Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

25.11.2020р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 06.07.2009р. між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір про надання банківських послуг №SAMDN55000028334194, відповідно до якої їй було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для отримання пенсії. Крім того, відповідно до умов цього Договору їй було надано кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом в розмірі 23 000,00грн. Вона користувалася вищезазначеними картками відповідно о Умов та Правил надання банківських послуг, пін-код та іншу персональну інформацію щодо цих карток нікому не повідомляла. 30.05.2020р. невідомі особи без її відома та згоди змінили її фінансовий номер телефону та пін-код картки і отримали доступ до системи «Приват24». В цей же день невідомі особи несанкціоновано здійснили зняття з її картки грошових коштів на загальну суму 22 725,00грн. шляхом їх переказу на інший невідомий їй рахунок, а саме об 11.44год. були переведені кошти в розмірі 14 140,00грн. та об 11.55год. - 8585,00грн. 30.05.2020р. за фактом незаконного зняття грошових коштів вона звернулась до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та до ЄРДР за №12020080070000940 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.185 КК України, в якому вона визнана потерпілою. Також 15.06.2020р. вона направила до ПАТ КБ «ПриватБанк» листа, в якому повідомила про зазначені вище обставини. 23.06.2020р. та 14.07.2020р. вона повторно звернулась до Банку з проханням зупинити нараховування відсотків на незаконно зняті кредитні кошти та поновити на картковому рахунку кредитний ліміт в розмірі незаконно знятих коштів. Однак Банк залишив її вимоги без задоволення. Крім того, вона зверталась до ПрАТ «Київстар» щодо зміни та блокування її фінансового номеру телефону [NUMBER] , однак отримала відповідь, що до 02.06.2020р. за нею як абонентом вищезазначений номер не був зареєстрований. Оскільки вона не вчиняла розпорядження Банку щодо списання/перерахування грошових коштів або будь-яких інших дій, що могли призвести до цього, не повідомляла стороннім особам будь-яку інформацію щодо кредитної картки, її номеру, терміну дії, пін-коду тощо, своїми діями не сприяла втраті та незаконному використанню такою інформації, то не повинна нести відповідальність за здійснення незаконних платіжних операцій, а Банк зобов`язаний поновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням операцій, та скасувати усі нарахування, здійснені на незаконно зняті грошові кошти. Просить зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на її картковому рахунку № [NUMBER] до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій 30.05.2020р. станом на 11.30год.; зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування за картковим рахунком № [NUMBER] процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування кредитними коштами внаслідок проведених операцій 30.05.2020р.; зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати нараховані за картковим рахунком № [NUMBER] проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитними коштами внаслідок проведених операцій 30.05.2020р . Ухвалою суду від 26.11.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. 09.12.2020р. до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно 06.07.2009р. між Банком та позивачкою [PERSON] укладено Договір №SAMDN55000028334194про надання банківських послуг, який складається з підписаної позивачкою 03.07.2009р. Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів/Довідки щодо умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.07.2009р. Також позивачка підписувала Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.03.2011р., 19.08.2015р., 02.08.2018р., чим підтвердила факт ознайомлення та надання своєї згоди на укладання відповідного договору на визначених в цих документах умовах, зобов`язалась виконувати їх. Станом на 30.05.2020р. у [PERSON] була в наявності кредитна картка № [NUMBER] , на яку 06.03.2020р. шляхом збільшення було встановлено кредитний ліміт в розмірі 23 000,00грн. Згідно з усіма Анкетами-заявами [PERSON] як клієнтом було зазначено номер телефону [NUMBER] як її фінансовий телефон, який обліковувався Банком і за допомогою якого могли здійснюватись всі фінансові/банківські операції за картками. Цей номер телефону діяв на момент проведення спірних операцій 30.05.2020р. Вказані обставини позивачкою визнаються, тому не підлягають доказуванню. 30.05.2020р. з карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] було здійснено два перекази: об 11.44го на суму 14140,00грн. та об 11.55год на суму 8585,00грн., усього 22725,00грн. Про те, що ці грошові кошти зняті з її рахунку невідомими особами, позивачка повідомила Банк листом 15.06.2020р. Перевіряючи зазначену нею інформацію, Банком було встановлено, що переказ коштів здійснено за допомогою використання фінансового телефону [PERSON] [NUMBER] та іншої особистої інформації через систему дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід до системи був здійснений під авторизацією [PERSON] із веденням ім`я користувача, паролю, який був змінений 30.05.2020р. об 11.04год. В системі клієнт створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу/ОТП-пароль і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Так, переказ грошових коштів 30.05.2020р. було ініційовано клієнтом шляхом правильного введення пін-коду «ознака вводу пін-коду: n) та шляхом введення коду авторизації цього платежу (надісланий Банком в смс-повідомленні на фінансовий телефон), які відомі тільки держателю/власнику картки та власнику фінансового телефону. 30.05.2020р. під час здійснення вказаних переказів Банк діяв відповідно до положень ст.1066,1068,1069,1071 ЦК України, а також Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою відповідного договору між ним та [PERSON] , оскільки здійснив такі операції за розпорядженням клієнта, не маючи права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта, встановлювати будь-які обмеження щодо розпорядження ними. Банком не було допущено жодних порушень, оскільки він правомірно вважав, що це є розпорядженням самого клієнта [PERSON] і здійснення цих операцій неможливо без знання номеру картки, строку її дії, паролю входу до Приват24, фінансового телефону, які клієнт зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам. Також клієнт несе повну відповідальність за операціями, здійсненими з використанням пін-коду, постійного паролю, одноразових паролів, операціями по зміні пін-коді, за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню пін-коду або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. При цьому, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, клієнт зобов`язаний негайно повідомити Банк. До моменту повідомлення ризик збитків здійснення операцій та відповідальність несе користувач, що передбачено ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». За обставинами справи позивачка повідомила вперше Банк про нібито незаконно здійснені 30.05.2020р. операції з переказу кредитних коштів 15.06.2020р., у зв`язку з чим Банк до цього не може нести відповідальність за спірні операції. Крім того, за інформацією ПАТ «Київстар» фінансовий телефон [PERSON] [NUMBER] за нею до 02.06.2020р. не був зареєстрований, тобто послуги надавались оператором мобільного зв`язку знеособлено. Таким чином, своєю власною бездіяльністю [PERSON] фактично сприяла тому, що сторонні особи могли використати її фінансовий номер для здійснення банківських переказів. Аналогічна ситуація вже розглядалась Верховним Судом, постанова від 01.07.2020р., справа №712/9107/18. Таким чином, вважає, що немає підстав для покладання на Банк відповідальності за здійснені 30.05.2020р. за картковим рахунком [PERSON] спірні операції з переказу грошових коштів і просить в позові відмовити повністю. Представник позивачки - адвокат Мартиненко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково суду пояснив, що позивачка [PERSON] 30.05.2020р. не могла здійснити спірні операції з використанням свого фінансового номеру, оскільки декілька днів, в т.ч. в цей день, він не працював. З цього приводу до оператора мобільного зв`язку вона не зверталась і причину відсутності зв`язку не з`ясовувала. Пізніше на її номер телефону надійшло смс, з якого вона дізналась про недостатність залишку коштів на її картці і зрозуміла про вчинення щодо неї шахрайських дій, у зв`язку з чим відразу звернулась що правоохоронних органів. Також вона з телефону чоловіка подзвонила на гарячу лінію ПриватБанку, але їй повідомили про необхідність здійснити дзвінок зі свого фінансового номеру, що вона не могла зробити, оскільки він не працював. Наступного робочого дня вона пішла до відділення Банку, де їй також порекомендували подзвонити на гарячу лінію зі свого мобільного телефону. Тому вона 15.06.2020р. направила на адресу Банку відповідного листа, але її вимоги були залишені без задоволення. Вважає, що відповідальність за незаконне зняття з її рахунку грошових коштів повинен нести ПАТ КБ «ПриватБанк» як суб`єкт, що надає банківські послуги, оскільки він порушив її права як споживача зазначених послуг, зокрема, не забезпечив збереження грошових коштів на її картковому рахунку, за відсутності її волі та розпорядження здійснив переказ коштів, використавши кредитні кошти, після чого здійснює нарахування процентів та інших платежів на суму заборгованості, яка виникла не з її вини. Будь-яких дій щодо переказу грошових коштів позивачка особисто не вчиняла, до системи Приват24 не входила, платіжних доручень Банку не давала, номер свого фінансового телефону не використовувала, пін-коди не змінювала, інформацію щодо них нікому не повідомляла, про несанкціоноване зняття коштів повідомила Банк та правоохоронні органи. Кримінальне провадження на даний час триває і вона є в ньому потерпілою. Вказані обставин дають підстави для задоволення цього позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить в позові відмовити. Додатково суду пояснив, що грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку клієнта, є його власністю і банк не має права розпоряджатись ними. Усі банківські операції здійснюються банком за розпорядженням клієнта. В даній ситуації перекази грошових коштів були здійснені за розпорядженням [PERSON] через систему Приват24 шляхом її авторизації за допомогою фінансового телефону і правильного введення паролів входу та одноразових паролів для платежів. Про здійснення несанкціонованих операцій позивачка Банк негайно не повідомила, кошти були переведені на рахунок особи, яка не є клієнтом ПриватБанку, у зв`язку з чим Банк не мав підстав зупинити операції чи скасувати їх. Доказів того, що вказані операції були вчинені шахраями і [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю не сприяла цьому, суду не надано. Фінансовий номер телефону [PERSON] нею зареєстрований не був, чим вона фактично допустила власну недбалість і сприяла можливості вчинення щодо неї шахрайських дій. Крім того, досудове розслідування кримінального провадження за заявою [PERSON] за фактом шахрайських дій триває і права останньої як потерпілої від цих протиправних дій захищені саме цим кримінальним провадженням, в якому вона має право вимагати повернення незаконно знятих з її рахунку коштів шляхом їх стягнення з винуватих осіб. Підстав для покладання відповідальності за це на Банк немає. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч.1,3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно з ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. При цьому, згідно з ч.1 ст.1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Згідно з ч.3 ст.1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001р. (далі - Закон №2346-III) переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Згідно з п.14.12,14.16 ст.14 Закону №2346-III користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п.14.17 ст.14 цього ж Закону Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян. Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені п.37.2 ст.37 цього Закону (на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу) Відповідно до п.32.1, 32.3 ст.32 Закону №2346-III Банки несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п.22.6 ст.22 цього Закону. Зокрема, відповідно до п.22.6 обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. Згідно з п.32.3.2 ст.32 Закону №2346-III, у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону №2346-III суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до п.1,5,6-9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014р. №705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Закон України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». В постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Суд встановив, що 06.07.2009р. між позивачкою [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» булоукладено Договір №SAMDN55000028334194про надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів/Довідки щодо умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг (в редакції, чинній станом на травень 2020р.), які є складовою частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, а саме: п.2.1.4.7 - Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію; п.2.1.4.18 - Відповідальність за усі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив`язаним до Карткового рахунку Клієнта, покладається на Клієнта; п.2.1.4.20.2 -Процедура ідентифікації Клієнта, що бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком та Клієнтом (номер телефону клієнта, ПІН-Код (у випадку, якщо встановлений на рахунку клієнта), одноразові (динамічні) паролі, одержувані клієнтом на телефон, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу тощо); п.2.1.4.46.3 - Клієнт доручає Банку списувати з поточного рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил Міжнародних платіжних систем та НПС "ПРОСТІР", а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу; п.2.1.4.46.5. - У разі виникнення Овердрафту або отримання усного або письмового повідомлення Держателя картки або довіреної особи, переданого в порядку, передбаченому цими Умовами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами, Банк зобов`язаний забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки; п.2.1.4.48.1. - Клієнт зобов`язується не передавати Карти, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу; п.2.1.4.48.7.- Клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втрати (розкрадання) Карток, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання; п.2.1.4.49.5. - Клієнт несе відповідальність за операції, що здійснюються з Картками, у тому числі наданими Банком його Довіреним особам; п.2.1.4.49.6. - Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за виникнення конфліктних ситуацій поза сферою його контролю, пов`язаних зі збоями в роботі систем оплати, розрахунків, обробки і передачі даних, а також, якщо картка не була прийнята до оплати третіми особами; п.2.1.4.49.7. - Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесеними на карті даними; п.2.1.4.49.8. - Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою; п.2.1.4.49.10.- Клієнт несе відповідальність за всі операції з картою, вчинені включно по дату отримання Банком повідомлення від Клієнта про втрату карти; п.2.1.4.51.4. - У випадку втрати Карти / ПІНу / постійного пароля / одноразових паролів / мобільної сім-картки із фінансовим номером телефону Клієнта або виникнення у Клієнта підозр, що Карта / ПІН / постійний пароль / одноразові паролі могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Карти / ПІНу / постійного пароля / одноразових паролів Держатель картки негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій: - звернутися до Банку за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), [NUMBER] (для VIP-клієнтів), [NUMBER] (для дзвінків із-за кордону); - звернутись в Банк і заявити про втрату карти або про факти, перелічені в п. 2.1.1.9.5.; - якщо карта підключена до послуги MobileBanking, виконати дії, необхідні для блокування карти відповідно до інструкцій з використання системи MobileBanking; - якщо карта підключена до сервісу Internet Banking Приват-24 виконати дії, необхідні для блокування дії карти відповідно до інструкцій з використання сервісу. Згідно з Анкетами-заявами [PERSON] як клієнтом було зазначено фінансовий телефон [NUMBER] як такий, за допомогою якого могли здійснюватись всі фінансові/банківські операції за картками. Відповідно до вказаного договору позивачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] , на яку 06.03.2020р. шляхом збільшення було встановлено кредитний ліміт в розмірі 23 000,00грн. Згідно з випискою з карткового рахунку № [NUMBER] 30.05.2020р. об 11.44год. та об 11.55год. здійснено операції з переказу грошових коштів на суму відповідно 14140,00грн. та 8585,00грн., усього 22725,00грн. В цей же день в 13.16год., 13.17год.,14.25 год. в банкоматі за адресою: [ADDRESS] здійснено перевірку балансу на карткового рахунку № [NUMBER] . 01.06.2020р. за картковим рахунком № [NUMBER] здійснено нарахування відсотків на залишок коштів за договором в сумі 4,25грн., переказ процентів, нарахованих на залишок власних коштів, на рахунок «Бонус плюс» в сумі 3,42грн., утримання податку з нарахованих на залишок власних коштів на карті відсотків в сумі 0,83грн. Згідно з Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2020р. за заявою [PERSON] до ЄРДР за №12020080070000940 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.185 КК України, за фактом таємного викрадення 30.05.2020р. невстановленою особою грошових коштів з картки [PERSON] . [PERSON] визнана потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні. Досудове розслідування на даний час триває. 15.06.2020р. [PERSON] направила на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» листа, в якому повідомила про незаконне здійснення невідомими особами 30.05.2020р. операцій з переказу з її картки грошових коштів в загальній сумі 22725,00грн. і просила надати їй детальну інформацію щодо цих операцій, зміну пін-коду в системі Приват24, зміну фінансового телефону, а також скасувати вказані транзакції та поновити залишок грошових коштів. 23.06.2020р. [PERSON] направила на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» листа, в якому просила не здійснювати ніяких додаткових нарахувань та дозволити не сплачувати заборгованість, яка виникла в результаті крадіжки коштів з її рахунку. 14.07.2020р. [PERSON] направила на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» листа, в якому просила повернути грошові кошти, які були безпідставно списані з її карткового рахунку. Листами від 03.07.2020р. та 20.07.2020р. Банк повідомив [PERSON] про відсутність підстав для повернення грошових кошів на її картковий рахунок № [NUMBER] з посиланням на те, що переказ коштів було здійснено з використанням її фінансового телефону та іншої особистої інформації, одержувач не є клієнтом ПриватБанку, пароль входу до системи Приват24 був змінений 30.05.2020р. об 11.04год., номер телефону [NUMBER] на момент оплат не змінювався. Вхід до Приват24 був здійснений під її авторизацією шляхом вірного введення ім`я користувача і паролю входу. Платіж здійснений після введення відомого клієнту ключа доступу. Вказані дії Банку відповідають вимогам законодавства та умовам укладеного між сторонами договору. Відповідно до листа ПрАТ «Київстар» від 10.07.2020р. абонентський номер [NUMBER] до 02.06.2020р. за [PERSON] як абонентом не був зареєстрований. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON] . Так, суд виходить з того, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір про надання банківських послуг, відповідно до якого позивачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] , на яку було встановлено кредитний ліміт в сумі 23000,00грн. Наявність цих договірних відносин між сторонами ними не оспорюється і відповідно не підлягає доведенню іншими засобами доказування. 30.05.2020р. з карткового рахунку позивачки [PERSON] за рахунок кредитного ліміту було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 22725,00грн., у зв`язку з чим Банк надав позивачці кредит на зазначену суму, тобто між ними виникли договірні кредитні правовідносини, в силу яких у позивачки виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, встановлені договором. Як встановлено судом і не оспорюється обома сторонами, переказ грошових коштів з карткового рахунку позивачки 30.05.2020р. було здійснено через систему дистанційного обслуговування клієнтів Приват24 шляхом вірного введення ім`я користувача і паролю входу (авторизацією клієнта) з використанням фінансового номеру [NUMBER] , який було зазначено [PERSON] і який нею станом на час здійснення цих операцій не змінювався, з подальшим підтвердженням відповідних транзакцій шляхом вірного введення одноразових паролів, які надіслані Банком на зазначений фінансовий номер. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що розпорядження на переказ грошових коштів вона Банку не давала ні в паперовому, ні в електронному вигляді, будь-яких інших дій, що могли призвести до списання грошових коштів не вчиняла, будь-яку інформацію щодо кредитної картки, в т.ч. її номеру, терміну дії, ССV-коду, нікому не повідомляла, грошові кошти були переказані з її рахунку незаконно невідомими особами, про що вона повідомила Банк та правоохоронні органи. В судовому засіданні представник позивачки вточнив, що підставою звернення до суду з цим позовом є порушення АТ КБ «ПриватБанк» прав позивачки як споживача банківських послуг, яке полягає в тому, що Банк здійснив переказ грошових коштів без розпорядження позивачки як платника, не пересвідчився в безпеці таких операцій та не забезпечив збереження грошових коштів. Однак, проаналізувавши вищевикладені вимоги законодавства, що регулюють надання банківських послуг, здійснення платіжних операцій, а також умови безпосередньо укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позивачка [PERSON] та її представник не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б доводили зазначені ними обставини і слугували б підставою для захисту її прав у визначений нею спосіб - зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» поновити залишок коштів на картковому рахунку та скасувати/припинити нарахування процентів та інших штрафних санкцій на кредитні кошти. В силу вказаних норм права та умов договору про надання банківських послуг Банк несе відповідальність за безпідставне списання грошових коштів з рахунку клієнта, порушення правил розрахункових операцій, яке спричинило помилковий переказ грошових коштів. У разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки Банк зобов`язаний негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта Банку визначений ст.1071 ЦК України. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Види та форми розпорядження на списання грошових коштів (розрахункових документів) міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №221. Розрахункові документи можуть подаватися як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів з використанням системи дистанційного обслуговування. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику. Клієнт не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За умовами укладеного між сторонами договору ними передбачена можливість здійснення розрахункових операцій як в паперовому, так і в електронному вигляді з використанням системи дистанційного обслуговування Приват24. При цьому, процедура ідентифікації Клієнта, що бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою таких засобів ідентифікації, як номер телефону клієнта, ПІН-Код, одноразові (динамічні) паролі, одержувані клієнтом на телефон, QR-код тощо. Також умовами договору визначено обов`язок сторін не розголошувати інформацію щодо персональних даних клієнта та інформацію щодо платіжних засобів, інших даних, необхідних для здійснення платіжної операції. При цьому відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу несе клієнт. Банк не несе відповідальність за операції, які супроводжуються авторизацією клієнта, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням пін-коду, паролів чи іншої інформації. Як вже зазначалось, операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] були здійснені через Інтернет-систему дистанційного обслуговування Приват24 шляхом її ідентифікації як клієнта за номером фінансового телефону, ПІН-Коду, одноразових (динамічних) паролів, одержаних на цей фінансовий телефон, тобто із застосуванням електронного платіжного засобу з електронною ідентифікацією (авторизацією) його користувача. Здійснивши авторизацію в системі Приват24 та підтвердивши переказ грошових коштів одноразовими паролем, позивачка тим самим в електронному вигляді здійснила розпорядження Банку на переказ грошових коштів. Банк, отримавши розпорядження, здійснив ідентифікацію платника відповідними засобами (номер фінансового телефону, пароль входу, одноразові паролі тощо) за вірно введеними даними, перевірив відповідність розрахункового документу зареєстрованим в системі даним та здійснив відповідні платіжні операції. Жодних порушень з боку Банка під час здійснення таких операцій судом не встановлено. В даному випадку, доводи позивачки та її представника про те, що вона не здійснювала такого розпорядження і що Банк безпідставно списав грошові кошти з її рахунку, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються вищезазначеними обставинами . Також суд виходить з того, що користувач звільняється від відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо буде доведено, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню номеру телефону, ПІНу, паролів або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Але жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б безспірно доводили ці обставини, суду не надано. Так, судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що спірні операції були здійснені з використанням фінансового телефону [PERSON] [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивачки зазначив, що в день здійснення цих операцій та пару днів до цього номер телефону не працював, з приводу відсутності мобільного зв`язку за вказаним номером позивачка до оператора мобільного зв`язку «Київстар» в ці дні не зверталась. Крім того, за інформацією ПрАТ «Київстар» зазначений позивачкою як фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] за нею як абонентом на момент здійснення спірних операцій зареєстрований не був. Отже, фактично використовуючи номер телефону, який був зазначений як фінансовий, без реєстрації у оператора мобільного зв`язку, тобто знеособлено (анонімно), не здійснивши заходів для підтримання номеру мобільного телефону в актуальному (справному) стані, позивачка [PERSON] , на думку суду, допустила власну недбалість, яка могла сприяти незаконному використанню фінансового телефону, несанкціонованому доступу до її карткового рахунку і здійснення платіжних операцій, відповідальність за які покладається на неї. Крім того, суд враховує, що на даний час факт шахрайських чи інших протиправних дій при здійсненні переказу грошових коштів з карткового рахунку позивачки належними та допустимими доказами не підтверджений. Досудове розслідування у кримінальному провадженні за цим фактом триває, підозра у вчиненні відповідного кримінального правопорушення нікому не вручена, постанова про закриття кримінального провадження слідчим/прокурором не винесена, обвинувальний вирок суду відсутній. Само по собі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення досудового розслідування не є доказом вчинення шахрайства з грошовими коштами позивачки. Також суд враховує, що клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти Банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції, які до того ж супроводжуються авторизацією, несе саме клієнт. В даному випадку судом встановлено, що про переказ грошових коштів 30.05.2020р. позивачці стало відомо в цей же день, однак Банк про це вона повідомила лише 15.06.2020р. Доказів звернення до Банку 30.05.2020р. в порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, позивачка та її представник суду не надали. Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність порушень прав позивачки з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» при здійсненні 30.05.2020р. платіжних операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] і відповідно відсутність підстав для зобов`язання його поновити залишок коштів на рахунку в розмірі, який існував на час здійснення цих операцій, а також зобов`язання відповідача списати, припинити нарахування відсотків, інших штрафних санкцій на заборгованість кредитних коштів, які були отримані шляхом здійснення 30.05.2020р. переказів грошових коштів з карткового рахунку позивачки. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed