Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

29.10.2018 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, акціонерного товариства «Полтава-банк», про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення завданої моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що в серпні 2014 року нею було відкрито картковий рахунок в AT «ПОЛТАВА- БАНК» на отримання пенсії. Даним рахунком вона користувалася до квітня 2015 року та закрила його в квітні 2015 року. У другій половині 2017 року позивачу стало відомо, що в AT «ПОЛТАВА-БАНК» за адресою м. Харків вул. Киргизька, 19 співробітниками відділення на її ім`я без її відома були відкриті карткові рахунки, підписані від її імені договори на обслуговування, хоча ні з письмовими, а ні з усними заявами щодо їх відкриття вона не зверталась, документів не надавала. Позивач допускає, що 22.08.2014 року її документи, здані нею на відкриття пенсійної картки, могли бути використані працівниками відділення для виконання плану з випуску інших карток. Як підтверджено листом AT «ПОЛТАВА-БАНК» в даний час на її ім`я значиться відкритим з 29.03.2016 року пенсійний картковий рахунок [NUMBER] , тоді як ні заяви на його відкриття, ні інших документів вона у відділення банку не подавала і згоди на використання її персональних даних як і підписаних власноруч договорів на відкриття рахунків у банку немає. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у порушенні її прав, у приниженні честі та гідності людини. Зазначені дії відповідача порушують вимоги закону щодо забезпечення банківської таємниці та конфіденційності інформації щодо клієнта, призвели до розголошення її персональних даних та відомостей про її матеріальний стан, стан її особистих справ. Маючи тяжкі захворювання, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Позивач просила: визнати дії акціонерного товариства «ПОЛТАВА-БАНК» щодо збирання, зберігання, використання та поширення інформації про неї, як фізичну особу (персональні дані) незаконними; зобов`язати акціонерне товариство «ПОЛТАВА-БАНК» видалити інформацію (її персональні дані) зі своєї бази даних, припинити збирання, зберігання, використання та поширення її персональних даних третім особам; зобов`язати відповідача закрити картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на її ім`я, та стягнути з акціонерного товариства «ПОЛТАВА-БАНК» на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Ухвалою від 18.02.2019 року прийнято цивільну справу до розгляду, призначено справу на 02.04.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. Відповідно до наданого представником відповідача відзиву на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити з огляду на наступне. Картковий рахунок позивача був відкритий на підставі заяви, а так як позивач не з`явився для отримання картки і не підписав відповідний договір на відкриття рахунку, то відповідно рух коштів по цьому рахунку і не здійснювався. Представник відповідача вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що банком були розголошені персональні дані та відомості про її матеріальний стан третім особам, так як вони не ґрунтуються на доказах і є суб`єктивною оцінкою позивача. 21.05.2019 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12.08.2019 року. У судовому засіданні позивач та її представник позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що протягом 2014-2016 років у відділенні № 1 Харківського регіонального управління ПАТ «Полтава-банк» на ім`я [PERSON] були відкриті наступні карткові рахунки: № [NUMBER] (відкритий 22 серпня 2014 року, закритий 08 квітня 2015 року, рух коштів не здійснювався); № [NUMBER] (відкритий 01 вересня 2014 року, закритий 08 квітня 2015 року); № [NUMBER] (відкритий 29 березня 2016 року, рух коштів не здійснювався). Підставою для відкриття вказаних рахунків були заяви [PERSON] . Листом ПАТ «Полтава-банк» від 18 жовтня 2017 року № 011-001/2677 повідомлено, що під час відкриття зазначених рахунків на ім`я [PERSON] працівниками ПАТ «Полтава-банк» здійснювалась ідентифікація та верифікація, у присутності [PERSON] робились копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та пенсійного посвідчення, які завірялись особистим її підписом. Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.5 ст.6 ЗУ "Про захист персональних даних" обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. При цьому, ст.11. цього ж Закону вказує, що підставами для обробки персональних даних є : 1)згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; 2)укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Позивач, надавши відповідачу пакет документів, який є необхідний для укладення договору, підписавши заяви на відкриття карткових рахунків, підтвердила свою згоду на обробку персональних даних з метою та в обсязі, визначеному договором чи законодавством. Твердження позивача про те, що банком були розголошені персональні дані та відомості про її матеріальний стан третім особам, не підтверджені доказами. Пояснення свідка [PERSON] , яка є дочкою позивача, суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вона є зацікавленою особою у вирішенні спору. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи те, що стороною позивача не надано суду належних, достовірних та доказів, які б свідчили про порушення її прав відповідачем, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed