Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним в поряду спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,03 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 3210700000:13:013:0021, що розташована по [ADDRESS]. Вказуючи на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], яка за життя, а саме 24 березня 2008 року, все своє майно заповіла йому - сину [PERSON] До складу спадкового майна, що відкрилося після смерті [PERSON], входить в тому числі і спірна земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність якої було надано спадкодавцю рішенням сесії Васильківської міської ради від 05 грудня 2008 року, а рішенням від 14 лютого 2014 року, в порушення вимог ст. 22 ЦК України, передано у приватну власність. Оскільки, при зверненні до нотаріальної контори, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (Державного акту) на ім'я спадкодавця, тобто позбавлений права на спадщину, що належить йому за заповітом, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування. [PERSON] надав заяву від 28 листопада 2014 року, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 57). Представник відповідача Васильківської міської ради Київської області 28 листопада 2014 року подав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.58-59). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 29 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 лютого 1974 року палацом новонароджених м. Київ, актовий запис № 509, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 29 квітня 1975 року у міському відділі ЗАГС м. Василькова, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 20 січня 1976 року, актовий запис № 152 (а.с. 7, 9). У відповідності до заповіту, посвідченого 24 березня 2008 року державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-956, [PERSON] 24 березня 2008 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 12). Проте, постановою державного нотаріуса № 985/02-14 від 15.10.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,03 га, розташованої в [ADDRESS], кадастровий № 3210700000:13:013:0021, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, оскільки, як зазначено у постанові, немає документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку (а.с.10). Відповідно до листа реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції № 822/02.03.06 від 03 жовтня 2014 року; витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3202761052014 сформованого 23 травня 2014 року; кадастрового плану земельної ділянки; рішення сорок дев'ятої сесії шостого скликання Васильківської міської ради Київської області від 14 лютого 2014 року; проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 23 травня 2014 року, у володінні спадкодавця [PERSON] за життя перебувала земельна ділянка площею 0,03 га, розташована в [ADDRESS], кадастровий № 3210700000:13:013:0021, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11, 14-15, 18, 19-52). Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оскільки достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами те, що за життя [PERSON] у її володінні перебувала земельна ділянка площею 0,03 га, розташованої в [ADDRESS], кадастровий № 3210700000:13:013:0021, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, а за загальними правилами спадкування право власності на неї переходить до [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої, то суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивач просив витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved