Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому виклав свої наступні вимоги. За рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх його заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття. Також, рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітків щомісяця та на користь [PERSON] як матері, з якою проживає дитина-інвалід в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків щомісячно. В той же час вказував, що на тепер з присудженням аліментів його матеріальний стан змінився і загальний розмір аліментів складає 66% щомісячно від всіх його сукупних доходів. Зараз він не працює, доходів не має, проживає з батьками, які є пенсіонерами, які перебувають на його утриманні, а батько до того ж є інвалідом. Посилаючись на зміну матеріального та сімейного стан просив зменшити розмір сплачуємих аліментів: на утримання [PERSON] до 1/8 частини всіх його заробітків; на утримання [PERSON] до 1/8 частини всіх видів його заробітків, на утримання [PERSON] як матері, з якою проживає дитина інвалід, в розмірі 1/12 частин всіх видів його заробітків. В судове засідання позивач не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, направив на розгляд свого представника, який позов підтримав та просив задовольнити свій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на відсутність підстав для зменшення аліментів, оскільки фактично позивач їх не сплачує. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову зазначивши, що її дитина має тяжкі захворювання, тому на її лікування постійно потрібні грошові кошти. Однак вже в судових дебатах висловила думку, про можливість зменшення аліментів, що вбачаєтться із об`єктивних обставин. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 березня 2011 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх його доходів щомісяця, але не менше мінімального розміру аліментів. Крім того, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2019 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх його видів заробітків щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків щомісячно, як матері, з якою проживає дитина-інвалід [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а якщо домовленості немає, то за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів ч.1-3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті визначає, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ст. 183 СК України визначено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак суд вважає, що на теперішній час у позивача не відбулися зміни в матеріальному або ж сімейному положенні, що дає підстави для зменшення аліментів. Так, на час постановлення рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] та її матері, йому було достовірно відомо про рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] 2007 року народження, а також про наявність у нього батьків-пенсіонерів, з яких батько має статус інваліда. Однак це рішення він не оскаржив і погодився із ним. До того ж позивачем не було підтверджено документальними доказами, що батьки перебувають на його утриманні, тобто що вони не мають пенсійного або ж іншого виду соціального забезпечення, а він витрачає свої кошти на їх утримання: купівлю продуктів харчування, оплату комунальних послу тощо. Також вважає за необхідне відмітити, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А в ЦПК України у п. 4 ч. 1 ст. 161 визначає, що судовий наказ (вид судового рішення) може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Про такі ж положення зазначено і в ч. 5 ст. 183 СК України. Обставина на яку посилається позивач, що загальний розмір аліментів, які мають стягуватися з нього, перевищує 1/2 частину всі його доходів, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки в зазначених положеннях закону мова йдеться про максимальний розмір аліментів на утримання дітей - 1/2 частина доходів платника, але рішеннями судів з нього і повинно стягуватися на утримання дітей сукупно 1/2 частину всіх його доходів. Інші ж утримання, як наприклад в даному випадку аліменти для матері, з якою проживає дитина-інвалід, не є підставою вважати, що з платника будуть здійснюватися фактичні відрахування в більшому розмірі ніж 50% його доходу, оскільки таке обмеження передбачено ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Якщо відповідач не оскаржив рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2019 року і погодився з ним, то немає підстав вважати, що у нього змінилося матеріальне становище. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що згідно довідки Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09 вересня 2019 року під час виконавчого провадження по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] за ним, станом на 01 вересня цього ж року, рахується заборгованість в загальні сумі 73943 грн 16 коп, що ніяк не вказує на його бажання сплачувати аліменти на утримання дітей та матері, з якою мешкає дитина-інвалід, а може свідчити про намагання уникнути своєї батьківської цивільної відповідальності по утриманню дітей. Доказів щодо зміни сімейного стану позивачем взагалі не представлено. За положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем покладаються на нього. За викладеного,

Outcome: dismissed