Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 11.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 3000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 3000 гривень, шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. У порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував. Станом на 14.10.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, складає 24346,17 гривні, з яких сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12780,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6930,00 також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1135,53 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача до початку судового розгляду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24346.17 гривні за кредитним договором та судовий збір в сумі 243,46 гривень. Представник відповідача до початку судового розгляду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги не визнав та надав заперечення, просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем пропущений строк позовної давності, а тому підстав для стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, строк дії якого закінчився у травні 2009 року, не має. Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 5 ст. 261 ЦК України, встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено, що 11.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 3000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 14.10.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, складає 24346,17 гривні, з яких сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 12780,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6930,00 також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1135,53 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Картка була видана відповідачу 11.05.2008 року, згідно виписки з карткового рахунку відповідача за період з 11 травня 2008 року по 14 жовтня 2013 року містяться відомості про те, що 13 травня 2008 року відповідач зняв з карткового рахунку готівкові кошти у розмірі 3000 грн. Погашення заборгованості за кредитом не здійснювалося жодного разу( а.с. 6-13). Відповідно до п. 6.9. Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом протягом 30 днів з моменту її виникнення. Пунктом 9.12. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в продовж цього строку одна із сторін не проінформує другу про припинення дії цього договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В ході розгляду справи відповідач подав заяву про застосування до виниклих правовідносин строк позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. Оскільки відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в продовж цього строку одна із сторін не проінформує другу про припинення дії цього договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Картка була видана відповідачу 11.05.2008 року, відповідно строк дії картки не міг бути пізніше, ніж червень 2009 року. Отже саме з цієї дати розпочав свій перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача. Позивач звернувся до суду із даним позовом лише 04.11.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення прозову, а відповідач, відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності. Доводів того, що відповідачем здійснювалося волевиявлення на продовження дії та перевипуск картки позивачем суду не надано. Матеріали справи не містять доказів в розумінні ст.ст. 57,58 ЦПК України, які б мали інформацію, що з відповідачем було укладено договір про збільшення позовної давності у письмовій формі. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Крім зазначеного, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 243,46 грн. стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed