Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 25038 грн. моральної шкоди, 1895 грн. витрат на поховання, 306 грн. 12 коп. пені, 39 грн. 85 коп. 3 % річних, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн. Мотивував свої вимоги тим, що 11 липня 2019 року близько 02 год. 25 хв. відбулася ДТП, під час якої водій автомобіля марки «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] [PERSON] , рухаючись автодорогою «Львів - Шегині» в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув в реанімаційному відділенні. Відповідальність водія [PERSON] станом на день пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Перша». Зазначає, що 12 серпня 2019 року він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 50076 грн. моральної шкоди, 5430 грн. витрат на поховання, 150228 грн. відшкодування на утримання. 27 січня 2020 року ПрАТ «СК «Перша» проведено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 26933 грн., у виплаті решти відшкодування - відмовлено у зв`язку з наявністю вини [PERSON] у пригоді. Вважає, що оскільки [PERSON] не керував транспортним засобом, не здійснював діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, страхове відшкодування повинно бути виплачене в повному обсязі. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 06 квітня 2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання, у якому він просив зупинити провадження у справі до знаття режиму надзвичайної ситуації та скасування карантинних обмежень в України. Протокольною ухвалою від 19 травня 2020 року представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки введення режиму надзвичайної ситуації та карантинних обмежень в Україні не є причиною для зупинення провадження у справі. 16 червня 2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що відповідачем зменшено розмір страхового відшкодування на підставі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1193 ЦК України, та виплачено 25038 грн, що становить половину від належної позивачу суми страхового відшкодування моральної шкоди, а також половину витрат на поховання у сумі 1895 грн. Зауважує, що, як вказано в постанові про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року, причиною ДТП стали дії пішохода [PERSON] , які виразилися у недотриманні ним вимог ПДР України. З огляду на вказане, вважає, що страхове відшкодування виплачене в належному розмірі, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 07 жовтня 2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 21 жовтня 2020 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив стягнути з відповідача на свою користь 25038 грн. моральної шкоди, 1895 грн. витрат на поховання, 3120 грн. 11 коп. пені, 595 грн. 48 коп. 3 % річних, 268 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 21 жовтня 2020 року представник позивача у судовому засіданні відмовився від заяви про уточнення позовних вимог і така відмова прийнята судом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки такого не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року стверджується, що кримінальне провадження № 12019140270001070 від 11 липня 2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того вказаною постановою встановлено, що 11 липня 2019 року близько 02 год. 25 хв. на 9 км + 700 м автодороги «Львів - Шегині» в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження та [INFO] помер в медичному закладі. Як вбачається з страхового акту № ЦК0218482 від 24 грудня 2019 року, ПрАТ «СК «Перша» на користь ТзОВ «ЮК «Поліс» виплачено страхове відшкодування у розмірі 26933 грн. Додатком до страхових актів № ЦК0218482 встановлено, що страхове відшкодування виплачено у розмірі 50 % від належного. Так, з постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року вбачається, що з технічної точки зору причиною настання ДТП стали дії пішохода [PERSON] , який розпочав безупинний рух в сторону проїжджої частини дороги до траєкторії руху автомобіля марки «Мереседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] в той момент, коли водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування. Крім того постановою встановлено, що вказаними діями пішохід [PERSON] порушив вимоги пунктів 1.5, 4.7, 4. 14 «Б» ПДР України, тобто в обстановці ДТП він не переходив проїжджу частину на пішохідному переході, а здійснив раптовий вихід на приїжджу частину дороги, що призвело до ДТП, а саме наїзду на нього згаданого вище автомобіля. Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] на момент пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння. За ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Як попередньо встановлено судом з постанови про закриття кримінального провадження, саме груба необережність пішохода [PERSON] , а саме його раптовий вихід на проїжджу частину, стали причиною настання ДТП. Частиною 2 статті 1188 ЦК України встановлено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що страховиком правомірно зменшено розмір страхового відшкодування на 50 %, оскільки, як попередньо зазначалося, саме дії [PERSON] стали причиною настання пригоди. Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц зазначив, що положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено ПДР. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що аргументи, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed