Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння посилаючись, що її син [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2011 року по [INFO] проживали в цивільному шлюбі. [INFO] її син загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 2 грудня 2008 року позивач [PERSON] за власні кошти придбала мотоблок «Зубр» модель-марка НТ-61 вартістю 7400 грн., але провела реєстрацію на [PERSON], про що свідчить акт №1 приймання-передачі та інструкція на мотоблок. Також нею придбано бензопилу «Урал-2 Електрон» вартістю 400 грн., про що свідчить паспорт №134803; у вересні 2006 року компресор вартістю 800 грн.; у 2010 році скутер вартістю 2000 грн. Зварювальний апарат зроблено її сином та сусідом [PERSON] Всі перераховані речі вона надала в користування сину [PERSON] Після смерті сина вона звернулась до відповідача з приводу повернення вказаних речей, проте остання спілкуватись відмовилася та відмовилася повертати речі, що належать позивачу. Варстість речей на час звернення з позовом до суду складає: мотоблок-30000 грн., компресор-1600 грн., скутер- 3000 грн., бензопила -2600 грн. Враховуючи, що мотоблок, зварювальний апарат, компресор, скутер, бензопила вибули з володіння власника та особи, якій були передані у володіння- її сина, не з її волі, з посиланням на норми ст.ст. 317, 321, 387 ЦК України просить витребувати у відповідача [PERSON] належні їй на праві власності мотоблок «Зубр», зварювальний апарат, компресор, скутер, бензопилу та передати їх їй у володіння, а в разі неможливості повернути їх в натурі, відшкодувати їх вартість на час розгляду справи - 40000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що в 2008 році придбала мотоблок «Зубр», який зареєструвала на сина, тому що сама б не їздила. Зварювальний апарат зробили разом її син та [PERSON] для користування на двох в 1997-1999 роках. Бензопилу придбала в 1986 році, компресор - в 2006 році, скутер- в 2010 році. Вказані речі дала в користування сину, який проживав разом з [PERSON] з жовтня 2011 року по день смерті. Після смерті сина речі залишилися у [PERSON], яка спочатку обіцяла повернути їх до 9 днів, потім до 40 днів, а потім відмовилась повертати речі взагалі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, проте надіслала заяви про неможливість явки в зв»язку з сімейними обставинами та зазначила, що позов не визнає в зв»язку з його безпідставністю. Зазначених у позові речей в її володінні ніколи не було, а її покійний співмешканець [PERSON] в різні періоди часу до смерті можливо віддав вказані речі незнайомим їй громадянам. [PERSON] ніколи не вказував, кому належать речі і вона не цікавилася куди він їх подів. Зварювального апарата вона взагалі ніколи не бачила. Враховуючи, що вказаних речей у неї ніколи не було і на даний час в її володінні не перебуває, просить відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в 1990 роках [PERSON] запропонував зробити зварювальний апарат для користування на двох. Вони зробили зварювальний апарат, разом користувались, а зберігався він у [PERSON] У володінні [PERSON] була бензопила, мотоблок, скутер, придбані до початку спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у суді показав, що [PERSON] взимку 2008 року в м. Прилуки придбала мотоблок і залишила у них на тимчасове зберігання. Заслухавши позивача, враховуючи думку відповідача, викладену у заяві до суду, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] народився [INFO]. Матір»ю [PERSON] є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.12.1974 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 серпня 2014 року. [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2011 року по [INFO] проживали в цивільному шлюбі, про що вбачається із позовної заяви та не заперечуєтьсчя відповідачем. Відповідно до акта №1 приймання-передачі від 2 грудня 2008 року продавець СПД [PERSON] продав покупцеві [PERSON] мотоблок марки НТ-61 вартістю 7400 грн. Із показань свідка [PERSON] у суді вбачається, що покупцем мотоблока була [PERSON] Відповідно до гарантійного талона, талон №2 та паспорта № 134803 вартість пилки бензиномоторної МП-5 «Урал 2Т Електрон» - 400 грн. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що бензопила, мотоблок, скутер були придбані та перебували у володінні позивача до початку спільного прожвання [PERSON] та [PERSON] Зварювальний апарат зроблений власноручно з [PERSON] для користування на двох в 1990 роках. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України , правом власності є право особи па річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При зверненні до суду з позовом [PERSON] зазначила підставою позову ст. 387 ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, статтею 387 ЦК України передбачено, що способом цивільно-правового захисту права власності є право власника майна на його витребування із чужого незаконного володіння. У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Предметом позову на підставі ст. 387 ЦК України виступає вимога власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно заволоділа цим майном. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. №5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Проаналізувавши наведені норми законодавства, враховуючи фактичні обставини справи, незважаючи, що відповідачем не заперечується право власності позивача [PERSON] на речі, які остання просить витребувати у відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, у суді позивачем не доведено незаконність володіння відповідачем майном позивача та знаходження вказаного майна у відповідача чи передачу майна відповідачем іншій особі в користування, або відчуження майна відповідачем іншій особі. Таким чином, правові підстави для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння чи відшкодування його вартості відсутні, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed