Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

05.05.2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування неповнолітнього [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10602,37 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на наступне. 03.11.2012 року позивач уклала шлюб з відповідачем, від якого народився [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 10.12.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Всі батьківські обов`язки, включаючи виховання, навчання і розвиток дитини, лікування та піклування про її здоров`я фактично виконує позивач самостійно. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини починаючи з липня 2019 року, добровільно матеріальну допомогу не надає, що ставить позивача разом з дитиною у скрутне матеріальне положення. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, які відповідач сплачує, інших коштів не надає, хоча зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, у власності якого є квартира, дві земельні ділянки, автомобіль, та інших осіб на своєму утриманні не має. Також відповідач є засновником ТОВ «УТК ПЛАСТ», та має зареєстровану зброю. У дитини діагностовані наступні захворювання: алергічний риніт (цілорічний); хронічний бронхіт з астматичним компонентом; лімфаденопатія; панкреатопатія; плоско-вальгусна деформація стоп ІІ ступеня; транзиторна вікова недостатність імунітету. Вказані хвороби мають досить серйозний характер та при неправильному та несвоєчасному лікуванні можуть загрожувати тяжкими наслідками для здоров`я. Починаючи з січня 2018 року [PERSON] три роки підряд проходить лікування методом алергенспецифічної імунотерапії, яка забезпечує зниження чутливості до алергену, усунення або зменшення вираженості клінічної симптоматики, що дозволяє знизити потребу пацієнта у протиалергійних лікарських препаратах. Також у дитини є проблеми з суглобами та проблеми з засвоєнням організмом білка. Також виявлено необхідність звернення до стоматолога та лікування 2 зубів. Дитина дуже часто хворіє, однак батько дитини не виявляє бажання щодо участі в утриманні та вихованні дитини, на неодноразові звернення позивача відповідач не реагує. В січні 2020 року дитина проходила лікування в Закарпатській області, смт. Солотвино, та під час перебування там позивачем витрачені кошти на харчування у кафе, на проїзд, лікування. Додаткові витрати на дитину склали більше 20000 грн., але підтверджуючі документи є тільки на суму 10602,37 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Також, на позивача покладені витрати на дитячий садок, одяг, їжу, розвиток дитини та інше. Представником відповідача - адвокатом Крутько С.С. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем сплачуються аліменти в повному обсязі відповідно до рішення суду, та позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, внаслідок чого відповідач звернувся до суду з відповідним позовом. Як вбачається з наданої медичної документації, дитині не виписувалося жодного медикаментозного лікування, крім терапій, а надані копії фіскальних чеків про купівлю продуктів харчування та медичних препаратів викликають сумніви з приводу їх застосування у лікуванні, що не можуть бути належними доказами понесених додаткових витрат на дитину. Також позивач просить понести всі додаткові витрати в розмірі 10602,37 грн., а не 50% фактично понесених та підтверджених додаткових витрат на дитину. Заявлені позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні їх необхідно відмовити. Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за своєю відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Крутько С.С. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 05.05.2020 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 07.05.2020 року судом здійснено електронні запити до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача та відповідача, відповіді на які надано - 07.05.2020 року. Ухвалою судді від 07.05.2020 року вказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження, та постановлено здійснювати виклик відповідача також на сайті Судової влади України. Судом встановлено, що 03.11.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає з позивачем, однак значиться зареєстрованим разом з позивачем у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 28.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону. Вказаний розмір аліментів відповідачем сплачується позивачу, про що визнається самими сторонами. Позивач починаючи з 23.12.2013 року є непрацевлаштованою, та на разі з дитиною без реєстрації проживає з 12.08.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Дитина має ряд медичних діагнозів, зокрема алергічний реніт, хронічний бронхіт, пакреатопатія, вікова недостатність імунітету тощо, що підтверджується наданою до суду медичною документацією, що змушує позивача нести додаткові витрати. В якості доказів понесених додаткових витрат на дитину позивачем надані чеки на придбання ліків, продуктів харчування, оплата харчування, проїздні документи, квитанцію про благодійний внесок на суму 1890 грн. Додаткові витрати в позові розраховані наступним чином: проїздні документи на суму 2159,59 грн., копії чеків на придбання ліків на суму 4462,08 грн., оплата за проживанняя - 1890 грн., копії чеків на придбання продуктів харчування в магазині " Тиса " та одноразове харчування дитини в кафе « Статус » - 2090,70 грн. Загальна сума понесених витрат складає 10602,37 грн., які позивач повністю просить стягнути з відповідача на свою користь у зв`язку з відмовою їх компенсувати добровільно, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18), правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, прийнятої в аналогічній справі, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Навчання у платному навчальному закладі не відноситься до додаткових витрат на дитину. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. На підтвердження витрачених на ліки коштів позивач подала копії чеків на придбання ліків, однак відсутні докази того, що дитина в цей час хворіла, та їй було призначено саме ті ліки, які зазначені у чеку, оскільки в наданій медичній документації не наведено перелік ліків, які призначені дитині, як не підтверджено оплату за проживання на суму 1890 грн., оскільки надана квитанція підтверджує внесення благодійного внеску (а.с. 34). Що стосується чеків на придбання продуктів харчування та харчування дитини в кафе «Статус» на суму 2090,70 грн., то в них також не зазначено, що саме позивач сплачувала вказані кошти за харчування саме дитини, так і не можуть відноситись до додаткових витрат проїздні документи до державного закладу, який знаходиться в смт. Солотвино Закарпатської області. Також позивач просить стягнути всі понесені витрати саме з відповідача, а не їх половину, що суперечить ст. 141 СК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed