Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

02 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду із позовом до [PERSON], де зазначила, що 16 серпня 2015 року приблизно о 11 год. 45 хв., вона керуючи транспортним засобом КІА СОУЛ , номерний знак АА-0088-АВ, який належить їй на праві власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 137178 від 29 серпня 2012 року, рухалася по грунтовій дорозі в с. Богородичне Словянського району , Донецької області в напрямку будинку по місцю її проживання вул. Лісова, 8. Водночас з лівого боку від неї в тому самому напрямку руху автомобіля проходило стадо корів, погоничем яких був відповідач. Порівнявшись з ними, позивачка зупинила автомобіль для того щоб надати коровами можливість пройти. В цей час між двох корів сталася бійка, відповідач вдарив одну з них батогом, при цьому одна з корів відскочила від нього в сторону і не вдержавшись на пагорбі скотилася на автомобіль та пошкодила ліве переднє крило автомобіля. Вважає, що відповідач не дотримався вимог ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» та вимог п. 7.6 ПДР, а тому просить стягнути з відповідача на її користь вартість ремонту автомобіля в сумі 4564 грн. 00 коп. , що складаються із вартості нового крила 2200 грн. 00 коп., пересилці по новій пошті в сумці 64 грн. 00 коп. та роботи по заміні пошкодженого крила на нове в сумі 2300 грн. 00 коп.. В судовому засіданні від 28 жовтня 2015 року позивач [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві та пояснила, що 16 серпня 2015 року приблизно о 11 год. 45 хв., вона керуючи транспортним засобом КІА СОУЛ , номерний знак АА-0088-АВ, який належить їй на праві власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 137178 від 29 серпня 2012 року, рухалася по грунтовій дорозі в с. Богородичне Словянського району, Донецької області в напрямку будинку по місцю її проживання вул. Лісова, 8. Поряд з нею , на пасажирському видінні сиділа сусідка жінка похилого віку, яку вона погодилася підвезти додому. Водночас з лівого боку від неї в тому самому напрямку руху автомобіля проходило стадо корів, погоничем яких був відповідач. Порівнявшись з ними, позивачка зупинила автомобіль для того щоб надати коровами можливість пройти. В цей час між двох корів сталася бійка, відповідач вдарив одну з них батогом, при цьому одна з корів відскочила від нього в сторону і не вдержавшись на пагорбі скотилася на автомобіль та пошкодила ліве переднє крило автомобіля. Зазначила, що грунтова дорога йде поряд із пагорбом, по якому зазвичай йдуть тварини додому. Цей пагорб поволі спускається та закінчується на цій грунтовій дорозі. Корова скотилася на її автомобіль неподалік до закінчення спуску. Вона може ствердити, що зупинилася на достатній відстані від стику спуску та дороги, де в цей час корови виходили на дорогу. Крім неї безпосереднім свідком подій була сусідка, її анкетних даних вона не знає, знає лише що її всі звуть «Курделиха», вважає, що її викликати як свідка непотрібно, тому що вона є особою похилого віку і до суду йти не захоче. Сусідка побачивши, як одна з корів взбрикнула наче кінь, припустила, що відповідач вдарив її по оку, тому у корови і сталася така реакція, і вона скотилася по пагорбу. Після чого відповідач пішов додому, а вона намагалася з ними поговорити, однак він з нею говорити не став, а вийшла його дружина, яка на її адресу висловилася лайкою. Вона подзвонила своєму знайомому, який подзвонив в ДАІ, однак там йому повідомили, що виїжджати ніхто не буде, і вона може звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Тому вийшло так, що вона не викликала працівників ДАІ. На письмові заперечення відповідача позивачка подала письмові пояснення, де зазначила, що вона намагалася викликати міліцію, однак викликати їх було неможливо. А сам відповідач порушив вимоги ст. 19 ЗУ «Про дорожній рух», до того ж п.7.8 ПДР на погоничів тварин покладається обовязок дотримуватися інших пунктів цих Правил, що стосуються водіїв та пішоходів, за таких обставин, відповідач також повинен був викликати працівників міліції, однак цього не зробив у порушення вимог п.2.10 ПДР. До того ж зазначила, що вона зупинилася метрів за 10 від стада корів, і не намагалася рухатися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив та пояснив, що дійсно 16 серпня 2015 року він та ще двоє погоничів гнали корів додому у с. Богородичне Словянського району. Зазначив, що стадо корів було з девять, і лише три корови були його, інші гнали інші погоничі. У них в селі кожен своїх корів випасає сам. Дійсно, коли вони йшли по пагорбу, то вздовж пагорбу рухався автомобіль позивачки. ЇЇ попередили, щоб вона зупинилася та дочекалася, щоб корови перейшли на іншу сторону дороги. Спочатку позивачка зупинилися. Коли корови стали спускатися вже на дорогу, в цей час його корова та інша корова здійняли невеличку сутичку, він їх розборонив, і його корова стала відходити в сторону, в цей час позивачка на своєму автомобілі несподівано стала рухатися, внаслідок чого його корові не було місця куди відійти, і відбулося зіткнення. Вважає, що з його боку не було порушено ПДР, тому що він не був зобовязаний наймати погоничів своїм трьом коровам, до того ж з ним було ще два погонича. Вважає, що позивачка порушила ПДР, тому що не надала можливість пройти коровам, а стала рухатися по дорозі в той час, як тварини вже по ній йшли. Також зазначив, що позивачка, як водій згідно п.2.10 ПДР повинна була повідомити про цей випадок працівників міліції, записати прізвища очевидців, дочекатися працівників міліції. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки будь-яких доказів того, що з його вини було завдано шкоди позивачці суду не надано. Надав до суду письмові заперечення, де висловив аналогічну позицію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він не був очевидцем подій, і йому відомо як трапилося ДТП зі слів дружини [PERSON], яка йому подзвонила 16 серпня 2015 року ввечері та повідомила, що вона рухалася по грунтовій дорозі в с. Богородичне Словянського району, Донецької області в напрямку будинку по місцю її проживання вул. Лісова, 8. Поряд з нею, на пасажирському видінні сиділа сусідка жінка похилого віку, яку вона погодилася підвезти додому. Водночас з лівого боку від неї в тому самому напрямку руху автомобіля проходило стадо корів, погоничем яких був відповідач. Порівнявшись з ними, позивачка зупинила автомобіль для того щоб надати коровами можливість пройти. В цей час між двох корів сталася бійка, відповідач вдарив одну з них батогом, при цьому одна з корів відскочила від нього в сторону і не вдержавшись на пагорбі скотилася на автомобіль та пошкодила ліве переднє крило автомобіля. Він подзвонив у міліцію на 102, йому відповіли, що він повинен дзвонити у ДАІ, дали телефон, він туди подзвонив, однак там ніхто не брав слухавку, після чого він подзвонив дружині, і сказав їй щоб вона їхала додому. Щодо ремонту автомобіля, то вони спочатку звернулися у центр обслуговування цього автомобіля, де їм сказали, що пошкоджено ребро жорсткості, а тому ремонт буде коштувати біля 10000 грн., тоді він знайшов інтернетмагазині крило автомобіля, придбав його, та йому у м. Словянську замінили пошкоджене крило на нове. Неповнолітній свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника матері [PERSON], показав, що дійсно він із відповідачем та [PERSON] у серпні 2015 року гнали корів додому. Може ствердити, що у них в селі немає пастуха, який би випасав їх корів, а також відсутня черга, за якою мешканці пасуть всіх корів. Отже кожен з погоничів гнали своїх корів. Всього корів було 8-9. Коли корови спускалися з пагорба на дорогу, то він бачив, що неподалік стояв автомобіль. В цей час одна з корів розпочала бійку з коровою відповідача [PERSON], яка в свою чергу стала відходити вперед, в цей час автомобіль почав рухатися, і відбулося зіткнення. Ці події сталися майже на стику дороги та спуску пагорбу. В той момент коли вже корови переходили з лівої сторони дороги на праву, і частина стада пішла вперед. Неповнолітній свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні у присутності свого законного представника батька - [PERSON] , показала, що дійсно вона із відповідачем та [PERSON] у серпні 2015 року гнали корів додому. Може ствердити, що у них в селі немає пастуха, який би випасав їх корів, а також відсутня черга, за якою мешканці пасуть всіх корів. Отже кожен з погоничів гнали своїх корів. Всього корів було 8-9. Коли корови спускалися з пагорба на дорогу, то вона бачила, що неподалік стояв автомобіль. В цей час одна з корів розпочала бійку з коровою відповідача [PERSON]. [PERSON] став їх розбороняти, махнув палицею між ними, і його корова в свою чергу стала відходити, в цей час автомобіль почав рухатися, і відбулося зіткнення. Ці події сталися майже на стику дороги та спуску пагорбу. В той момент коли вже корови переходили з лівої сторони дороги на праву, і частина стада пішла вперед. Вказала, що корова відповідача йшла вперед, і внаслідок того, що автомобіль почав рухатися по дорозі, їй не було місця куди відійти, від тої корови, що здійняла бійку. В судовому засіданні були досліджені письмові докази, а саме: Експрес-накладані нової пошти № 59998021596641 від 17 серпня 2015 року та № 59000126226392 від 19 серпня 2015 року, за якими на імя [PERSON] була надіслана посилка( за описом відправлення: інші запчастини), вартістю 2200 грн.00 коп., яку [PERSON] отримала(а.с.6); Товарний чек № 33, за яким зазначено, що вартість матеріалів, підготовки та фарбування становить 2300 грн. 00 коп.(а.с.7) Посвідчення про реєстрацію т/з САО 137178 від 29 серпня 2012 року, за яким транспортний засобом КІА СОУЛ , номерний знак АА-0088-АВ, належить на праві власності позивачці [PERSON]П.(а.с.8); Розрахунок заподіяної шкоди, за якою вартість ремонту автомобіля становить 4564 грн. 00 коп. (а.с.30); Акт здачі приймання робіт № 255 від 21 серпня 2015 року, за яким вартість робіт по відновленню автомобіля становить 2300 грн. 00 коп(а.с.31); Фототаблиці із зображенням місцевості, де відбулася ДТП, та із зображенням пошкоджень автомобіля(а.с.32-35); Судом оглянутий диск із відеозображенням місця події(а.с.36) Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що уц позові слід відмовити з огляду на такі обставини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 16 серпня 2015 року приблизно о 11 год. 45 хв., позивач [PERSON], керуючи транспортним засобом КІА СОУЛ , номерний знак АА-0088-АВ, який належить їй на праві власності згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 137178 від 29 серпня 2012 року, рухалася по грунтовій дорозі в с. Богородичне Словянського району, Донецької області в напрямку будинку по місцю її проживання вул. Лісова, 8. Водночас з лівого боку від позивачки в тому самому напрямку руху автомобіля, вздовж дороги по пагорбу проходило стадо корів (8-9). Із коровами йшло три погоничі, одним із погоничів яких був відповідач [PERSON]. Кожен з погоничів слідкував за своїми коровами. Однак з корів здійняла бійку із коровою відповідача. Коли автомобіль і корови наблизилися, то відбулося зіткнення корови, яка належить відповідачеві, та автомобіля позивача. Наведені обставини підтверджуються зокрема: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, з якого видно, що позивач є власником транспортного засобу КІА СОУЛ , номерний знак АА-0088-АВ, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні показали, що зіткнення з автомобілем позивачки відбулося саме с коровою, яка належить відповідачу, фототаблицями та відеозаписом, якими зафіксовано ділянку місцевості, де відбулося зіткнення. Позивач [PERSON] на обґрунтування позову зазначала, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який порушив вимоги ст.. 14 «Про дорожній рух» та п. 7.6 ПДР. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] зазначав про те, що оскільки він лише своїх трьох корів, а інші погоничі гнали своїх, то необхідності залучення погоничів у нього не було, позивачку попередили, щоб вона почекала, поки корови перейдуть згідно ПДР з лівої сторони дороги на праву, однак позивачка, незважаючи на це, почала рух, не вибрала безпечної швидкості й не врахувала дорожньої обстановки у результаті чого здійснила зіткнення з його коровою. В обгрунтування позову позивачем надано фототаблиці із зображенням місцевості, де відбулася ДТП, зображення пошкодження автомобіля, вартість ремонту автомобіля , а саме акт прийому та здачі робіт по ремонту. Судом також були заслухані показання свідка [PERSON]. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач надав відеозапис на оптичному носії, де зображено ділянку місцевості, на якій сталася ДТП, та судом були заслухані свідки [PERSON]та [PERSON]. Аналізуючи показання свідків у їх сукупності, суд ставиться критично до показань свідка [PERSON] в тій їх частині, де він розповідає про обставини зіткнення, оскільки вказаний свідок не був очевидцем події ДТП, і йому про обставини стало відомо лише зі слів самої позивачки, а тому суд не може їх прийняти у тій частині, де свідок вказує на обставини ДТП, натомість з показань свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що вони є очевидцями події ДТП, їх показання узгоджені, послідовні, не містять суттєвих протиріч, дані у присутності законних представників, під присягою, а тому у суду немає підстав не приймати їх до уваги. Суд також зазначає, що при досліджені відеозапису із зображенням ділянки місцевості, де зі слів учасників судового розгляду сталося ДТП, а також фото таблиці(а.с.23)свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, показали на ділянку де корови переходили з лівої сторони на праву грунтової дороги, біля стику кінця спуску пагорбу та дороги, як на ту, де автомобіль продовжив рух та сталося зіткнення корови та автомобіля, позивачка при огляді відеозапису, зазначила місце знаходження її автомобіля, який з її слів не рухався, значно дальше до того місця, на яке вказували свідки. Аналіз поданих позивачкою фото таблиць із зображенням автомобіля з пошкодженнями, експрес-квитанцій, товарного чека, акту здачі - приймання робіт дає можливість дійти до висновку, що позивачка дійсно здійснювала ремонт автомобіля невдовзі після ДТП, однак наведені докази не підтверджують тієї обставини, що саме ці пошкодження автомобілю були завдані при зіткненні з коровою, адже будь-яких документально підтверджених доказів із привязкою до часу та місця отримання автомобілем цих пошкоджень суду не надано, суд може лише припускатися що саме ці пошкодження транспортного засобу є наслідком зіткнення корови та автомобіля. Суд зазначає, що позивачці була надана можливість за її клопотанням представити суду відомості про технічний стан автомобіля до ДТП із сервісного центру, при цьому розяснено обовязок суду, передбачений ч.4 ст.10 ЦПК України, однак позивачка самостійно цих документів суду не надала, клопотання про витребування вказаних доказів судом не заявляла. Суд зазначає, що на пропозицію суду в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння права на можливість проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі, зокрема проведення експертиз по справі, сторони жодних клопотань не заявили, позивачка у судові засідання по справі призначені на 12 листопада 2015 року та 09 грудня 2015 року не зявилася, зазначила, що відповідачем не доведено відсутність вини, а тому вважає позов підлягає задоволенню, відповідач зазначив, що його вина у заподіянні шкоди позивачці не доказана, оскільки ПДР він не порушував, а навпаки позивачка порушила ПДР, а тому вважає, що у позові позивачки слід відмовити. У судовому засіданні достовірно встановлено, що жодна із сторін працівників ДАІ не викликала, при цьому безпосередньо після ДТП не було складено схему пригоди, зафіксовано місце та інші обставини пригоди, механічні пошкодження транспортного засобу, не складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124, або ст.127 КУпАП, чи з інших порушень норм КУпАП, а тому жодну сторін не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. \~\~\~\~\~ \~Відповідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»\~учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. \~\~ \~\~До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно\~ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»(далі Закону) учасники дорожнього руху зобов'язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або\~бездіяльністю\~шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього\~Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За змістом п.7.6 ПДР України, переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлий час доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин, якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перепони іншим учасникам дорожнього руху. Згідно з п. 7.7\~ПДР\~особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється: а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення); б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх; г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги; ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості; д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями. Відповідно до п. 7.8 ПДР , погоничі тварин зобовязані виконувати вимоги інші пункти ПДР, які стосуються водіїв та пішоходів та не протирічать вимогам цього розділу. Відповідно до вимог\~ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»\~особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Відповідно до п. 2.3 ПДР, для забезпечення дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни. За п.2.10 ПДР, у випадку приналежності до ДТП, водій зобовязаний: а) негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місті пригоди; б)включити аварійну сигналізацію та встановити знак аварійної зупинки відповідно вимогам п.9.10 ПДР; в) не переміщувати транспортний засіб та предмети, які мають відношення до пригоди; д) повідомити про ДТП в орган чи підрозділ міліції, записати прізвища очевидців, очікувати прибуття працівників міліції; е) прийняти всі міри для збереження слідів пригоди. Відповідно ч. 1\~ст. 180 ЦПК України\~тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Відповідно\~ст. 322 ЦПК України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, передбачена зазначеною статтею презумпція заподіювача шкоди означає, що докази відсутності його вини має подати сам відповідач. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно із розясненнями п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. ( Абзац перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 9 ( v0009700-03 ) від 24.10.2003 ). \~\~\~\~\~\~ Відповідно зі\~статтею 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобоязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як роз'яснено у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14\~від "Про судове рішення у цивільній справі", у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Отже, виходячи з аналізу чинного законодавства, розяснень Постанови Пленуму ВСУ, судової практики, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, наданих сторонами, можливо дійти до висновку, що дійсно 16 серпня 2015 року у с. Богородичне, біля 11 год. 45 хв. відбулося зіткнення автомобіля позивачки та корови відповідача. Втім позивачкою не надано доказів, які у своїй сукупності дають підстави суду дійти до переконливого висновку, що шкоди було завдано саме винним діями відповідача, дії відповідача були неправомірними, до того ж суду також не надано достовірних доказів того, що пошкодження транспортного засобу, на які вказує позивачка, виникли саме внаслідок загаданої ДТП, а не з будь-яких інших підстав, оскільки безпосередньо після ДТП такі ушкодження транспортного засобу зафіксовані не були, а надані позивачкою докази про ремонт автомобіля та фотографії пошкоджень у сенсі часового періоду їх фіксування лише дають суду можливість припустити, що ці пошкодження були заподіяні внаслідок зіткнення із коровою відповідача, однак не є такими, що підтверджують безпосередній причинний звязок між зіткненням та заподіяною шкодою, її розміром. З огляду на викладене, з врахуванням того, що висновки суду не можуть грунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити у звязку недоведеністю у судовому засіданні, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок , факту завдання шкоди, зазначеної позивачкою за участю відповідача, розміру завданої шкоди. У звязку з цим, що судом відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі, відповідачем будь-яких документально підтверджених судових витрат не надано, згідно із ст. 88 ЦПК України у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed