Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, третіх осіб [PERSON], Служба у справах дітей Київського району у м.Донецьку про виселення, посилаючись на те, що між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № ЕТ 57/07 Р. Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 125000,00 доларів США строком до 22.12.2014 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. В забезпечення зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.12.2007 року був укладений договір іпотеки № 666 ЕТ . Згідно з п.2 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 165,10 , житловою площею 94,20 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Позивач вказує, що звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 12.04.2011 року суд виніс рішення, а саме звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартира загальною площею 165,10 кв.м., житловою площею 94,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки позивачем. Позивач вказує, що після винесення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки мешканці звільняють житлове приміщення добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Позивач просить виселити відповідачів, третіх осіб та інших осіб, які зареєстровані та / або проживають у квартирі, розташованій за адресою : [ADDRESS] (а.с.1-3). Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.62). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили (а.с.36-38,47-49,50). Представник третьої особи Служби у справах дітей Київської районної у м. Донецьку ради у судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі чинного законодавства (а.с.56). Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON], [PERSON] який діє від свого імені та від імені неповнолітних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей Київського району у м. Донецьку про виселення задоволенню не підлягає виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що 25 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № ЕТ57-07/Р, згідно якого Банк надає Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 125000,00 доларів США строком до 22.12.2014 року (а.с.6-9) В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника [PERSON], які випливають з кредитного договору, між Банком та [PERSON] 25 грудня 2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є чотирикімнатна квартира загальною площею 165,10 кв.м., житлова площа 94,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 31.01.2007 року Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування міської ради Донецької області, зареєстрованого в КП БТІ м. Донецька 02.02.2007 року в книзі: 7/45дк-32 (номер запису124) та реєстраційним номером 6084059 (а.с. 10-11). Заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 12 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 22 квітня 2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру загальною площею 165,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належить [PERSON] на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ЕТ57-07/Р від 25 грудня 2007 року в розмірі 139803,27 доларів США шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.12-13). Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 43 постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Виходячи із аналізу наведених правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. В матеріалах справи міститься письмова вимога на ім'я відповідачів [PERSON], [PERSON], а також на ім'я третьої особи [PERSON] від 14 жовтня 2013 року (вих. № 30.1.0.0/2-509) про добровільне звільнення ними житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], протягом тридцяти днів з дня отримання цієї вимоги (а.с. 14). Направлена дана вимога була на адресу: [ADDRESS], в той час як на час направлення цієї вимоги, відповідачі та третя особа зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с.26-28). Доказів щодо отримання цієї вимоги відповідачами в матеріалах справи не міститься. Наданий позивачем Реєстр поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням № 11534 (а.с. 15-16), підтверджує лише факт відправки рекомендованих листів відповідачам та не є доказом отримання ними письмової вимоги. Оскільки на час звернення позивача до суду та на час ухвалення даного рішення відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених частиною 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та частиною 3 ст. 109 ЖК України, щодо процедури виселення відповідачів, то підстави для їх виселення відсутні, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. За приписами частини 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» перебіг місячного строку для добровільного звільнення житлового приміщення починається саме з дня отримання такої вимоги мешканцями, а тому доводи викладені в позовній заяві про те, що обов'язок надіслати письмову вимогу позивачами виконаний, що з виконанням цього обов'язку мешканці житлового приміщення, що є предметом іпотеки, підлягають виселенню, не ґрунтуються на законі. Щодо вимог позивача про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, що є предметом іпотеки, суд відзначає що сторонами у справі є позивач та відповідач. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], який діє від свого імені та імені неповнолітніх дітей, тому вимоги про виселення інших осіб є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed