Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У липні позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить: визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 2,56 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім'я померлого [INFO] [PERSON], Котелевською селищною радою Котелевського району, Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1596, 28.10.2001 року, яка до дня смерті належала на праві приватної власності померлому [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] вона є спадкоємцем за законом спадкового майна, а саме земельної ділянки, загальною площею 2,56 га, передана для ведення товарного сільського господарського виробництва і знаходиться на території Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Котелевською селищною радою Котелевського району, Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1596, 28.10.2001 року, яка належала померлому [INFO], [PERSON], оригінал якого було втрачено помелим, спадщину після якого фактично прийняла, але юридично не оформила дружина останнього - померла [INFO] [PERSON], спадщину після якої фактично прийняв, але юридично не оформив її брат - померлий [INFO] [PERSON]. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до Приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Лапочки Р.О., однак їй було повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивачка через канцелярію Котелевського районного суду Полтавської області подала заяву, якою просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області в попереднє судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, надали до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві зазначили, що позовні вимоги визнають повністю, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України їм відомі та зрозумілі. Третя особа Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Р.О, просила розглянути справу без участі, у вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом, а відповідач при цьому визнав вказані вимоги, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та ст.ст. 79, 81, 125 Земельного Кодексу України, 392, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved