Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У травня місяці 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і постійно потребують догляду та матеріальних витрат тощо. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношеню до своїх дітей, не приймає належної участі у їх вихованні та утриманні. Ухвалою судді від 6 червня 2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач у жовтні місяці 2018 року надав суду відзив на позов [PERSON] , в якому заперечив проти позовних вимог, у зв`язку з не доведеностю підстав позову належними та допустимими доказами і просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Крім того [PERSON] зазначає, що він добровільно передав своїм дітям права власності на свою чатку житлового будку у с. Василівка Житомирського району, відповідно до затвердженої 16 листопада 2012 року судом між сторонами мирової угоди у цивільній справі №2-1345/12 за позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов свого довірителя та просить його задовльнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав повністю з підстав викладених у відзиві. Представники третіх осіб не заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-12). Батько неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тривалий час не спілкуються з ними, не приймає належної участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавляться їх життям. Отже, фактично втратив родинний зв`язок із своїми дітьми, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню і без поважних причин не виявляє щодо них батьківського піклування, що підтвердилось у судовому засіданні показами свідка [PERSON] . Крім того, з копій довідок та заяв викладачів навчальних закладів, що відвідують діти, вбачається, що відповідач ніколи за період їх навчання не цікавився, не цікавиться їх успіхами у навчанні (а.с.29-38). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копій повідомлення та розрахунку Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області (а.с.109-110), [PERSON] станом на 01.07.2017 має заборогованість зі сплати аліментів, стягуємих за судовим рішення на утримання дітей, у загальному розмірі 56 589,55 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені обставини підтверджують свідоме ухилення (самоусунення) відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, який без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування. Згідно висновку органу опіки і піклування за №394 від 17.04.2019, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради за №394 від 17.04.2019, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.129). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житті, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він добровільно передав своїм дітям права власності на свою чатку житлового будку, оскільки така дія відповідача зумовлена його бажанням завершити розгляд цивільної справи мировою угодою і не є способом виконання батьківських обов`язків утримувати дітей, що визначений за домовленістю між ним та позивачем. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей ухиляється, нехтує батьківськими правами та не піклується про них.

Outcome: approved