Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив: -визнати спільною сумісною власністю подружжя садовий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, площею 491 кв.м., з кадастровим номером [NUMBER] за № [NUMBER], що розташовані у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області; -визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частину садового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, що розташовані за вищевказаною адресою. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2015 року. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20.04.2018 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу, за сумісні кошти, подружжям було придбано цілий садовий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами № [NUMBER], що розташований у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області та земельну ділянку № [NUMBER] площею 491 кв.м., з кадастровим номером [NUMBER] що розташована у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області. Право власності було оформлено за відповідачем. Після припинення сімейних відносин сторони не можуть досягнути згоди щодо поділу сумісного майна подружжя, тому позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання, підтримане позивачем, про залишення без розгляду частини позовних вимог, зокрема, просив залишити без розгляду вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя садового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, площею 491 кв.м., з кадастровим номером [NUMBER] за № [NUMBER], що розташовані у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області. Іншу частину позовних вимог позивач та його представник підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначивши, що спірне майно було придбано за її власні кошти. ЇЇ представник в судовому засіданні також не визнав позовні вимоги, з підстав викладених у відзиві, просив суд відмовити у задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 13.02.2019 року позовні вимоги [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя садового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, площею 491 кв.м., з кадастровим номером [NUMBER] за № [NUMBER], що розташовані у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області залишено без розгляду. Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників процесу та дослідивши надані суду письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі (а.с.6), подружжя [PERSON] за сумісні кошти придбали за договором купівлі - продажу садового будинку та земельної ділянки від 23.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2059, цілий садовий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами № [NUMBER], що розташований у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області та земельну ділянку № [NUMBER] площею 491 кв.м., з кадастровим номером [NUMBER] що розташована у Садово-виноградарському товаристві громадській організації «Зорька» м. Миколаєва Миколаївської області (а.с.9-10). Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-16) право власності на спірне майно зареєстровано за [PERSON] Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved