Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом, в якому просить зняти арешт з майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1-1/2.7 (коридор), 1-2/8.6 (кухня), 1-3/2.6 (коридор), 1-4/12.3 (житлова), 5/10.3 (житлова), загальною площею 36.5 кв. м, житловою площею 22.6 кв. м. на визнати за ним право власності на вказане майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що власником будинку по [ADDRESS] була [PERSON] , після смерті якої відбувся розподіл: її чоловікові [PERSON] , батькові позивача 1-1/2.7 (коридор), 1-2/8.6 (кухня), 1-3/2.6 (коридор), 1-4/12.3 (житлова), 5/10.3 (житлова), загальною площею 36.5 кв. м, житловою площею 22.6 кв. м, відповідачу [PERSON] , який є рідним братом позивача по маминій лінії приміщення позначені на поверховому плані літерами 2-1/3.0, 2-3/20.0, 2-4/23.9, 2-5/7.9, 2-6/1.3, 2-7/8.5, 2-8/5.9 загальною площею 77.6 кв.м та господарські будівлі та присвоєно даній частині будинковолодіння [ADDRESS] , [PERSON] належить приміщення позначені на поверховому плані літерами: 3-1/7.4, 3-2/9.6, 3-3/13.6, 3-4/3.6, 3-6/8.5, 3-7/5.4, 3-8/10.9 загальною площею 70.5 кв.м. та господарські будівлі загальною площею 7.3 кв.м , які присвоєно номер [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті батька [PERSON] 11.11.2014 року звернувся до нотаріуса для оформлення спадкової справи, відповідач [PERSON] із заявою до нотаріуса не звертався. Вказує, що згідно постанови В-3 від 22.12.2002 ВДВС Залізничного РУЮ на майно в цілому за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, зареєстрований 20.01.2007 року за №4380503 реєстратором є Перша Львівська державна нотаріальна контора. Для зняття арешту із майна позивач звернувся до Залізничного ВДВС м. Львова та отримав відповідь від 05.11.2018 року №36464 що за назвою боржники [PERSON] та [PERSON] в період 2007 року на виконанні проваджень щодо зазначених боржників не перебували та не перебувають. Проте згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова відносно засудженого [PERSON] у 2003 році було направлено 4 виконавчі листи. В даній кримінальній справі №140-6740 постановою слідчого Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 02.03.2001 року накладено арешт на цінності та інше майно обвинуваченого [PERSON] . Вказує на те, що на момент накладення арешту на вказане майно, таке належало на праві власності [PERSON] . На даний час відпала потреба в арешті майна, що є власністю батька позивача, а наявність арешту створює перешкоди позивачу в оформленні спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що власником будинку по [ADDRESS] була [PERSON] , після смерті якої відбувся розподіл: її чоловікові [PERSON] , батькові позивача 1-1/2.7 (коридор), 1-2/8.6 (кухня), 1-3/2.6 (коридор), 1-4/12.3 (житлова), 5/10.3 (житлова), загальною площею 36.5 кв. м, житловою площею 22.6 кв. м, відповідачу [PERSON] , який є рідним братом позивача по маминій лінії приміщення позначені на поверховому плані літерами 2-1/3.0, 2-3/20.0, 2-4/23.9, 2-5/7.9, 2-6/1.3, 2-7/8.5, 2-8/5.9 загальною площею 77.6 кв.м та господарські будівлі та присвоєно даній частині будинковолодіння [ADDRESS] , [PERSON] належить приміщення позначені на поверховому плані літерами: 3-1/7.4, 3-2/9.6, 3-3/13.6, 3-4/3.6, 3-6/8.5, 3-7/5.4, 3-8/10.9 загальною площею 70.5 кв.м. та господарські будівлі загальною площею 7.3 кв.м , які присвоєно номер [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] /а.с.7/ позивач 11.11.2014 року звернувся до нотаріуса для оформлення спадкової справи, відповідач [PERSON] із заявою до нотаріуса не звертався, що вбачається із спадкової справи 191/2015 року померлого [PERSON] . Встановлено, що згідно постанови в-3 від 22.12.2002 ВДВС Залізничного РУЮ на майно в цілому за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, зареєстрований 20.01.2007 року за №4380503 реєстратором Перша Львівська державна нотаріальна контора. Із змісту наданої Залізничноим ВДВС м. Львова відповіді від 05.11.2018 року №36464 вбачається, що за назвою боржники [PERSON] та [PERSON] в період 2007 року на виконанні проваджень щодо зазначених боржників не перебували та не перебувають. Відповідно до вироку Залізничного районного суду м.Львова відносно засудженого [PERSON] у 2003 році було направлено 4 виконавчі листи. В даній кримінальній справі №140-6740 постановою слідчого Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 02.03.2001 року накладено арешт на цінності та інше майно обвинуваченого [PERSON] . Встановлено, що на момент накладення арешту на вказане майно, таке належало на праві власності [PERSON] . Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] . З оглянутої спадкової справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] та позивачем було подано заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ст. ст.\~317,\~321 Цивільного Кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від З червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Право власності - це закріплена за власником можливість, у межах що допускають законом, володіти, користуватися й розпоряджатися майном за своїм розсудом й у своєму інтересі (ст. 41 Конституції України). Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності - це реакція на правопорушення вчинена самим власником або уповноваженим на це державним органом, що привела до реституції, тобто, відновлення попереднього юридичного і фактичного стану речі. Як зазначено у частині 1\~статті 15 ЦК, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Такими є передумови захисту і права власності. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно розбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ст. 386 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до вимог\~ст. 16 ЦК України, захист права необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Право на самозахист свого права проголошено у\~статті 55 Конституції України. Як зазначено у частині 2\~статті 19 ЦК, способи самозахисту мають відповідати змісту порушеного права, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Наявність зазначеного арешту порушує права позивача на отримання спадщини, у зв`язку з чим він потребують захисту шляхом зняття арешту з майна, саме: 1-1/2.7 (коридор), 1-2/8.6 (кухня), 1-3/2.6 (коридор), 1-4/12.3 (житлова), 5/10.3 (житлова), загальною площею 36.5 кв. м, житловою площею 22.6 кв. м., власником якого був його батько. Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно слід зазначити наступне. Як вказав позивач у позовній заяві, після смерті [PERSON] останній звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати таке не може, не у зв`язку з відмовою, тому що видача такого затримується з причин накладення арешту. Відтак, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, оскільки у даному випадку відсутні підстави для захисту його прав на спадщину в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги в частині зняття арешту із частки нерухомого майна доведені та обґрунтовані належним чином, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: dismissed