Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

11.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого 05 червня 2005 року [PERSON] на земельну частку (пай) площею 6,75 умовно кадастрових гектарів, яка розташована на території Пісківської сільської ради, та належала померлій 20 грудня 2002 року [PERSON]. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач прийняла спадщину після смерті її чоловіка, [PERSON], отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. В той же час, на думку позивача, до складу спадкової маси повинно бути також включено земельну ділянку (пай), яка належала померлій 20 грудня 2002 року [PERSON], оскільки [PERSON] проживав разом із нею до дня смерті більше 5 років та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу до управління її майном, а саме: ощадною книжкою, майновим сертифікатом, будинком. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що [PERSON] проживав однією сімєю із [PERSON] більше 20 років без оформлення шлюбу. Дітей не мали. Інші родичі [PERSON] не відомі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.91). Треті особи, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 20.12.2002 року померла [PERSON] (а.с.31). За життя померлою заповітів не складалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.32, 33). Спадкова справа заведена 13.09.2013 року (а.с.34). Згідно довідки Пісківської сільської ради разом із [PERSON] з 07.09.1983 року до дня її смерті проживав [PERSON] (а.с.17, 42). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в селі Піски більше 20 років, без реєстрації шлюбу, вели спільне домогосподарство. Проживали у будинку, який належав [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] залишився проживати у цьому будинку, а в подальшому одружився із позивачем. 05.06.2005 року, помер [PERSON] (а.с.12). Позивач за заповітом прийняла спадщину після померлого [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала померлому (а.с.11, 14, 16, 18). 19.07.2017 року позивач звернулась до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] (а.с.15). Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із невизначеністю щодо можливості застосування п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до даної ситуації (а.с.13). На думку суду, [PERSON] не може бути визнаний таким, що прийняв спадщину після [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до абз.2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла 20.12.2002 року, то спадкові відносини регулюються нормами ЦК УРСР, 1963 року. [PERSON] не є спадкоємцем за законом першої або другої черги відповідно до положень ЦК УРСР, 1963 року (ст.ст.529, 530). Таким чином, [PERSON] не отримав право на спадщину. В свою чергу, відповідно до ст.555 ЦК УРСР, у випадку відсутності спадкоємців за законом або заповітом, спадкове майно за правом спадкування переходить до держави. Позивач помилково посилається на норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Вказане положення слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР. Лише у випадку, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 1265 ЦК. Зазначені висновки суду відповідають правовим позиціям Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування (лист від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed