Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про припинення трудових відносин, покликаючись на те, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Фирст Тех Консалт Груп» від 31 жовтня 2018 року та наказом №5-к-2019, її з 04 березня 2019 року було призначено на посаду директора. Засновник підприємства не здійснив необхідного для початку роботи підприємства фінансування, найманих працівників. Внаслідок цього, вона була змушена написати 14 червня 2019 року заяву про звільнення, починаючи з 17 червня 2019 року та скерувала засновнику повідомлення про скликання загальних зборів. Засновник проігнорував повідомлення. Таким чином, позивач позбавлена можливості вільно обрати місце роботи, що порушує її права. Просить припинити трудові відносини між нею та ТзОВ «Фирст Тех Консалт Груп» у зв`язку із її звільненням з посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 21 жовтня 2019 року, 20 листопада 2019 року, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, а відтак, суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Фирст Тех Консалт Груп» від 31 жовтня 2018 року та наказом №5-к-2019, [PERSON] з 04 березня 2019 року було призначено на посаду директора. Відповідно до ст. 22 КЗпП України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У пункті 4 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене\~статтею 43 Конституції України\~право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Згідно п. 5.6. статуту ТзОВ «Фирст Тех Консалт Груп» повноваження директора можуть бути припинені лише шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, а відтак вирішення питання про припинення трудових відносин із директором підприємства відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів щодо належного звернення нею із заявою про звільнення, зокрема, щодо належного скерування такої. Крім того, суд не бере до уваги акт від 05 серпня 2019 року, яким зафіксовано факт, що загальні збори ТзОВ «Фирст Тех Консалт Груп» не відбулись, оскільки такий містить виключно підпис позивача та печатку товариства, однак не зареєстрований належним чином, не містить вихідного номера даного документа. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Outcome: dismissed