Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

01.08.2019 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначивши, що з 1994 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2019 року було розірвано. За час шлюбу в сторін народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, в свою чергу, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказує, що [PERSON] є здоровим, працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей немає. Відповідач працює офіційно на посаді машиніста вакуумного формування у СП ТзОВ «Модерн-Експо» та отримує високий дохід. Разом з тим, наразі [PERSON] , [INFO] , навчається в Коледжі технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки на денній формі навчання на контрактній основі. За умовами Договору про надання освітніх послуг від 10.08.2017 року та Додаткової угоди до нього від 18.05.2018 року загальна вартість навчання становить 34525 грн. Так, позивач самостійно несе витрати по оплаті навчання сина та, зокрема, [PERSON] 12.02.2019 року було сплачено 5105 грн., а 30.07.2019 року - 5605 грн. На підставі викладеного, просить суд: стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на навчання неповнолітнього сина в розмірі 5355 грн.; покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які зазначені у вищевказаній позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав частково, суду пояснив, що на розірвання шлюбу з позивачкою він погоджується, а також згідний сплачувати аліменти на утримання дитини та додаткові витрати в зазначеному позивачкою розмірі, проте він заперечує щодо задоволення заявленої вимоги про стягнення з нього витрат на правову допомогу. Вказав, що аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] він щомісячно не сплачує, фінансову допомогу надає періодично. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 04.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2019 року було розірвано (а.с. 4). Рішення суду набрало законної сили. За час шлюбу у сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] зареєстрований та проживає разом із своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про склад сім`ї № 26 від 23.07.2019 року (а.с. 6). Як слідує зі змісту позовної заяви [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину,між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітнього сина, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Як вбачається з довідки № 406, виданої СП ТзОВ «Модерн-Експо» від 30.07.2019 року, [PERSON] працює на посаді машиніста вакуум-формувальної машини (пластичні маси) V розряду та його середньомісячна заробітна плата, з урахуванням утримання, складає близько 17700 грн. (а.с. 8). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. З довідки № 05-25/3251, виданої від 25.07.2019 року Коледжем технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки вбачається, що [PERSON] навчається у даному навчальному закладі на денній формі навчання на контрактній основі (а.с. 9). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлено: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Суд також враховує положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів не порушує його законні права та інтереси, а також права та інтереси третіх осіб. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Коледжі технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки на денній формі навчання на контрактній основі. Як вбачається з Договору про надання освітніх послуг (далі - Договір), укладеним 10.08.2019 року між Коледжем технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки в особі його директора (як Виконавець) та [PERSON] (як Замовник) для [PERSON] (як Одержувача), а також Додаткової угоди про зміну вартості навчання до Договору від 18.05.2018 року (далі - Угода), загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] у освітньому навчальному закладі становить 34525 грн. (а.с. 10-12). Із наданих квитанцій № 17 від 12.02.2019 року та № 6 від 30.09.2019 року (у Волинського ОУ АТ «Ощадбанк») слідує, що [PERSON] на виконання умов Договору та додаткової Угоди до нього було сплачено на користь Коледжу технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки 10710 грн. (5105 грн. та 5605 грн. відповідно) (а.с. 13-14). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованою заявлену позивачкою вимогу про стягнення з відповідача на її користь 5355 грн. (1/2 від 10710 грн.) додаткових витрат, понесених нею у зв`язку зі сплатою за навчання неповнолітнього сина [PERSON] у Коледжі технологій, бізнесу та права СНУ ім. Лесі Українки. Так, судом не приймаються до уваги доводи [PERSON] про те, що позивачка не зверталася до нього з проханням щодо надання коштів на навчання сина, оскільки наявність чи відсутність даної обставини жодним чином не впливає на заявлену позовну вимогу щодо участі останнього у додаткових витратах на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з наданого представником позивачки - адвокатом Ходачинською Ю.Ю. Акту прийому-передачі наданих правових (правничих) послуг № 20/19, на виконання Договору про надання правничої допомоги № 07-2019 від 24.07.2019 року, предметом якого є надання правничих послуг в межах розгляду даної справи, адвокатом надано юридичні послуги, загальна вартість яких склала 1500 грн., а саме: складення, оформлення та подання адвокатського запиту - 500 грн.; складення, оформлення та подання позовної заяви - 1000 грн. (а.с. 15-17). Факт сплати [PERSON] адвокату Ходачинськой Ю.Ю. коштів в розмірі 1500 грн., підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 20 від 24.07.2019 року (а.с. 17). Суд вважає, що сплачені позивачкою кошти на професійну правничу допомоги, є співрозмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину, представником позивачки зазначено, що понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються відповідними доказами та їх відшкодування, за наслідками розгляду справи, просила покласти на відповідача (а.с. 2-зворот). Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід також стягнути 1500 грн. витрат, понесених останньою за надання правничої допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитинупідлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", тому з [PERSON] слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн., тобто по 768,40 грн. за кожну із заявлених позивачкою вимог (про стягнення аліментів та про стягнення додаткових витрат). На підставі ст.ст. 180-184, 185, 191 СК України,

Outcome: approved