Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Зазначила, що 20.12.2003 року виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирвської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 2003 року грудня місяця 20 числа зроблено актовий запис за № 38. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що на протязі останніх шести років сімейне життя поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В сім'ї постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена судом належним чином. Через канцелярію подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином. Через канцелярію подав заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позов визнає повністю та безумовно. Суд дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.24.СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життяподружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2013 року виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирвської області, що підтверджує свідоцтво про одруження, видане 20.12.2013 року, актовий запис №38. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження від 25.12.2003 року, актовий запис № I626. За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує праваа, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов безумовно, визнання позову з урахуванням положень ст.174 ЦПК України, відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved