Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на своє утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду й до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у звязку з навчанням у вищому навчальному закладі, вона потребує матеріальної допомоги з боку батька, який має можливість її надавати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що вона є студенткою Кременчуцького медичного коледжу, де навчається на договірній денній формі навчання. В зв'язку з навчанням вона продовжує потребувати матеріальної допомоги зі сторони батьків, а оскільки її щомісячці витрати, пов'язанні з оплатою за навчання, квартиру, проїзд, харчування та одяг в даний час складають значну суму, її мати самостійно не взмозі оплачувати вказані витрати, тому вона змушена звернутися з вказаним позовом до батька, так як він в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу, яку вона потребує в зв'язку з навчанням. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в сумі 1000,00 грн. щомісячно. Пояснивши, що не має можливості надавати матеріальної допомоги на навчання позивачки в розмірі якому вона просить у позовній заяві, так як у нього на утриманні ще перебуває дочка від першого шлюбу - Анжела, [INFO], на утимання якої він сплачує аліменти згідно рішення суду, а також має ще двох неповнолітніх дітей він другого шлюбу, яких він також утримує. Крім того, він в даний час не працює, доходу він належної йому земельної ділянки не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання позивачки лище в розмірі 1000 грн. щомісячно. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], у судовому засіданні вважає, що позов її дочки [PERSON] слід задоволити частково, в розмірі 1500 грн., оскільки дочка дійсно в даний час потребує матеріальної допомоги з боку батька в зв`язку з навчанням. На навчання дочки потрібні значні кошти, а вона не взмозі самостійно утримувати її. [PERSON] навчається на денній формі навчання і не має самостійного заробітку. Вартість навчання, яка становить 8000 грн. за рік, вона сплачує за дочку самостійно, але коштів на проїзд, оренду квартири, харчування, та одяг не вистачає, тому батько, який є працездатним, повинен також надавати матеріальну допомогу своїй дочці в період її навчання.. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задоволити часково з наступних підстав. У справі, яка розглядається судом по суті, спір виник із сімейних відносин щодо виконання батьківського обов'язку з утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Поряд з цим, згідно з положеннями частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №039057 виданим відділом РАГС Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області від 11.08.1999 року. Відповідно до довідки Кременчуцького медичного коледжу імені [PERSON] №1765 від 06.04.2017 року, позивачка [PERSON] навчається в даному вищому навчальному закладі, І рівня акредидації, на 3 курсі відділення "Сестринська справа" на договірній денній формі навчання. Стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Після розірвання шлюбу між батьками позивачки, відповідач сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання своєї неповнолітньої дитини - [PERSON], згідно рішення суду, до досягнення дитиною повноліття. В даний час матеріальну допомогу надавати їй припинив. В звязку з продовженням навчання у вищому навчальному закладі [PERSON], продовжує потребувати матеріальної допомоги зі сторони батьків, у звязку з тим, що їй необхідні кошти на оплату навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, тощо. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину під час продовження нею навчання, оскільки під час розгляду справи не встановлено обставин, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд також враховує матеріальне становище відповідача, який в даний час не працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу, та сплачує аліменти за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу, а також суд враховує, що мати позивачки також є працездатною, та повинна в рівній мірі також брати участь у забезпеченні дитини, яка продовжує навчання. З огляду на вищевказані обставини, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1200,00 грн. щомісячно до закінчення навчання. Такий розмір аліментів, на думку суду буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: dismissed