Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивували тим, що відповідно до договору кредиту №172 від 20.02.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та [PERSON], останній отримав кредит на суму 17 386, 00 доларів США зі сплатою 9,5% річних, з кінцевим терміном погашення 19 лютого 2014 року. 17.12.2012 р. між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого первинний кредитор зобовязався відступити ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема і за договором кредиту, укладеного з [PERSON] Відповідач свої зобовязання по договору не виконав і станом на 01.01.2014 року внаслідок невиконання ним взятих на себе кредитних зобовязань сума його заборгованості перед позивачем складає 206331, 54 грн., які просить стягнути на користь позивача, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову (а.с.31). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, ствердив, що про зміну первісного кредитора у договорі його не повідомляли, кредит він сплачує, про що свідчать квитанції, з наданим позивачем розрахунком заборгованості не згідний. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 20.02.2007 року Закрите акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №172, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 17386,00 доларів США, а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього (а.с.20-24). Відповідно до копії договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, ТзОВ «Кредитні Ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк», а первинний кредитор зобовязався відступити ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами (а.с.8-18). Позивачем було надано копію витягу з Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, відповідно до якого договір за №172 від 20.02.2007 року зареєстрований на позичальника [PERSON] (а.с.19). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами. Доведенню підлягають обставини, що мають значення для постанови рішення по справі і відносно яких у сторін виникає спір. Згідно положень ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, пояснень свідків, письмових доказів та інше. Відповідно до ст.58 ЦПК сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими, відповідно до ст. ст. 58,59 ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст.626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З аналізу наведених норм суд прийшов до висновку про неналежність поданих позивачем доказів, оскільки із наданої копії договору відступлення прав вимоги від 17.12.2007 року неможливо встановити волевиявлення сторін щодо укладення цього договору, тобто підписання цього договору саме ТзОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк», а тому неможливо встановити перехід права вимоги до ТзОВ «Кредитні Ініціативи» за кредитним договором №172 від 20.02.2007 року, який був укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк». Окрім цього, в копії вказаного договору містяться виправлення коректуючим засобом (а.с.9, 10,11), що викликає у суду сумнів у його справжності, тим більше, що даний примірник договору не є належним чином посвідченим, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом по справі. Суд не може прийняти як належний доказ витяг з Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, оскільки вказаний витяг не дає можливості встановити, що він є невід'ємною частиною Договору відступлення права вимоги, а також те, що право вимоги за кредитним договором №172 від 20.02.2007 року перейшло до ТзОВ «Кредитні Ініціативи». З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.28) неможливо встановити фактичну суму боргу [PERSON], з урахуванням наданих відповідачем платіжних доручень за період 2007-2008 років (а.с.а.с 50-63). З наведеного вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed