Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги позивач вказав, що 15 жовтня 1998 року [PERSON] , інтереси якої на підставі договору-доручення за №150-П від 15 жовтня 1998 року представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» Чернікова Н.С., з однієї сторони та з іншої сторони [PERSON] , інтереси якої представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» Арданович Л.В. на підставі договору-доручення №150-К від 15 жовтня 1998 року, оформили через товарну біржу «Контакт» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було на підставі ст..15 ЗУ «Про товарну біржу» зареєстровано в журналі реєстрації угод за №Н-0150 від 15 жовтня 1998 року. За договором купівлі-продажу [PERSON] продала однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державною нотаріальною конторою 26 червня 1996 року за №2-67, а [PERSON] придбала дану квартиру, сплативши їй вартість квартири у сумі 1\~809,00 грн.. Вказаний договір був зареєстрований в РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області в реєстровій книзі за №23-67 від 30 жовтня 1998 року і внесені зміни до технічного паспорту на квартиру з відповідними змінами про власника. Після оформлення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] , отримавши кошти за квартиру, виїхала з квартири в невідомому напрямку. Під час укладення договору купівлі-продажу №Н-0150 від 15 жовтня 1998 року через біржу сторони були юридично не обізнані, а працівники товарної біржі, чи брокери не попереджали їх про можливі в майбутньому наслідки недотримання нотаріального посвідчення договору. Сторонами за договором купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] , були погоджені всі належні та істотні умови договору купівлі-продажу, а саме права на майно, його вартість, порядок його реєстрації і після його укладення, ці умови були повністю виконані сторонами, так як покупець отримав квартиру, а продавці передали квартиру після отримання за неї коштів і позивачка вільно користується квартирою до теперішнього часу. Після укладення договору [PERSON] зареєструвала своє право власності на квартиру через визначений на той час законом орган реєстрації нерухомого майна РКП «Василівське БТІ», при цьому ні позивач, ні відповідач будь-яких претензій щодо укладеної угоди ніколи не мали та не мають. На даний час позивач не має можливості укладений договір купівлі-продажу квартири посвідчити нотаріально та позбавлена можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно через державного реєстратора, реалізувавши своє право власності по вільному розпорядженню майном, оскільки державна реєстрація права власності на квартиру може бути проведена лишена підставі рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просить, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , яка було придбано нею на підставі договору купівлі-продажу укладеного 15 жовтня 1998 року між нею та [PERSON] та зареєстрованого через товарну біржу «Контакт» за №Н-0150 (а.с. 23-26). В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, але надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечували. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Відзиву на позов не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом позову в справі є визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до укладеного 15 жовтня 1998 року договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було оформлено Товарною біржею «Контакт» та на підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зареєстровано в журналі реєстрації угод за №Н-0150 від 15 жовтня 1998 року, [PERSON] , інтереси якої на підставі договору-доручення за №150-П від 15 жовтня 1998 року представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» Чернікова Н.С. продала, а Кургуз [PERSON] . [PERSON] , інтереси якої представляв брокер брокерської контори ПП «Коралл» Арданович Л.В. на підставі договору-доручення №150-К від 15 жовтня 1998 року придбала вищезазначену квартиру (а.с.10). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №4919 від 11 липня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Василівським бюро технічної інвентаризації від 30 жовтня 1998 року, за [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 15 жовтня 1998 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11). Технічна характеристика квартири [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом виданим Василівським бюро технічної інвентаризації, станом на 25 червня 1965 року, в якому власником квартири зазначена [PERSON] (а.с.12-13). Згідно довідки №721 від 16 вересня 2019 року, виданої РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області, на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 1998 року зареєстрованого за №Н-0150 Товарною Біржею «Контакт» квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.14). Відповідно до архівного витягу з історичної довідки №17-08.92/02 від 12 червня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, на підставі рішення засновників від 10 вересня 2002 року підприємство ТБ «Контакт» припинило свою діяльність з 01 жовтня 2002 року (а.с.15). Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції, чинній на час укладення договору), не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Суд зазначає, що реєстрація Бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею. Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогами ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що оскільки [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, крім того, за придбане нерухоме майно [PERSON] здійснено оплату грошовими коштами, які [PERSON] одержала до підписання цього договору, тому вказаний договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у Василівському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому Законом порядку. Вказаний договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсним не визнавався, [PERSON] на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР та ст.49 Закону України "Про власність" набула право власності на квартиру [ADDRESS] і правомірно володіє нею. Таким чином, враховуючи, що на теперішній час позивачка [PERSON] не може розпоряджатись належною їй квартирою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved