Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2017 року в смт Пісківка Бородянського району Київської області по вул. Філіпова, 16-а сталася ДТП за участі [PERSON] , яка, керуючи автомобілем «ИЖ», р/н [NUMBER] , здійснила зіткнення з його /позивача/ автомобілем «Рено», р/н [NUMBER] , внаслідок чого йому /позивачу/ була завдана майнова шкода. Розмір спричиненої майнової шкоди склав 12875 грн., з яких: 9830 грн. вартість виконаних ремонтних робіт автомобіля, 4045 грн. вартість заднього крила для автомобіля, 1000 грн. розмір знижки. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ИЖ», р/н [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 1570165. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, відповідно до вказаного договору страхування становить 100000 грн. 07 лютого 2018 року він /позивач/ повідомив вказане страхове товариство про ДТП, а 15 лютого 2018 року відповідачу було подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте до цього часу відповідач не виплатив йому /позивачу/ страхове відшкодування, вмотивованого рішення про відмову у здійсненні такого відшкодування не прийняв. Оскільки відповідач\~у позасудовому\~порядку не\~здійснив виплату\~йому /позивачу/\~страхового відшкодування,\~то просив\~стягнути з\~нього на\~свою користь\~страхове відшкодування\~у загальному\~розмірі 24285,93\~грн.,\~з яких:\~12875\~грн.\~-\~страхове відшкодування\~завданої шкоди,\~9005,07\~грн.\~-\~пеня за прострочення виплати страхового відшкодування, 949 грн. - 3% річних, 1456,23 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, розраховані за період з 16 травня 2018 року по 29 жовтня 2020 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, відзив на позов суду не надав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 листопада 2017 року, приблизно о 09 годині 48 хвилин, в сел. Пісківка Бородянського району Київської області по вул. Філіпова, 16-а, [PERSON] , керуючи автомобілем «ИЖ 2717-230», р/н [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнилася в безпечності маневру та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем «Renault Logan», р/н [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого [PERSON] залишила місце ДТП, чим порушила п. 2.10, 10.9 ПДР України. За постановою Бородянського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення /а.с.9-11/. Як убачається з наряду-замовлення ФОП [PERSON] від 27 жовтня 2018 року, позивач за ремонт належного йому автомобіля «Renault Logan», р/н [NUMBER] , поніс витрати у розмірі 12875 грн. /а.с.17-26/. На момент вказаної ДТП автомобіль «ИЖ 2717-230», р/н [NUMBER] , на підставі страхового полісу ТДВ «СТ «Домінанта» № АМ1570165 від 22 листопада 2017 року, був забезпеченим транспортним засобом /а.с. 12/. 07 лютого 2018 року позивач, як потерпілий від вказаної ДТП, звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із повідомленням про ДТП /а.с. 13-15/, але до цього часу страхове відшкодування відповідачем йому виплачене не було, жодних доказів протилежного останнім суду не надано. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~п.\~34.1\~ 34.3\~ст.\~34\~вказаного Закону,\~страховик зобов`язаний\~протягом двох\~робочих днів\~з дня\~отримання повідомлення\~про настання\~події,\~що містить\~ознаки страхового\~випадку,\~розпочати її\~розслідування,\~у тому\~числі здійснити\~запити щодо\~отримання відомостей,\~необхідних для\~своєчасного здійснення\~страхового відшкодування. Протягом\~10\~робочих днів\~з дня\~отримання повідомлення\~про дорожньо-транспортну\~пригоду страховик\~(у\~випадках,\~передбачених статтею\~41\~цього Закону,\~-\~МТСБУ)\~зобов`язаний\~направити свого\~представника (працівника,\~аварійного комісара\~або експерта)\~на місце\~настання страхового\~випадку та/або\~до місцезнаходження\~пошкодженого майна\~для визначення\~причин настання\~страхового випадку\~та розміру\~збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У Постанові від 04.07.2018 р. № 14-176 цс 18 Верховний Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування і в межах, обумовлених договором страхування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до\~положень ч.1\~ст.611\~ЦК України,\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно до\~ч.1,4\~ст.549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене,\~оскільки на\~момент ДТП\~цивільно-правова\~відповідальність особи\~винної у\~спричиненні ДТП\~була застрахована\~відповідачем,\~позивач у\~визначені законодавством\~строки,\~як потерпілий\~внаслідок ДТП,\~повідомив відповідача\~про таку\~ДТП,\~але до\~цього часу\~відповідач не\~здійснив виплату\~позивачу страхового\~відшкодування,\~в судове\~засідання свого\~представника не\~направив і\~жодних заперечень\~щодо позову\~суду не\~надав,\~то суд\~приходить до\~висновку про\~обґрунтованість розрахованої\~позивачем суми\~матеріальної шкоди,\~а тому\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача страхове\~відшкодування завданої\~шкоди в\~розмірі 12\~875\~грн.,\~а також\~пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 9005,07 грн., 3% річних в розмірі 949 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 1456,23 грн. за період з 16 травня 2018 року по 29 жовтня 2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908 грн.

Outcome: approved