Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

ПАТ "Дельтабанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.03.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №233-022/ФК-08 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 122940,00 грн. з кінцевим терміном повернення 19.03.2015 року та з оплатою 14,40 % річних за користування кредитом. 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Внаслідок порушення виконання зобов'язань за кредитним договором станом на 16.01.2014 року виникла заборгованість у розмірі 168999,71 грн. з яких: 107665,33 грн. - заборгованості за тіло кредиту; 61334,38 грн. заборгованості за відсотками. У зв'язку з цим Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому - Петюшка Р.В. в судовому засіданні позовні підтримав з мотивів вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Також, відповідачем було подано письмове заперечення (а.с.95-96). Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ставлячи вимогу про стягнення заборгованості з відповідача, позивач її обґрунтовує, тим, що 20.03.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №233-022/ФК-08 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 122940,00 грн. з кінцевим терміном повернення 19.03.2015 року та з оплатою 14,40 % річних за користування кредитом. Також, 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Внаслідок порушення виконання зобов'язань за кредитним договором станом на 16.01.2014 року виникла заборгованість у розмірі 168999,71 грн. з яких: 107665,33 грн. - заборгованості за тіло кредиту; 61334,38 грн. заборгованості за відсотками. (а.с.5-12, 19-23, 58-60). Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З доказів, наданих суду відповідачем вбачається, що відповідачем взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору №233-022/ФК-08 від 20.03.2008 року виконано у повному обсязі, що підтверджується довідкою від 18.01.2010 року (а.с.123). За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач у відповідності до умов Кредитного договору №233-022/ФК-08 від 20.03.2008 року взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, сплатив заборгованість, суд констатує про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed