Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2011 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вул. Калініна, 3 в с. Судилків Шепетівського району, заповіту не залишив. З 2011 року не підтримувала відносин з батьком, про його смерть дізналася лише в 2014 році від тітки [PERSON] Рідна сестра [PERSON] не повідомила про смерть батька та в 2012 році отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, позбавивши її права на частку в спадщині. Просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] та надати додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що з 2004 по 2014 роки проживала в [INFO], де здійснювала догляд за особою похилого віку [PERSON] У 2014 році дізналася про смерть батька, до суду не зверталася, оскільки весь час працювала та сестра обіцяла їй поділити спадщину. Представник позивача позов підтримав з тих же підстав, просив також врахувати, що відповідач приховала від нотаріуса існування спадкоємця першої черги [PERSON] Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що відповідач знала про смерть батька ще в жовтні-листопаді 2011 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже має бути встановлено, які у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та чи можуть ці обставини бути визнані судом поважними. Положенням ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008р. судам роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року помер батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Калініна, 3 в с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області. Після його смерті за заявою дочки [PERSON] заведена спадкова справа №36/2012, [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Спадкоємцем першої черги за законом, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.04.2012 року. 23.09.2016 року державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори позивачу повідомлено про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] видано [PERSON] в 2012 році, а тому рекомендовано звернутися до суду. Позивачем в якості підстави звернення з позовом зазначено, що відповідач умисно приховала факт смерті [PERSON] та не повідомила про це позивача, позбавивши таким чином останню можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вчасно. Однак, чинним законодавством не передбачений обовязок родичів померлого повідомляти інших родичів про факт смерті особи. Також позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не знала про смерть батька та намагалась його розшукати. Позивач не зверталась до компетентних органів з метою ініціювання розшуку [PERSON] та взагалі не вживала заходів для встановлення місця перебування свого батька, враховуючи, що з дати його смерті до того часу, який позивач визначає як час отримання відомостей про смерть батька (2014 рік) пройшло більше двох років. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, перебування на заробітках, проживання в іншій місцевості тощо. З цих же підстав суд не враховує показання свідків [PERSON], яка показала, що [PERSON] не спілкувалася з батьком та не знала про його смерть, та [PERSON], який підтвердив, що з 2006 по 2014 р.р. [PERSON] проживала в [INFO], де доглядала за його матірю. Таким чином, позивачем не доведено як факту існування обєктивних та непереборних труднощів для вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так і факту неможливості дізнатися про смерть батька, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку також відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вказані вимоги позивач обґрунтовує саме порушенням її прав як спадкоємця першої черги після смерті батька, а спадщину остання у встановлений законом строк не прийняла.

Outcome: dismissed