Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Залузької сільської ради та просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її брата - [PERSON], який помер [INFO] року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її рідний брат [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Право власності на вищевказане майно її покійний брат набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Однак, при житті брат не зареєстрував даний будинок у відповідних органах і тому правовстановлюючі документи відсутні. У зв'язку з цим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Залузької сільської ради в судове засідання не з'явився. У своїй заяві сільський голова [PERSON] просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнає. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та незважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3) [PERSON] помер [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №14. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Як стверджує позивач у позовній заяві, за життя її брату [PERSON] фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] право власності на який він набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] Однак, як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], виданого 07.03.2003 року (а.с.5) спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво після смерті [PERSON] складається із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 28.10.1996 року головою Дубровицької райдержадміністрації на підставі рішення вищевказаної адміністрації від 28.10.1996 року №482 про належність [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Л.Українки Дубровицького району Рівненської області розміром 2,77 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 6544 грн., про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів за №4416. Отже, вказаним свідоцтвом, на яке посилається позивач, померлий [PERSON], не набув права власності на житловий будинок [ADDRESS]. З довідки №633 від 28.03.2017 року та довідки №270 від 26.04.2017 року, виданих Залузькою сільською радою (а.с.6, 8) вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі №1 (2016-2020 роки), номер об'єкта погосподарського обліку №0010-1 (1946 року побудови) по [ADDRESS] рахується за [PERSON], [INFO]. З рішення суду від 21.02.2017 року, наявного в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] та померлого [PERSON]. Однак, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] своїх спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] не оформляв і свідоцтво про право на спадщину не отримував. Згідно п.1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487\\10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і\\або земельної ділянки. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1946 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, право власності на житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], хоча останній і не здійснив його державної реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. Зважаючи на те, що померлому брату позивача - [PERSON] спірний житловий будинок не належав, тому, згідно норм спадкового права, [PERSON] даний будинок успадкувати після смерті останнього не може. Зі змісту ст.ст.10, 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких підстав, суд переконується в тому, що наявні матеріали справи не доводять належність спірного житлового будинку померлому брату [PERSON], а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на вказаний будинок після смерті брата.

Outcome: dismissed