Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

15.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO] На даний час [PERSON] знаходиться у Верхньодніпровському дитячому будинку-інтернаті № 2. За станом здоров»я є інвалідом з дитинства. Зі слів відповідачки батько дитини - [PERSON] помер. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2010р. відповідачка позбавлена батьківських прав щодо свого сина, також з відповідачки стягнуті аліменти у розмірі ? частини від її заробітку на користь державної установи, в якій знаходиться її син, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 12.10.2009р. До досягнення повноліття [PERSON] відповідачка після рішення суду частину аліментів виплатила, але після досягнення її сином 18-річного віку її виплати припинилися, на підставі чого просить стягнути з відповідачки аліменти у розмірі ? доходів на утримання сина, інваліда з дитинства- [PERSON], [INFO] з часу досягнення ним повноліття, а саме: з [INFO] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що вони просять стягнути аліменти з [INFO], тобто з дати досягнення [PERSON] повноліття, оскільки до цієї дати відповідачка сплачувала аліменти. Підтвердила, що позапічний отримує пенсію із якої 75% перераховується закладу, а 25% на особистий рахунок підопічного. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що відповідачка не працює, часто хворіє та знаходиться на утриманні своєї доньки. [PERSON] є інвалідом другої групи з можливістю адаптації к підсобному труду, отримує пенсію, тобто має дохід більше ніж платник аліментів. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 02 березня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, матір'ю [PERSON], [INFO], зазначена [PERSON] (а.с.5). Як убачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], після розірвання шлюбу між громадянами [PERSON] та [PERSON], остання повернула дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2010 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], що зазначено в позовній заяві та визнано сторонами, тому не потребує доказуванню в силу ч.1 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.11.2013 р. серії АВ №0236864, [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, якому встановлена друга група. Може бути адаптований к підсобному труду в умовах будинку - інтернату (а.с. 4). Згідно з Довідкою КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР» від 10.04.2014р., [PERSON] є підопічним КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР» з 26.08.2006р. (наказ №374 від 26.08.2006р.) та перебуває на повному державному забезпеченні (а.с.6). Як убачається із Довідки від 13 лютого 2013 року та підтверджено представником позивача підопічний [PERSON] отримує соціальну допомогу як інвалід дитинства 2 групи, яка, після досягнення підопічним повноліття, розподіляється між підопічним - 25% та закладом -75%. Загальний розмір допомоги складав: грудень 2012р. - 884 грн. на місяць, січень-лютий 2013р. - 894 грн. на місяць, що відповідає прожитковому мінімуму за відповідні місяці, встановленому Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік» та Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік» особам, які втратили працездатність. Відповідачка не працює, відповідно до Довідки від 10.07.2014р. за №199/1 на обліку в Амур-Нижньодніпровському районному управління Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує (а.с.19) тобто не має власного доходу, в зв'язку з хворобою рекомендований труд з обмеженою фізичним та психологічним навантаженням (а.с. 25). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Виходячи із аналізу зазначеної норми обов'язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років; встановлення їх непрацездатність; потреба у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом непрацездатний син відповідачки отримує соціальну допомогу у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого нормами діючого законодавства для непрацездатних осіб. Недостатність зазначеної допомого та необхідність додаткової матеріальної допомоги не доведена позивачем та не надано доказів в підтвердження зазначених обставин. Крім того, відповідачка за своїм станом здоров'я та матеріальним положенням не має можливість надавити матеріальну допомогу своєму повнолітньому, непрацездатному сину. Отже відсутні дві обов'язкові складових для стягнення аліментів, а саме наявність потреби непрацездатного сина в матеріальній допомозі та наявність можливості відповідачки надавати таку допомогу, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Враховуючи, що позивачеві, якого звільнено від сплати судового збору, відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав не обґрунтованості позовних вимог, а відповідач будь-яких витрат не поніс, то зазначені витрати відносяться за рахунок держави та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed