Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати п.1.2 рішення Ужгородської міської ради №1368 від 05.02.2010 в частині затвердження проектів відведення земельних ділянок та надання в приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в районі «Західний» наступним громадянам: [PERSON] по вул. Загорська, 315; [PERSON] по вул. Загорська, 317; [PERSON] по вул. Загорська, 319; [PERSON] по вул. Загорська, 319; [PERSON] по вул. Загорська, 313; [PERSON] по вул. Листопадна, 7; [PERSON] по вул. Саксаганського, 101; [PERSON] по вул. Соколина, 12; [PERSON] по вул. Саксаганського, 313; [PERSON] по вул. Саксаганського, поз. 315, та визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку: серія ЯИ №902896 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0652; серія ЯИ №902891 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер 2110100000:54:001:0651; серія ЯИ№902890 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0650; серія ЯИ 902893 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0654; серія ЯИ № 578938 від 15.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0806; серія ЯИ №578886 від 26.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0776; серія ЯИ №902982 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0653; серія ЯИ №578939 від 26.11.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0808; серія ЯИ №578986 від 03.11.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0846; серія ЯИ №578988 від 01.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0848. Свої вимоги мотивував тим, що рішення Ужгородської міської ради та державні акти є незаконними та підлягають скасуванню. Пункт 1.2 рішення Ужгородської міської ради №1368 від 05.02.2010, яким затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків в житловому районі «Західний» м. Ужгорода суперечить вимогам Водного кодексу України, Земельного кодексу України, оскільки землі, які знаходяться в районі житлової забудови «Західний» м. Ужгород, є заплавними землями та можуть використовуватись тільки, як природні сіножаті та пасовища. Крім того, зазначені землі належать до земель сільськогосподарського призначення, рішення про зміну цільового призначення земель - Ужгородською міською радою не приймалось. Крім того, містобудівна документація району «Західний» м. Ужгорода, яка затверджена Ужгородською міською радою суперечить вимогам чинного законодавства. Так, прокуратурою міста Ужгорода закінчено розслідування кримінальної справи №6105311 по обвинуваченню начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. [PERSON] час розслідування кримінальної справи встановлено, що [PERSON], користуючись наданою Ужгородською міською радою можливістю у вигляді затвердженої рішенням № 1103 від 15.05.2009 Програми освоєння вільних територій міста Ужгород на 2009-2010 роки, [PERSON] підготувала проект рішення сесії Ужгородської міської ради «Про розробку містобудівної документації», який подала на розгляд сесії та рішенням № 1143 від 19.06.2009 його було затверджено. На підставі вказаного рішення Ужгородської міської ради, уникаючи погодження проекту Детального плану з органом управління у сфері використання та охорони вод, [PERSON], усвідомлюючи те, що землі запланованого району «Західний» в місті Ужгороді знаходяться в зоні ризику затоплення паводками, затвердила завдання на розробку детального плану території житлового району «Західного» по вул. Загорській в м. Ужгороді, яким, у порушення вимог 4.3, 4.4, 4.7 та додатку «А» ДСТУ-Н Б Б. 1.1-8:2009 «Настанова щодо складу, змісту, порядку розроблення, погодження та затвердження детального плану території», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №3 від 14.01.2009, не було передбачено виконання розділу Інженерна підготовка території» та не було визначено перелік установ, погодження проекту з якими є обовязковим. На виконання вказаного рішення сесії Ужгородської міської ради та угоди про виконання проектно-планувальних робіт, КП «Архітектурно-планувальне бюро», керівник та працівники якого згідно Посадової інструкції начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради є підконтрольними головному архітектору міста Ужгорода, у звязку з чим були вимушеними виконувати його вимоги, було розроблено проект Детального плану території житлового району «Західний» по вул. Загорській в м. Ужгороді, отримавши який, [PERSON], у порушення вимог п.п. 9.8, 10.17 Державних будівельних норм «ДБН 360-92**», без здійснення погодження з органами управління та державного нагляду, зокрема із Закарпатським обласним управлінням по меліорації та водному господарству, достовірно знаючи про невідповідність проекту Детального плану вимогам Державних будівельних норм «ДБН 360-92**», використовуючи своє службове становище головного архітектора міста Ужгорода та надану у звязку із зайняттям цієї посади можливість щодо попереднього та остаточного погодження проектів містобудівної документації, перебуваючи у приміщенні службового кабінету головного архітектора міста Ужгорода, 07.08.2009 попередньо погодила указаний проект, проставивши в його графічних матеріалах відбиток відповідного штампу погодження, дату погодження і власний підпис та направила до. Закарпатського державного інституту проектування міст і сіл «Закарпатдіпромісто» для проведення державної експертизи містобудівної документації. Погодженим проектом Детального плану території житлового району «Західний» по вул. Загорській в м. Ужгороді було передбачено виділення частини території вказаного району, яка була поділена на 1107 окремих визначених контурами земельних ділянок, що в подальшому підлягали виділенню у приватну власність громадянам під індивідуальну житлову забудову садибного типу. За результатами проведеної державної експертизи проекту Детального плану території житлового району «Західний» Закарпатським державним інститутом проектування міст і сіл «Закарпатдіпромісто» складено експертний висновок № 79 від 10.08.2009, у якому викладено зауваження до проекту та згідно резолютивної частини якого, проект Детального плану території житлового району «Західний» підлягав доопрацюванню згідно цих зауважень та погодженню з місцевими органами по регулюванню, використанню та охороні вод, тобто із Закарпатським обласним управлінням по меліорації та водному господарству. [PERSON] отримання вказаного експертного висновку із наданими на доопрацювання зауваженнями, 12.08.2009 Ужгородською міською радою при безпосередній участі [PERSON] було проведено громадське обговорення проекту, за результатами якого було прийнято рішення рекомендувати головному архітектору міста Ужгорода [PERSON] після доопрацювання зауважень громадськості, експерта винести Детальний план житлового району «Західний» на затвердження Ужгородської міської ради. В подальшому, у порушення вимог п.п. 7.2, 7.5 ДСТУ-Н Б Б.1.1-8:2009 «Настанова щодо складу, змісту, порядку розроблення, погодження та затвердження детального плану території», усвідомлюючи факт його невідповідності вимогам нормативно-правових актів у сфері містобудування, зловживаючи службовим становищем головного архітектора міста Ужгорода, діючи всупереч інтересам служби, перебуваючи у приміщенні службового кабінету головного архітектора міста Ужгорода 13.08.2009 остаточно погодила проект Детального плану території житлового району «Західний» як головний архітектор міста Ужгорода, підготувала та направила на розгляд сесії Ужгородської міської ради проект рішення про затвердження Детального плану території житлового району «Західний» та Пояснювальну записку, у якій умисно, усвідомлюючи завідому неправдивість наведених у ній відомостей, вказала, що цей проект отримав позитивний висновок державної експертизи містобудівної документації, достовірно знаючи про те, що експертною установою його було направлено на доопрацювання, таким чином умисно приховавши від депутатів Ужгородської міської ради факт невідповідності проекту Детального плану території житлового району «Західний» вимогам законодавчих актів та пов'язану з ним неможливість його затвердження. Внаслідок умисних протиправних дій [PERSON], виконаних нею як втілення та зробленого плану злочинних дій, сесією Ужгородської міської ради, депутатам якої, прийнято рішення № 1223 від 04.09.2009, яким затверджено проект Детального плану території житлового району «Західний» по вул. Загорській в м. Ужгороді, та на підставі цього документу сесіями Ужгородської міської ради прийнято рішення про передачу у власність громадянам, тобто про вибуття з комунальної власності міської ради, 1107 визначених цим Детальним планом земельних ділянок на території району «Західний» загальною площею 78,81 га, з цільовим призначення «для індивідуального житлового садівництва», тоді як зазначені земельні ділянки, згідно відомостей Закарпатського обласного управління по меліорації та водному господарству, знаходяться в зонах можливого затоплення паводками 1%, 5% та 10% забезпеченості та згідно вимог Додатку 2 до Порядку використання земель у зонах їх можливого затоплення внаслідок повеней та паводків, затвердженого [PERSON] Кабінету Міністрів України №87 від 31.01.2001, підлягають використанню виключно для сільськогосподарського призначення. З огляду на викладене, прийняття оскаржуваного рішення на підставі якого видані державні акти, внаслідок якого спірні земельні ділянки перейшли у приватну власність, порушує право власності територіальної громади міста Ужгорода. Таким чином, спірні правовідносини стосуються права власності на спірні земельні ділянки та підстав його набуття. Ужгородською міською радою вирішено питання незаконної передачі земельної ділянки і, таким чином, територіальна громада міста Ужгорода протиправно позбавлена права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, а також те, що відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, з наведених в позові підстав, просив такий задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. За змістом статей 60, 61 Земельного кодексу України, статей 88, 89 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги встановлюються з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення й засмічення та збереження їх водності. На цих смугах, як природоохоронних територіях, з вищезазначеною метою встановлюється режим обмеженої господарської діяльності. Відповідно до ч. 5 ст. 87 Водного кодексу України, зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом пунктів 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності, затвердженого [PERSON] Кабінету Міністрів України 08.05.1996 №486, проекти водоохоронних зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад. Виконавчі комітети місцевих рад зобовязані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях (ч. 7 ст. 87 Водного кодексу України). Таким чином, законодавством визначено порядок розроблення, погодження та затвердження проекту визначення проекту визначення розмірів і меж водоохоронних зон, у межах яких виділяються землі прибережних захисних смуг. Прибережна захисна смуга в межах Ужгородської міської ради відповідно до такого порядку не встановлена та позивачем не доведено факту порушення відведення земельних ділянок, визначеної ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 80 Водного кодексу України мети встановлення прибережної захисної смуги та визначених ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України обмежень і заборон, а також завдання чи можливості завдання шкоди навколишньому середовищу, в цілому, і водному обєкту зокрема. Юридичне призначення зазначених законодавчих норм, зокрема п. «г» ч. 2 ст. 61 Земельного кодексу України, п. 4 ч. 2 ст. 89 Водного кодексу України забезпечити охорону вод, а не врегулювати містобудівну діяльність. Позивачем не надано доказів про виготовлення проекту землеустрою щодо визначення прибережної захисної смуги мікрорайону «Західний» м. Ужгорода та його затвердження. В матеріалах справи також відсутнє рішення уповноваженого органу про віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду. Позивачем також не надано належних доказів щодо знаходження земельних ділянок відповідачів в прибережній захисній смузі за відсутності затвердженого проекту визначення розмірів і меж водоохоронної зони, у межах якої виділяються землі прибережної захисної смуги. Оскільки, доказів належності спірних земель до водного фонду не надано, є підстави стверджувати, що спірні правовідносини не підпадають під дію Водного кодексу України, а регулюються положеннями Земельного кодексу України. Відповідачам у встановленому законодавством порядку було видано правовстановлюючі документи на земельні ділянки, доказів про порушення процедури видачі державних актів на право власності на земельні ділянки та набуття відповідачами права на землю, позивачем не надано. Що стосується посилання прокурора на порушену кримінальну справу відносно начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради [PERSON], то така не має преюдиційного значення у даному спорі. Також зазначили,\~що водоохоронна\~зона та\~прибережні захисні\~смуги встановлюються не\~генеральним планом,\~а проектами\~землеустрою,\~що належать\~до землевпорядної\~документації і,\~аж ніяк,\~не містобудівної.\~Крім того,\~вони встановлюються\~з урахуванням\~містобудівної документації.\~Землевпорядної документації\~щодо встановлення\~водоохоронних зон\~в місті\~Ужгороді не\~зроблено і\~досі. Окрім того, земельні ділянки виділялися відповідачам на підставі затвердженого детального плану території (містобудівної документації), який розроблений згідно з генеральним планом міста, є діючим, відтак посилання позивача на те, що такі земельні ділянки знаходяться в межах заплавної зони є лише припущеннями, які не доведені відповідними доказами. Просили звернути увагу, що акти органу місцевого самоврядування, які є предметом оскарження в рамках даної справи, є актами індивідуальної дії, які вичерпують свою дію і не підлягають оскарженню судовому порядку. Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки акти індивідуальної дії вичерпали себе, у фізичних осіб виникло непорушне право власності. Право власності на землю набуто у спосіб, передбачений законодавством України, законним шляхом і повинне захищатися державою. Окрім того, необхідність судового захисту інтересів держави саме прокурором від імені субєкта владних повноважень, у даному випадку, необґрунтована і не підтверджена належними доказами. Ані в позовній заяві, ані в ході розгляду справи прокурором не доведено порушення інтересів держави у даному спорі. Позивачем також пропущено строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як випливає з позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог прокурором ставиться те, що: -містобудівна документація району «Західний» м. Ужгорода суперечить вимогам чинного законодавства; -зазначені земельні ділянки належать до земель сільськогосподарського призначення та знаходяться в зоні можливого затоплення внаслідок повеней та паводків, а тому можуть використовуватися як природні сіножаті та пасовища. Щодо першої підстави, суд зазначає наступне. Як випливає з протоколу №1 від 07.08.2009, відбулося засідання архітектурно-містобудівної ради при головному архітекторі м. Ужгорода, де вирішили схвалити концепцію детального плану житлового району «Західний» як перспективний розвиток сельбищної території міста та простору структуру житлового району. В проекті забудови окремих земельних ділянок врахувати зауваження містобудівної ради. Крім того, визначено черги будівництва житлового району «Західний», а саме І черга будівництва мікрорайон ім. Я.Мудрого, ІІ черга будівництва мікрорайон ім. Саксаганського та Садовий. В газеті «Ужгород» №31 (551) від 08.08.2009 повідомлено про проведення 12 серпня у великій залі міськвиконкому об 11.00 громадського обговорювання детального плану забудови території мікрорайону «Західний». Як випливає з протоколу громадських слухань, 12.08.2009 вирішено схвалити представлену Концепцію розвитку території сельбищної забудови житлового кварталу, розташованого в південно-західній частині м. Ужгорода на вільних територіях, які згідно з Генпланом відносилися до резервних земель; схвалити представлений детальний план житлового району «Західний» по вул. Загорській: мікрорайонів «Ярослава Мудрого», «Саксаганського» та «Садового»; генеральному проектувальнику (КП «АПБ») проаналізувати та врахувати висунуті у процесі громадського обговорення зауваження та пропозиції; рекомендувати головному архітектору міста Ужгород ([PERSON]Г.), після доопрацювання зауважень громадськості та експерта, пропозицій, винести «Детальний план житлового району «Західний» на затвердження Ужгородської міської ради. КП «Архітектурно-планувальне бюро» розробило Детальний план території житлового району «Західний» по вул. Загорській в м. Ужгород. Рішенням Ужгородської міської ради № 1223 від 04.09.2009 р. затверджено містобудівну документацію проект детального плану території житлового району «Західний» по вул. Загорській. Крім того, вирішили врахувати проект детального плану території житлового району «Західний» по вул. Загорській при корегуванні генерального плану міста Ужгород. Рішенням Ужгородської міської ради №1368 від 05.02.2010 затверджено проекти відведення земельних ділянок та надано в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в кварталах забудови ім. Ярослава Мудрого, ім. Саксаганського 123 (сто двадцяти трьом) фізичним особам, зокрема й відповідачам по справі. На підставі рішення Ужгородської міської ради №1368 від 05.02.2010 року відповідачам видані Державні акти на право власності на земельну ділянку, а саме: серія ЯИ №902896 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0652; серія ЯИ №902891 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер 2110100000:54:001:0651; серія ЯИ№902890 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0650; серія ЯИ 902893 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0654; серія ЯИ №578938 від 15.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0806; серія ЯИ №578886 від 26.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0776; серія ЯИ №902982 від 15.03.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0653; серія ЯИ №578939 від 26.11.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0808; серія ЯИ №578986 від 03.11.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0846; серія ЯИ №578988 від 01.04.2010, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:54:001:0848. Разом, з тим, вимоги щодо визнання рішення Ужгородської міської ради №1368 від 05.02.2010 протиправним ставиться вибірково, лише до 10 осіб. Як випливає з листа за вих. №10/5-508/1 від 19.05.2011 Закарпатського обласного виробничого управління по меліорації і водному господарству, на вимогу Прокуратури м. Ужгорода за вих. №2396 від 18.05.2011 надають запитувану інформацію. Як випливає з [PERSON] про порушення кримінальної справи від 29.06.2011 року, порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем службовими особами виконавчого комітету Ужгородської міської ради за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України. 25.05.2012 року [PERSON] про притягнення як обвинуваченого, притягнуто [PERSON] як обвинувачену у кримінальній справі №6105311 та предявлено їй обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.12.2013 року, вирок Ужгородського міськрайонного суду від 9.10.2013 року щодо [PERSON] скасовано, справу направлено прокуророві для організації додаткового розслідування. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень прокурора, досудове розслідування триває, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] до суду не скеровувалися. Як випливає з позовної заяви, позивачем не зазначається, яким саме вимогам закону суперечить містобудівна документація, та такі не наведені й під час судового розгляду. Йде посилання лише на порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 364 КК України та встановленні факти під час досудового розслідування. Разом з тим, зібрані матеріали перебувають на стадії досудового розслідування, відсутнє судове рішення, яке б мало преюдиційне значення для вирішення даної справи. Відтак, судом не встановлено порушення вимог закону щодо містобудівної документації. Щодо другої підстави, суд зазначає наступне. Як випливає з Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК №001696, такий видано радгосп-заводу «Ужгородський» м. Ужгород Ужгородською міською Радою народних депутатів, у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 482,00 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення виконкому Ужгородської міської Ради народних депутатів від 26 лютого 1997 року №26. Відповідно до зміни в землекористування, частина площі земельної ділянки списано в період з 1997 по 2002 роки. Як на обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на Експертний висновок по проекту «Детальний план території житлового району «Західний» по вул. Загорській» від 10.08.2009 р. за № 79, наданий Закарпатським державним інститутом проектування міст і сіл «ЗАКАРПАТДІПРОМІСТО» (далі Висновок). Згідно з Висновком, за результатами експертизи зроблено висновок згідно з яким: на підставі вивчення податних матеріалів експерт вважає, що проектна документація «Детальний план території житлового району «Західний» по вул. Загорській, розроблений КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради розроблена з врахуванням містобудівних умов, традицій, характеру природного оточення та всіх планувальних обмежень і, в цілому, відповідає нормативним вимогам. Може бути рекомендована для громадського обговорення. План детального планування житлового району підлягає розробці згідно зауважень та погодженню з місцевими органами по регулюванню, використанню і охорони вод. [PERSON] громадських обговорень, обовязково, врахувати зауваження. У Висновку вказані наступні зауваження: на деяких ділянках мікрорайону «Саксаганського» не враховані розміри водоохоронної зони р. Уж згідно ДБН 360-92**, п.10.17: водоохоронна зона для річок довжиною 50-100 км. - до 50м.; розміри водоохоронної зони погодити з місцевими органами по регулюванню, використанню і охорони вод; не розроблено заходи з інженерної підготовки території: вертикальне планування, організація відведення дощових вод та спеціальний інженерний захист від затоплення паводковими водами; відсутня схема розміщення інженерних мереж та споруд; на магістральній вулиці показати пункти зупинки громадського транспорту. Крім того, надано картування зон затоплення і ризику в басейнах річки Уж Закарпатської області в рамках реалізації проекту «Покращення системи управління паводками», який виконаний інститутом ВАТ «Укрводпроект» згідно з технічним завданням, Договором з Закарпатським обласним виробничим управлінням по меліорації та водному господарству №208020 від 01.02.2008р. Висновками та пропозиціями якого є: 1) сільськогосподарські угіддя, розташовані в заплаві і захищені зі сторони р. Уж захисними дамбами, частково знаходяться в третій та четвертій зоні ризику. Незначні території між захисними дамбами або високими територіями та корінним берегом р. Уж знаходяться в межах другої та першої зон ризику; 2) окремі ділянки міських і сільських поселень не забезпечені повною мірою для захисту капітальних будівель від затоплення паводком 1% забезпеченості; 3) частина захисних дамб в разі проходження паводка 1% забезпеченості не має нормативного запасу перевищення відмітки гребеня над рівнем роботи; 4) в разі забудови частини заплави р. Уж, розташованої на північно-східній околиці м. Ужгород виникає потреба перегляду системи захисту існуючих комунікацій автомобільної дороги та, особливо, залізної дороги, насип якої являється захисною дамбою для с. Оноківці, а також уточнення пропускної можливості прольотних будов мостового автомобільного переходу через р. Уж на північно-східній околиці м. Ужгород; 5) частина паркових територій та площинних спортивних споруд не забезпечення захистом від затоплення паводками 10% забезпеченості, як того вимагає ДБН 360-92**; 6) слід відмітити, що розрахункові витрати, що формуються при проходженні паводку 1% забезпеченості, і становлять у створі вод поста «Ужгород» 1920 м3/с після трансформації на території України становлять на кордоні зі Словаччиною 1800 м3/с. Разом з тим, з наданого Висновку, виготовленого до прийняття Ужгородською міською радою спірного рішення, та картування зон у 2008 році, неможливо встановити, що саме земельні ділянки відповідачів знаходяться в зоні можливого затоплення, внаслідок повеней та паводків, так само як неможливо встановити і ступінь такого ризику. Крім того, прокурором не наведено, яким чином можливість існування таких обставин порушує права держави. Прокурор також посилається на те, що саме зазначені земельні ділянки знаходяться в межах водоохоронних зон, однак, в той же час, ним не наводиться, на якій відстані знаходиться кожна зі спірних ділянок від русла річки і в якій частині вона накладається на землі водоохоронних зон. Так само, прокурором жодним чином не доведено зміну цільового використання земельних ділянок, а сам по собі Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗК №001696, виданий радгосп-заводу «Ужгородський» м. Ужгород не свідчить про зміну цільового використання земельної ділянки саме при прийнятті спірного рішення Ужгородською міською радою. Надані стороною позивача [PERSON] Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2012 р. про скасування п. 1 рішення Ужгородської міської ради №1180 від 16.07.2009 р., [PERSON] Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2013 про скасування п. 1, п. 2, п.п. 3.1 рішення Ужгородської міської ради №1319 від 04.12.2009, [PERSON] Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2013 р. про скасування п. 2, п.п.4.1, п.6, п.7. п.8 рішення Ужгородської міської ради №1302 від 27.11.2009; [PERSON] Ужгородського міськрайонного суду від 16.07.2012 р. про скасування пп.2.1, 2.2 рішення Ужгородської міської ради №1347 від 25.12.2009 р., ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду 25.04.2013 р. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2012 р. - не стосуються предмету та підстав позову. Згідно з ст. 2 Водного кодексу України, завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування. Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства. Земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу, територій та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об'єктами, регулюються відповідним законодавством України. Згідно з ст. 4 Водного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Згідно з положеннями ст. 87 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється. Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України. Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях. Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно з положеннями ст. 88 Водного кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах\~водоохоронних зон\~виділяються земельні\~ділянки під\~прибережні захисні\~смуги. Прибережні захисні\~смуги встановлюються\~на земельних\~ділянках всіх\~категорій земель,\~крім земель\~морського транспорту. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Згідно з положеннями ст. 1 Водного кодексу України, заплавні землі - прибережна територія, що може бути затоплена чи підтоплена під час повені (паводка). В ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача щодо належності спірних земель до заплавних земель. Конституцією України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; об'єктом права власності Українського народу. Відповідно до статті 13 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~153\~Земельного кодексу\~України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі та

Outcome: dismissed