Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

29 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, а саме з дружини [PERSON] щомісячно кошти у розмірі 700 грн., та з повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з часу звернення до суду. (а.с.1-4) В обгрунтуванні позову вказує те, що йому 57 років, він не працює, є інвалідом І групи, має єдиний дохід пенсію по інвалідності в сумі 1500 грн., потребує сторонньої допомоги у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій. В даний час він проживає зі своєю старенькою мамою в с.Подорожнє Світловодського району. Дружина та діти відмовляються надавати йому матеріальну допомогу та не виявляють бажання у здійсненні догляду. Батьківських прав він не позбавлявся. Коли мав можливість, повністю матеріально забезпечував своїх дітей та дружину. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 07 червня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачам строк для подання відзиву. (а.с.23-24) Відповідачі отримали копії позовної заяви з додатками, разом з ухвалою суду 08 червня 2018 року. (а.с.25) 22 червня 2018 року, в порядку ст.178 ЦПК України, відповідач №1 [PERSON] подала до суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обгрунтуванні відзиву посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачем з 1981 року. Від даного шлюбу вони мають трьох повнолітніх дітей, які мають свої сімї. Вона разом з чоловіком та двома дітьми [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру, яка їм кожному належить по 1/4 частці. Кілька років тому, позивач ведучи асоціальне життя, вчиняючи безпорядні статеві відносини з іншими жінками захворів низкою інфекційних захворювань, що призвели до втрати здоровя та призначення інвалідності. Незважаючи на все це, вона разом з дітьми не залишили його на самоті, допомагають йому в міру можливостей, оплачують комунальні послуги за його частку у квартирі, хоча самі в ній не проживають і квартирою періодично користується лише позивач. Крім того, вони допомагають йому у придбанні ліків під час лікування, здійснюють його перевезення, за можливості надають кошти. Коштів сплачувати аліменти на утримання чоловіка вона немає. До 2016 року мала дохід від тимчасової роботи в Росії, а з 2016 року вона постійно проживає в Україні, роботи немає, доходів теж. Вона мешкає в однокімнатній квартирі доньки [PERSON], змушена оплачувати комунальні послуги за квартиру в якій проживає і за квартиру, що є їх спільною сумісною власністю. (а.с.27-29) Того ж дня, відзив подано і співвідповідачем [PERSON], яка також просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обгрунтуванні посилається на те, що вона має свою сімю, малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. В даний час вона не працює, будь-яких доходів немає, перебуває на повному утриманні у свого чоловіка [PERSON]. Крім того, в добровільному порядку, по мірі можливості вона надає батькові кошти на лікування, а її чоловік здійснює його перевезення на власному транспорті, за власний рахунок. (а.с.46-47) 22 червня 2018 року відзив подано співвідповідачем [PERSON], який також просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обгрунтуванні посилається на те, що він має власну сімю, неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З 2007 року він не має постійної роботи, отримує дохід лише від випадкових неофіційних підробіток. Основний тягар утримання його сімї лежить на дружині. Коли батько знаходиться на лікуванні, він по мірі можливості надає матеріальну допомогу батькові. (а.с.63-64) 04 липня 2018 року позивач подав до суду змінену позовну заяву, зазначивши співвідповідачем у справі ще одну повнолітню доньку [PERSON]. Остаточними позовними вимогами [PERSON] до дружини [PERSON] є стягнення аліментів у розмірі 700 грн. та з повнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи з моменту подання заяви про стягнення аліментів до суду довічно.(а.с.84-85) Співвідповідач [PERSON], правом на подання відзиву, в порядку ст.178 ЦПК України не скористалася. Ухвалою від 21серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.142-143) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та надала пояснення посилаючись на обгрунтування вказані в позові. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином. Причини їх неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи без їх участі до суду не надходили. Співвідповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на підстави вказані у відзиві. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що після перенесення інсульту батько [PERSON] проживав разом з нею, її чоловіком та маленькою дитиною у спільній квартирі, що розташована по вул.Конька в м.Світловодську. Близько року вона за ним доглядала, кормила за власні кошти. Дізнавшись про те, що батько хворий на СНІД, занепокоївшись за здоровя своєї сімї вони переїхали проживати окремо на орендовану квартиру, де проживають і зараз. Батько переїхав жити до своєї матері в с.Подорожнє Світловодського району. Матеріальну допомогу батькові не має змоги надавати, оскільки вона особисто не працює, має дитину [INFO], проживає в орендованій квартирі і єдиним доходом є заробітна плата її чоловіка, якої ледве вистачає на їх проживання. Представник співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю та пояснила, що її довірителі не мають матеріальної змоги сплачувати позивачу аліменти. Позивач на обгрунтування позовних вимог про стягнення аліментів надав квитанції та чеки на придбання ліків, тоді як це вже є додаткові витрати понесені на його лікування. Крім того, позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі, яка відповідає встановленому законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, має пільги як інвалід І групи, і не надав жодних доказів на підтвердження тому, що його витрати перевищують щомісячно отриманий ним дохід. Свідок [PERSON], яка є матірю позивача, в судовому засіданні пояснила, що в 2016 році її син [PERSON] приїхав із заробіток з Москви, переніс інсульт. Інвалідність у нього через перенесений інсульт. Він проживає разом з нею у с.Подорожнє Світловодського району з вересня 2016 року. До нього ніхто не приїздить, матеріальної допомоги не надає. Кожні півроку він проходить лікування, на ліки ніхто не дає. Їх доходами є її пенсія за віком та його пенсія по інвалідності. Заслухавши пояснення представника позивача, співвідповідачів [PERSON], [PERSON], представника співвідповідачів [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], проживає разом зі своє матірю [PERSON], [INFO], за адресою вул.Франко, 12, с.Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області. (а.с.5-6, 8) 25 лютого 1984 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який після реєстрації шлюбу змінив свою дошлюбне прізвище «Гапон» на «Лєбєдєв». (а.с.10, 35) [PERSON] є інвалідом першої групи Б, з 10 жовтня 2016 року, потребує значної залежності від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій, хворий на ВІЛ/СНІД, перебуває з даного приводу на обліку в Світловодській ЦРЛ з 31 липня 2015 року, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1452 грн. 00 коп. З 16 жовтня 2018 року є інвалідом першої групи Б загального захворювання безтерміново. (а.с.9, 11, 42, 157, 159, 231) Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №28 розташованої в будинку №27 по вулиці Конька в місті Світловодську, з 24 грудня 2012 року, на праві приватної спільної часткової власності по ј частці кожному. (а.с.40-41) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], є дружиною позивача з 25 лютого 1984 року. Згідно записів трудової книжки виданої на імя [PERSON] від 23 липня 1985 року, з 01 жовтня 2012 року офіційно ніде не працює. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків, за період з 1 кварталу 2015 року по 1 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня. На обліку у Світловодському міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває. (а.с.31-33, 36, 37, 38, 39) [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO]. З 24 липня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Проживає разом зі своїм чоловіком та сином за адресою: [ADDRESS]. Згідно записів трудової книжки виданої на імя [PERSON] від 02 вересня 2005 року, з 01 липня 2002 року, після закінчення Світловодського ПТУ №5 м.Світловодська, офіційно ніде не працювала. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків, за період з 1 кварталу 2015 року по 1 квартал 2018 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу в розмірі 2580 грн. в квартал. На обліку у Світловодському міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває. (а.с.49-50, 52, 53, 54-55, 56, 57, 58, 59) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO]. З 29 вересня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно записів трудової книжки виданої на імя [PERSON] від 01 липня 2004 року, з 28 червня 2007 року, офіційно ніде не працює. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків, за період з 1 кварталу 2015 року по 1 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня. На обліку у Світловодському міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває. (а.с.65-67, 69, 70, 71-72, 73, 75) [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO]. З 27 вересня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Проживає разом зі своїм чоловіком та сином за адресою: [ADDRESS], в орендованій квартирі, на підставі договору від 31 січня 2017 року. Ніде не працювала і не працює. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків, за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу в розмірі 2580 грн. в квартал. На обліку у Світловодському міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває. (а.с.103-104, 105, 217-218, 221, 222, 223, 224, 226, 227-229) На підтвердження факту перебування на лікуванні в Світловодській ЦРЛ [PERSON] надав до суду виписку із медичної карти стаціонарного хворого за період з 02 по 11 квітня 2018 року, 21 по 26 березня 2014 року. (а.с.114, 116) На підтвердження факту понесених витрат на лікування надав чеки та квитанції на придбання медичних препаратів за період з 2016-2018 роки, деякі з них не підлягають читанню. (а.с.117-121) На підтвердження факту сплату комунальних послуг за спільну квартиру відповідач [PERSON] надала суду квитанції про їх оплату за період з 2017 по 2018 роки. (а.с.123-135) Згідно ст.75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. За юридичною природою право подружжя на утримання є особливим майновим суб'єктивним правом. Причому його реалізація можлива лише за умови настання такого юридичного факту як реєстрація шлюбу, за винятком відносин, що регламентуються ст. 91 СК України. Реалізація цього права має свою специфіку, так наприклад примусовий (аліментний) - за наявності визначених законодавцем умов надання утримання, той хто його потребує звертається до суду з позовом про стягнення аліментів. Частиною 2 статті 75 Сімейного кодексу визначаються умови виникнення права на утримання: той з подружжя, хто претендує на це право має бути непрацездатним; він має потребувати матеріальної допомоги; інший з подружжя, який зобов'язаний утримувати може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатність - це правова категорія, яка сформована у праві соціального забезпечення та полягає у неможливості особи в силу визначених законом причин самостійно себе забезпечувати. Відповідно до ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Частина 4 тієї ж статті встановлює чіткі критерії, за якими можливо визначити коло осіб, які вважаються такими, що потребують матеріальної допомоги. Зокрема, заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи таких осіб не забезпечують їм прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (час звернення позивача з позовом до суду) прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2018 році для осіб, які втратили працездатність становить з 01.01.2018 30.06.2018 року -1373 грн., з 01.07.2018 30.11.2018 року 1435 грн., 01.12.2018 31.12.2018 року 1497 грн. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (час ухвалення рішення у справі) прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 році для осіб, які втратили працездатність становить з 01.01.2019 30.06.2019 року -1497 грн. В судовому засідання достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 лютого 1984 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Позивач є непрацездатною особою, а саме інвалідом І групи, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1452 грн. 00 коп., що є трішки меншою від встановленого прожиткового мінімуму, тобто в розумінні ст.75 Сімейного кодексу України є таким, що потребує матеріальної допомоги. Проте, зважаючи на той факт, що дружина позивача з 2015 року не має жодного доходу на існування, а тому є такою, що не має матеріальної можливості утримувати або надавати допомогу своєму чоловікові. В звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] до дружини [PERSON] про стягнення аліментів не підлягають задоволенню повністю. Згідно ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. В судовому засіданні встановлено, що співвідповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, працездатними дітьми позивача [PERSON]. Батьківських прав позивач щодо своїх дітей не позбавлявся. Кожен із них має власну сімю, та на утриманні по одній неповнолітній дитині, матеріально залежні від своїх чоловіків, дружини, власних доходів не мають, ніде не працюють, на обліку у службі зайнятості не перебувають. Позивач разом із співвідповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвідповідачами квартири розташованої за адресою [ADDRESS], в якій ніхто із них не проживає, проте даний обєкт нерухомості жоден із них не розглядає як можливий дохід від передання її оренду, для поліпшення матеріального становища співвласників. Зважаючи на встановлені факти, суд приходить до висновку, що діти не мають матеріальної змоги утримувати свого непрацездатного батька. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання батька предявлені до дітей позивача є такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що в обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] посилається на те, що за медичними рекомендаціями він повинен двічі на рік проходити стаціонарне лікування та купляти і приймати інші ліки, що тягне за собою значні матеріальні витрати на придбання медичних препаратів. На підтвердження цьому надав суду квитанції та чеки на придбання ліків за попередні роки. Аналізуючи підстави звернення до суду та обґрунтування позову, суд приходить до висновку, що вказані вимоги більше відносяться до розуміння додаткових витрат на догляд та лікування батька, які регулюються ст.ст.203, 206 Сімейного кодексу України та в даному випадку не є предметом позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить їх за рахунок держави, оскільки позивач, як інвалід І групи є звільненим від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed