Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

у суд із позовом про відшкодування витрат, повязаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення звернувся заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Козелецької центральної районної лікарні до [PERSON]. У позові прокурор просить стягнути з останнього на користь Козелецької ЦРЛ кошти у сумі 2\~022, 28 грн., витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у вигляді 180 годин громадських робіт. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON], який після вчинення стосовно його кримінального правопорушення перебував на лікуванні у Козелецький ЦРЛ у період з 12.09.2017 року по 25.09.2017 року. Відповідно до довідок Козелецької ЦРЛ, вартість лікування [PERSON] склала 2\~022, 28 грн. У позовній заяві прокурор ставить питання щодо стягнення даних коштів з [PERSON] на користь лікувального закладу. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, пояснивши що на даний час ніде не працює, тому коштів на відшкодування лікування [PERSON] у нього немає. Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує. У судовому засіданні були встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у вигляді 180 годин громадських робіт; як встановлено вироком суду 10.09.2017 року близько 18 години [PERSON], перебуваючи на перехресті вул. Старозаводської та [PERSON] (Островського) в смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча міг і повинен був їх передбачити, наніс правою ногою один удар в область лівої частини тулубу проїжджаючого повз нього на велосипеді [PERSON]. Від нанесеного удару потерпілий [PERSON] втратив рівновагу та впав на землю, в результаті чого отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалості розладу здоровя на строк більш ніж 21 добу; згідно довідок Козелецької центральної районної лікарні № 123 від 05.02.2018 року та № 6 від 04.01.2018 року потерпілий [PERSON] після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Козелецької центральної районної лікарні з 12.09.2017 року по 25.09.2017 року (13 ліжко-днів) з діагнозом перелом с/з правої ключиці. Вартість одного ліжко-дня становила 155,56 грн. Таким чином, за вказаний період лікувальним закладом витрачено коштів на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] на загальну суму 2\~022, 28 грн. Заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Козелецької центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних із стаціонарним лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення підлягає задоволенню із наступних підстав: за загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Як виходить із довідок Козелецької центральної районної лікарні № 123 від 05.02.2018 року та № 6 від 04.01.2018 року потерпілий [PERSON] після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Козелецької центральної районної лікарні з 12.09.2017 року по 25.09.2017 року (13 ліжко-днів) з діагнозом перелом с/з правої ключиці. Вартість одного ліжко-дня становила 155,56 грн. Таким чином, за вказаний період лікувальним закладом витрачено коштів на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] на загальну суму 2\~022, 28 грн. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved