Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання іпотеки припиненою, вказавши що 28.01.2008 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг. 28.01.2008 року між позивачем та Пат «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого позивач отримала 227250,00 грн. строком до 28.01.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належне йому майно, а саме земельну ділянку та домоволодіння в с. Таценки Обухівського району вул. Абриковсова, 15.12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу за яким перейшло право вимоги кредитної заборгованості. В зв'язку з укладенням договору факторингу було укладено між відповідачами договір відступлення права вимоги да за договорами іпотеки, позивач вважає що це порушує його права, оскільки він був укладений без його відома та без повідомлення його про укладення такого договору у встановлений законом термін. Тому просить визнати договір іпотеки припиненим, зняти заборону на відчуження будинку та земельної ділянки, а також виключити з державного реєстру запис про накладення арешту. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала повністю та просить його задовольнити, оскільки вважає що основне зобов'язання припинилося при направленні повідомлення боржникові. Крім того пояснила що борг не погашається з жовтня 2011 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Подавши до суду письмове заперечення проти позову, крім того пояснила, що основне зобов'язання не припинилося, тому існує борг. Представник відповідача [PERSON] з заявленими позовними вимогами не погодилася, вважає його надуманим та не обгрунтованим, крім того вказала що основне зобов'язання не припинилося тому відсутні підстави припинення іпотеки, просить в позові відмовити. Вислухавши сторони, представників позивача та відповідачів, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 28.01.2008 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг згідно якого останій отримав позику в сумі 782750,00 грн. (а.с.7-10). 28.01.2008 року метою забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належне йому майно, а саме земельну ділянку та домоволодіння в с. Таценки Обухівського району вул. Абриковсова, 15 (а.с.20). 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу за яким перейшло право вимоги кредитної заборгованості (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою в наслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином. При цьому відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Як вбачається з матеріалів справи при укладені оскаржуваного правочину були дотримані всі вимоги, встановлені відповідними частинами ст.203 ЦК України. Суд вважає посилання представника позивача на порушення при засвідчені нотаріусом договору відступлення права вимоги за договором іпотеки Закону України "Про нотаріат" та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставними і такими, що не узгоджуються з вимогами законодавства, оскільки вони протирічять вимогам вказаних норм законодавства. Будь-яких належним і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про умисні дії відповідачів при укладенні оскаржуваного договору, суду всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України позивачем не подано, тому такі ствердження позову слід вважати недоведеними. Крім того, при оцінці таких доводів суд крім іншого приймає до уваги, що позивач та особа якій було надано кредит є близькими родичами, а звернення до суду не що інше як уникнути виконання другим умов договору, а саме повернення споживчого кредиту. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними і не вбачає передбачених законодавством підстав визнання недійсним оспорюваного правочину. За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed