Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], з яким спільно проживала без реєстрації шлюбу, та який фактично прийняв, але юридично не оформив спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], якій на підставі договору дарування належав житловий будинок № 5, по вул. Сагайдачного, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Позивачка прийняла спадщину у визначений законом строк. На даний час позивачка не може оформити спадщину після смерті спадкодавця, оскільки правовстановлюючий документ на майно (щодо посвідчення права власності на будинок), який підтверджує державну реєстрацію за [PERSON], відсутній. [PERSON] ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд його задоволити. Надалі подала заяву в новій редакції (від 17.11.2015 року), в якій позивачка просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері, визнати його спадкоємцем після смерті матері та встановити факт проживання позивачки із [PERSON] на час смерті останнього; визнати за позивачкою право власності на майно за набувальною давністю. Правове обґрунтування викладене в позовній заяві в редакції від 17.11.2015 року. Позивачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник позивачки підтримала позов в редакції від 17.11.2015 року та просить його задоволити. Пояснила про обставини, що описані вище. Додала, що її довірителька користувалася вищевказаним будинковолодінням майже 40 років, до неї ніхто не предявляв ніяких претензій з приводу незаконного володіння цим майном. Представник відповідача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка проживала [INFO], провулок Сагайдачного, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області на законних підставах, спільно з [PERSON] (помер 06.06.1995 р.), та його мамою (померла в 1992 року), з травня 1976 року, і продовжує проживати в ньому і по даний час. Шлюб між позивачкою та [PERSON] не був зареєстрований, вони проживали разом без реєстрації шлюбу. Вищевказане будинковолодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, що було видане 09.06.1975 року. За договором дарування від 04.08.1975 року [PERSON] подарував вищевказане будинковолодіння [PERSON], яка зареєструвала це майно за собою в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації». Згідно даних паспорта [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], вона зареєстрована в [INFO], з 05 травня 1976 року. Згідно довідки № 29-07/2015, виданої 29.07.2015 р. ПП "Техноком" [PERSON] зазначено, що адреса житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: пров. Сагайдачного, 5, смт. Клевань Рівненського району Рівненської області змінена на підставі рішення виконавчого комітету Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області № 56 від 15.09.1992 р. Згідно довідки № 1399, виданої 24.06.2015 року Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області [PERSON], [INFO], здійснила обряд поховання свекрухи [PERSON] (померла 1992 р.) та [PERSON] (помер 06.06.1995 р.). Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею ч.1 ст. 344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Позивачка проживає в будинковолодінні з 05.05.1976 року, і по даний час. Вона продовжує відкрито і безперервно користуватися цим майном з 05.05.1976 року, і на даний час. До позивачки ніхто не предявляв ніяких вимог щодо звільнення займаного нею будинковолодіння; чи заявляв будь-які інші вимоги щодо даного майна. Про дану обставину надали показання свідки [PERSON], [PERSON] Таким чином наявні підстави для задоволення заявлених позовних вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю. В той же час не підлягають до задоволення решта заявлених позовних вимог, оскільки вони не стосуються предмета спору; не відновлюють прав позивачки чи здійснюватимуть захист прав позивачки. Так, коло спадкоємців визначався нормами ЦК України 1963 року, що діяв на час відповідних правовідносин. Тому алогічним є задоволення позовних вимог про те, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], своєї мами. З таких же міркувань не підлягають до задоволення вимоги про встановлення факту проживання [PERSON] на час смерті [PERSON]. Такі обставини визначаються записами про реєстрацію особи; відомостями з будинкової книги. Проживання особи з спадкодавцем на час смерті свідчить про прийняття ним спадщини, про що прямо зазначено в нормах ЦК України 1963 року. А тому немає підстав для задоволення заявлених в цій частині позовних вимог, оскільки дані обставини прямо випливають зі змісту законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зі змісту поданої позовної заяви та пояснень представника позивачки в судовому засіданні не було доведено, що права позивачки порушені таким чином, що потребують захисту саме у наступний спосіб: встановлення факту прийняття спадщини, визнання [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON], встановлення факту проживання зазначених осіб на час смерті [PERSON]. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов в решті позовних вимог (окрім визнання права власності на майно за набувальною давністю) не підлягає до задоволення. Такий позов є безпідставно заявленим, необґрунтованим та недоведеним.

Outcome: dismissed