Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю (скорочено ТОВ) «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про витребування об'єкту лізингу. Посилався на те, що 13 жовтня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір про фінансовий лізинг № 00003706, згідно умов якого він передав відповідачу у розпорядження об'єкт лізингу - автомобіль типу VW Passat 2,0 І ТD, 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат і виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні в сумі 38424 долари 25 центів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні в сумі 6780 доларів 75 центів США. Відповідачка [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON] згідно договору поруки від 01 листопада 2011 року. Відповідно до п.6.5 договору лізингу щомісячний платіж здійснюється на рахунок не пізніше 10-го числа календарного місяця з дати направлення рахунку відповідачу. Також відповідно до умов п.4.4 цього договору відповідач зобов'язався відшкодувати всі витрати, понесені в результаті експлуатації об'єкту лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог щодо експлуатації та/або передачі об'єкта лізингу. Згідно п.9.2 цього договору відповідач зобов'язаний повністю відшкодувати витрати на технічне обслуговування об'єкту лізингу. Згідно п.12.9 договору, у разі дострокового припинення договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги про таке повернення. Відповідно до пунктів 13.1, 13.6 цього договору, у випадку відмови відповідача від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, він має право конфіскувати об'єкт лізингу. При цьому відповідач зобов'язаний відшкодувати будь-які витрати, пов'язані з конфіскацією об'єкту лізингу. Починаючи з лютого 2012 року відповідач [PERSON] порушив вимоги чинного законодавства та умови договору, перестав виконувати свої зобов'язання за договором, частково не сплативши платіж за лютий 2012 року та не сплативши лізингові платежі за березень, квітень, травень 2012 року на загальну суму 25893 грн. 36 коп. Відповідно до п.12.6.1 договору він має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Згідно п.8.3.1 цього договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, він має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, він надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови нездійснення оплати, договір підлягає розірванню. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Таким чином, ним були надіслані наступні нагадування: 02 березня, 20 березня, 04 квітня, 18 квітня, 04 травня 2012 року. Разом з останнім нагадуванням від 04 травня 2012 року відповідачам [PERSON], [PERSON] направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору № 00003706. Вся кореспонденція надсилалася відповідачу [PERSON] на адресу проживання в [ADDRESS], яка зазначена відповідачем в договорі. Однак всі листи, надіслані на адресу відповідача, поверталися у зв'язку з відсутністю даної вулиці. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про припинення договору та повернення об'єкту лізингу. Таким чином, відповідачі були належним чином повідомлені про припинення договору у зв'язку з його невиконанням і датою розірвання договору фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року є 06 травня 2012 року, що підтверджено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року. Являючись власником автомобіля, він позбавлений права користування та розпорядження ним більше двох років, зазнає значних матеріальних збитків у зв'язку з неповерненням об'єкту лізингу. Просить витребувати об'єкт лізингу - автомобіль типу VW Passat 2,0 I TD, 2011 року виробництва шасі № [NUMBER], із незаконного володіння [PERSON], який знаходиться у нього відповідно до акту приймання-передачі від 24 жовтня 2011 року та усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні цим майном шляхом передачі автомобіля уповноваженому представнику товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» позовні вимоги підтримала повністю, просить витребувати об'єкт лізингу - автомобіль типу VW Passat 2,0 I TD, 2011 року виробництва шасі № [NUMBER], із незаконного володіння [PERSON], який знаходиться у нього відповідно до акту приймання-передачі від 24 жовтня 2011 року та усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні цим майном шляхом передачі автомобіля уповноваженому представнику товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що їм відомо про те, що даний автомобіль постановою слідчого СУ УМВС України від 27 квітня 2012 року був визнаний знаряддям вчинення злочину, а тому знаходиться на штрафному майданчику УМВС України в Чернівецькій області, він не перебуває у володінні і користуванні відповідачів. Вони декілька разів звертались до СУ УМВС України в Чернівецькій області з клопотаннями про повернення автомобіля, однак даний автомобіль до даного часу повернуто не було. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що вважає позовні вимоги до [PERSON] безпідставними, оскільки позивачем до неї не пред'явлено ніяких вимог. Що стосується позовних вимог до [PERSON], то також вважає їх безпідставними. Дійсно 13 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про фінансовий лізинг № 00003706, згідно умов якого позивач передав йому у розпорядження об'єкт лізингу - автомобіль VW Passat 2,0 І ТD, а він зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити кошти шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. Відповідачка [PERSON] виступила поручителем відповідача [PERSON] згідно договору поруки від 01 листопада 2011 року. Однак в квітні 2012 року СУ УМВС України в Чернівецькій області було порушено кримінальну справу відносно [PERSON], по якій постановою слідчого від 27 квітня 2012 року даний автомобіль - об'єкт лізингу - був визнаний знаряддям злочину і до даного часу знаходиться на штрафмайданчику УМВС України в Чернівецькій області. [PERSON] в квітні 2012 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому він об'єктивно не міг виконувати умови договору фінансового лізингу. Під час дії договору наявні форс-мажорні обставини, що передбачено пунктом 17.2 договору. Право позивача на повернення йому автомобіля виникає у двох випадках: у разі дострокового припинення чи розірвання договору або відмови відповідача придбати об'єкт лізингу, що передбачено п.12.9 договору. Позивач посилається на одностороннє розірвання договору лізингу, однак доказів цього не зазначає, відповідачі не отримували письмові вимоги та повідомлення про це. Крім того, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року встановлено, що договір про фінансовий лізинг від 13 жовтня 2011 року не є розірваним, він є чинним до даного часу, а тому підстав вимагати повернення автомобіля немає, тим більше, що [PERSON] не може з об'єктивних причин передати позивачу цей автомобіль, оскільки він у нього не знаходиться. Позивач не пропонував відповідачу придбати автомобіль за залишковою ціною, у зв'язку з чим відсутня відмова [PERSON] його придбати, тому відсутня і ця підстава для повернення автомобіля позивачу. Крім того, позивач ТОВ «Порше Лізинг України» звертався до суду з різними позовами до [PERSON] за договором про фінансовий лізинг, однак всі позови були відхилені. Оскільки підстав для повернення автомобіля, який є предметом лізингу, у відповідності до умов укладеного договору про фінансовий лізинг від 13 жовтня 2011 року немає, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 13 жовтня 2011 року між позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачем [PERSON] укладений договір про фінансовий лізинг № 00003706 (копія договору на а.с.17-32), згідно умов якого відповідачу у розпорядження строком на 60 місяців передано об'єкт лізингу - автомобіль типу VW Passat 2,0 І ТD, 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], відповідно до акту приймання-передачі від 24 жовтня 2011 року (копія на а.с.33), [PERSON] зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат і виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні в сумі 38424 долари 25 центів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні в сумі 6780 доларів 75 центів США. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за цим договором 01 листопада 2011 року між позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки (копія договору на а.с.34-36), згідно п.2 якого відповідачка зобов'язується перед позивачем відповідати за належне виконання лізингоодержувачем зобов'язань за контрактом відповідно до умов поруки. Однак цей договір поруки є припиненим згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 листопада 2014 року (копії на а.с.56-61), а тому суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» до відповідачки [PERSON] про витребування об'єкту лізингу - автомобіля VW Passat є безпідставними і в їх задоволенні належить відмовити. Цим же рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02 жовтня 2014 року (копія на а.с.56-58) було встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував належним чином своїх зобов'язань за договором про фінансовий лізинг № 00003706 від 13 жовтня 2011 року, з лютого 2012 року припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 11 липня 2012 року в сумі 25893 грн. 36 коп., тому з нього на користь позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» було стягнуто цю суму заборгованості, штраф в сумі 1047 грн. 83 коп., пеню в сумі 3228 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 968 грн. 59 коп. та збитки в сумі 16000 грн. Також за заявою позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 31 липня 2012 року вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2045 про повернення [PERSON] лізингодавцю ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкту фінансового лізингу - автомобіля VW Passat. Вважаючи цей виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог закону, [PERSON] в грудні 2013 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна» (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції) про визнання його таким, що не підлягає виконанню, рішенням цього суду від 17 квітня 2014 року в задоволенні позову було відмовлено. На дане рішення суду [PERSON] було подано апеляційну скаргу і рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року (копії рішень на а.с.62-64, 84-86), зазначене рішення суду від 17 квітня 2014 року скасовано, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 31 липня 2012 року за реєстровим № 2045, про повернення [PERSON] ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкту фінансового лізингу - автомобіля VW Passat, державний номер [NUMBER]. До такого висновку суд апеляційної інстанції прийшов на підставі того, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингоодержувачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання, яке було зазначене в договорі та в інших документах до нього - м. Чернівці, вулиця Благоєва, № 15-Б, вимоги та повідомлення про наявність заборгованості по сплаті лізингових платежів не направлялись і не вручались, а тому підстави вважати розірваним договір фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року на момент вчинення виконавчого напису 31 липня 2012 року були відсутні. Нотаріусом було порушено вимоги п.3.5 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не перевірено належним чином подані стягувачем документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, наявність даних про направлення та вручення письмового повідомлення (вимоги) лізингоодержувачу за адресою зареєстрованого місця проживання. Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відносно цих вимог закону суд вважає, що встановлені рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року зазначені обставини щодо неповідомлення лізингодавцем ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингоодержувача [PERSON] за адресою зареєстрованого його місця проживання про відмову від договору та відсутність підстав вважати розірваним договір фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року не підлягають доказуванню в даній справі. Крім того, позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» суду не надано доказів в підтвердження того, що після липня 2012 року і до даного часу лізингоодержувачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] ним були направлені вимоги та повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року та повернення предмету лізингу і він їх отримав, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» немає підстав вважати, що лізингодавець ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовився від договору лізингу і має право вимагати повернення предмету лізингу. Також позивачем відповідачу [PERSON] не направлялась пропозиція щодо придбання автомобіля VW Passat, який є предметом договору фінансового лізингу, за залишковою ціною, що підтвердила представник позивача в судовому засіданні, тому він не відмовлявся від придбання цього автомобіля. Відповідно до п.12.9 договору фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року у разі дострокового закінчення строку лізингу (розірвання контракту відповідно до пункту 12), відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено п.4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій рахунок у відмінному робочому та технічному стані протягом десяти робочих днів від дати одержання відповідного запиту. Оскільки договір фінансового лізингу № 00003706 від 13 жовтня 2011 року, укладений між позивачем ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачем [PERSON], не припинений і не розірваний, лізингоодержувач [PERSON] не відмовлявся придбати об'єкт лізингу, позивач не вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень договору, суд вважає, що підстав витребувати у відповідача об'єкт лізингу - автомобіль VW Passat, державний номер [NUMBER], і усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні цим майном шляхом передачі автомобіля уповноваженому представнику позивача немає, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити за безпідставністю. Тим більше, що в судовому засіданні було встановлено і це визнали представники сторін, що [PERSON] 02 квітня 2012 року був затриманий працівниками міліції за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і він перебував під вартою тривалий час, а автомобіль VW Passat, державний номер [NUMBER], постановою слідчого СУ УМВС України в Чернівецькій області від 27 квітня 2012 року (копія на а.с.67) визнаний речовим доказом по цій кримінальній справі і з того часу знаходиться на зберіганні на штрафному майданчику УМВС України в Чернівецькій області, де перебуває і в даний час до винесення судом вироку по цій кримінальній справі, досудове розслідування по якій ще не закінчено, що підтвердила також в судовому засіданні свідок [PERSON] Тому і з цих підстав витребувати у відповідача [PERSON] даний автомобіль неможливо, оскільки він у нього не знаходиться і він не може ним розпоряджатись. На підставі викладеного, ст.ст.526, 806 ЦК України, ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг", договору про фінансовий лізинг № 00003706 від 13 жовтня 2011 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та [PERSON],

Outcome: dismissed