Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначає, що 28.12.2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №77.2/С3-436.07.2, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 300000 грн. Відповідно до додаткового договору №3 строк дії кредитного договору продовжено до 28.12.2011 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним договором 28 грудня 2007 року позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 2,5468 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 07 вересня 2009 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2007 року, яким передбачено строк дії договору до 28.12.2011 року. Оскільки строк кредитного та іпотечного договорів сплив, як і основне зобов'язання, позивач просить суд визнати таким, що припинений з 28 грудня 2011 року договір іпотеки від 27.12.2007 року, укладений між сторонами у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив через їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №77.2/С3-436.07.2, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 300000 грн. строком до 28 грудня 2009 року. Відповідно до договору №3 про внесення змін до кредитного договору №77.2/С3-436.07.2 від 28 грудня 2007 року строк дії кредитного договору продовжено до 28.12.2011 року. Як вбачається з нотаріально посвідченого договору іпотеки, укладеного між сторонами з метою забезпечення належного виконання зобов'язання 28 грудня 2007 року позивач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 2,5468 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 07 вересня 2009 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.12.2007 року, згідно якого іпотекодавець зобов'язаний повернути кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору в строк до 28 грудня 2011 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок. 26.09.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №77.2/С3-436.07.2 в розмірі 79145333 грн. 86 коп. та судові витрати. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 29 січня 2014 року змінене. Зменшено розмір пені, до 14000000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Сторонами в судовому засіданні визнається, що вказане рішення звернуто до примусового виконання, однак до цього часу не виконане. Відповідно до вимог ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ст.575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Статтею 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст.17 Закону України „Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином На підставі аналізу наведених норм закону та обставин по даній справі, суд приходить до висновку, що зобов'язання позивача перед банком в частині повернення кредитних коштів залишається невиконаним, що підтверджено рішеннями суду від 26 вересня 2013 року, 29 січня 2014 року та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 03 червня 2014 року і визнається представником позивача у даній справі. За таких обставин, коли основне зобов'язання в повному обсязі не припинено, відсутні підстави для припинення обтяження майна, яке було передане в іпотеку, згідно умов договору від 28.12.2007 року.

Outcome: dismissed