Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Голова СФГ «Янтар» Самійленко І.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Духівська сільська рада Лубенського району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В позові вказав, що 14 березня 2003 року він, як голова СФГ «Янтар», уклав договір купівлі-продажу №24 з відповідачем [PERSON] про купівлю у ППА «Карпилівка» для потреб господарства приміщення вагової за 5000 гривень. У зв`язку з проведенням ремонтних робіт та п.2.3 мов Договору, розрахунок за вагову проведено 15.10.2003 року в касу, на той час Агрофірми «Карпилівка» в сумі 5000 гривень, в тому числі сплачено податок на додану вартість і в цей же день вагова була передана СФГ «Янтар». 16.10.2003 року СФГ «Янтар» авансовим звітом відзвітувало перед Лубенською ДПІ про грошові витрати за придбання вищевказаної вагової. Після оформлення договору, він домовився з відповідачем щодо посвідчення його нотаріально, однак, жодного разу на обумовлені зустрічі відповідач не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав. На запит СФГ «Янтар» Лубенською районною державною адміністрацією надано Витяг з «Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», з тексту якого він дізнався, що відомості про ПП Агрофірму «Карпилівка» у Реєстрі відсутні, оскільки остання припинила свою діяльність з 12.10.2005 року. З моменту придбання приміщення вагової і до цього часу вимог щодо її повернення, а також інших претензій, ніхто не пред`являв. Недбале і безвідповідальне ставлення відповідача, яке виражене у його небажанні врегулювати даний спір в позасудовому порядку, змусило його звернутись до суду. Позивач прохає суд визнати дійсним договір купівлі-продажу №24 від 14.03.2003 року приміщення вагової, розташованої на землях Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту с.Карпилівка, укладений між Приватним підприємством Агрофірмою «Карпилівка» та Селянським фермерським господарством «Янтар». Визнати право власності на приміщення вагової, розташованої на землях Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту с.Карпилівка, придбаної, згідно договору купівлі-продажу №24 від 14.03.2003 року за Селянським фермерським господарством «Янтар», ідентифікаційний код господарства 21058191. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохають задовольнити. Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно, укладення договору купівлі-продажу вагової між ППА «Карпилівка» та СФГ «Янтар» у 2003 році мало місце, однак, він не ухилявся від нотаріального посвідчення договору, недбальства чи безвідповідального ставлення не допускав, тому вважає, що своїми діями права позивача не порушив. Представник третьої особи Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2003 року між ПП Агрофірмою «Карпилівка» в особі директора [PERSON] М.В. та СФГ "Янтар", в особі його голови [PERSON] був укладений письмовий договір купівлі-продажу №24, предметом якого є «вісова», вартістю 5000 гривень (а.с.19). На підставі ч.2 ст.220 ЦК України, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, СФГ «Янтар» звернулося з позовом до суду. Вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу (в ред.2004 року), цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між сторонами позову виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом\~України (в ред.2004р.), то в даному випадку підлягають застосуванню норми Цивільного Кодексу Української РСР (в ред.1963р.) та інше законодавство, чинне на момент виникнення вказаних цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином предметом доказування у цій справі є укладання сторонами угоди, що потребує нотаріального посвідчення та ухилення іншої сторони від нотаріального оформлення угоди. Разом із тим, позивач жодним чином вказану обставину не обґрунтував та не надав суду докази того, що вказана угода потребує нотаріального посвідчення. Вжиті судом заходи також не дають можливості встановити такі обставини, оскільки суду не вдалося ідентифікувати об`єкт, який був предметом договору купівлі-продажу №24. Так, договір купівлі-продажу містить лише назву «вісова» та не містить ідентифікуючих даних об`єкту продажу, зокрема, виду такого предмета, адреси місця його розташування, посилання на правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності ПП Агрофірми «Карпилівка» на приміщення вагової, тощо. Таким чином, у суду відсутні відомості про вказаний об`єкт цивільного обороту, а тому суд позбавлений можливості визначитися щодо необхідної форми укладання договору купівлі-продажу такого об`єкту. Разом із тим, суду не надано доказів і того, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Такі обставини заперечив в судовому засіданні [PERSON] , колишній директор контрагента. Крім того, наведені позовні вимоги пред`явлені до [PERSON] . Судом встановлено, що ПП Агрофірма «Карпилівка» припинила діяльність як юридична особа 12.10.2005 року (а.с.31-32). Жодних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] є правонаступником ПП Агрофірма «Карпилівка» суду не надано. Відтак, суд вважає, що вимоги до [PERSON] пред`явлені безпідставно, що є самостійною підставою для відмови в позові. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed