Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до спадкоємця за заповітом - [PERSON] про визнання недійсним заповіту померлої [INFO] року [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Король А.В. У липні 2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову. У своїй заяві представник вказує, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та рухоме майно з грошовими коштами, що знаходяться у квартирі. За твердженням заявника невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду оскільки майно може бути втрачене. Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову [PERSON] в даній справі, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення, а саме накласти арешт, заборони користування й розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON], зокрема: -квартирою [ADDRESS], що належала [PERSON] на праві приватної власності; -речами побуту та домашнього вжитку, іншим рухомим майном, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] та опечатати квартиру, провести описи та скласти акти опису майна - речей побуту та домашнього вжитку й іншого майна, які знаходяться за адресою квартири [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вид забезпечення позову має бути співмірним позовним вимогам. З позовної заяви та наданих матеріалів вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] є [PERSON], яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини, а отже розраховує на дотримання вимог закону щодо належності спадщини спадкоємцеві. При цьому, заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях та необґрунтованих «побоюваннях» про неможливість реального виконання рішення суду та втрати майна повний перелік якого не зазначений самим заявником, більше того ініційовані види забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а також суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, більше того коли мова йде про гарантії визначені законом.

Outcome: dismissed