99 та отримання позивачем, як академічної стипендії (в період навчання у Павлоградському технікумі), так і соціальної стипендії в період навчання у ВНЗ «НГУ» відповідно до Указу Президента України від 19.05.1999р. № 524/99, визнані сторонами, мають своє підтвердження, як в наданих позивачем письмових доказах, так і в наданих відповідачами письмових запереченнях, а отже, суд вважає їх такими, що не підлягають доказуванню. При цьому вирішуючи спір по суті, суд вважає важливим встановити, чи є доведеним факт наявності у позивача права, на час вступу та періоду навчання, мати пільгові умови передбачені Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на зарахування поза конкурсом та отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно довідки №1145/05-83 від 26.06.2014р. виданої батькові позивача [PERSON] УПФ в м.Тернівці Дніпропетровської області (а.с. № 20), батько позивача має загальний страховий стаж, що враховується для призначення пенсії 24 роки 4 місяці 11 днів, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах з повним робочим днем в шахті складає лише 11 років 11 місяців 16 днів. Відповідно до довідки МСЕК 14.04.2008р. батькові позивача встановлена ІІІ група інвалідності без терміново. В обґрунтування вимог позивач та його представник посилалися на те, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Відповідно до листа Павлоградського обєднаного УПФУ Дніпропетровської області від 14.11.2017р. № ш/352 батько позивача у період з 25.03.1999р. по 12.08.2007р. отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва складає 08 років 03 місяці 18 днів та зараховано до страхового стажу роботи із шкідливими умовами праці. Загальний пільговий стаж на підземних роботах, з урахуванням терміну перебування на інвалідності складає 20 років 03 місяці 04 дні станом на 12.08.2007р. Суд вважає, що наведені доводи позивача не можуть бути підставою для задоволення позову виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до відповіді Павлоградського обєднаного УПФУ Дніпропетровської області від 14.11.2017р. (а.с. № 49) батько позивача з 25.03.1999р. по 12.08.2007р. отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» «1788 ХІІ від 05.11.1991р., та з 13.08.2007р. отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону. Пенсія розрахована за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. зі змінами та доповненнями. Крім того, у відповіді маються посилання на норми ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. зі змінами та доповненнями, яка передбачає зарахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах та в подальшому зазначено, що час перебування батька позивача на інвалідності складає 8 років 03 місяці 18 днів та зараховано до страхованого стажу із шкідливими умовами. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. (в редакція яка діяла на період часу отримання батьком позивача пенсії по інвалідності з 25.03.1999р. по 12.08.2007р.) стаття 24 Закону не передбачала зарахування часу перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Частину 1 ст. 24 доповнено абзацом четвертим: «Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах» згідно із Законом України № 345-VI від 02.09.2008р.; із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р. - застосовується з 01.10.2017р., а отже, суд вважає, що лише з 01.10.2017р. батькові позивача було зараховано час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва до страхового стажу роботи із шкідливими умовами та перераховано пільговий стаж. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на час вступу та у період навчання позивач не мав право на зарахування до навчального закладу на пільгових умовах та отримання соціальної стипендії відповідно до ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , оскільки батько позивача не мав стажу роботи в підземних умовах більше 15 років. Під час судового розгляду справи, стороною відповідача було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.\~ Застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. Разом з тим, вирішуючи справу суд прийшов до висновку, що відповідачем не порушено право позивача, а отже, суд не вирішує питання про обґрунтованість підстав для застосування строку позовної давності та відмовляє у задоволенні позовних вимог саме з підстав їх необґрунтованості. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України з урахуванням відмови в задоволені позовних вимог, сплачені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.(а.с.№2), стягненню на його користь з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed