Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи, тим, що 21.12.2017 року відповідач [PERSON] на підставі особистого волевиявлення надав свою згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах визначених публічним договором, що розміщений на офіційному веб-сайті позивача www. planetavt. ua. Зазначені обставини підтверджуються заявою про приєднання до публічного договору №АВНОА!00000002 від 21.12.2017 року. Відповідно до специфікації позивач передав, а відповідач прийняв у платне володіння та користування автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, номер кузова ( VIN ): [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 318 000,00 грн. Відповідно до п.14.1.3. заяви про приєднання до публічного договору відповідач взяв на себе зобов`язання, сплачувати щомісячні платежі за користуванням предметом лізингу, згідно графіку лізингових платежів в період з 21 по 25 число кожного місяця, які складаються: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу; відсотки за користуванням предмету лізингу; комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу. Позивач свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі, надавши в платне володіння та користування відповідачу предмет лізингу. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого станом на 24.09.2018 року заборгованість за договором склала 288 418 грн. 54 коп. (двісті вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять тисяч гривень п`ятдесят чотири копійки), з яких: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -245 704,04 грн.: в т.ч. залишок просточеної заборгованості за наданим кредитом - 13 843,04 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами - 28 975,81 грн., в т.ч. залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом -22 367,68 грн. - заборгованість з комісії - 7 297.04 грн., в т.ч. заборгованість за простроченою комісією - 6 097,18 грн. - загальна сума нарахованої пені - 6 441.65 грн. На підставі вищенаведеного , позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 288 418 грн. 54 коп, сплачений ними судовий збір у розмірі 4 326,28 грн. та 4 500 грн. за надання правничої допомоги адвоката. В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Автокредит Плюс» суму заборгованості за договором фінансового лізингу та судові витрати. Представник відповідача подав відзив в якому зазначив, що як стверджує позивач 21.12.2017 року [PERSON] було підписаго заяву про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті www.planetavt.ua №АВНОА!00000002. Зазначає, що 09.05.2018 року автомобіль, що був предметом лізингу був викрадений в лізингоодержувача, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, копія якого наявна в матеріалах справи. При цьому відповідно до положень договору лізингодавець мав вмонтувати в автомобіль пристрій GPS та здійснювати моніторинг предмету лізингу. Для відповідних дій лізингоодержувач здійснив авансовий платіж, що включав вартість пристрою GPS та систематично здійснював платежі, що покривали витрати на здійснення моніторингу. Разом з тим коли автомобіль було викрадено, лізингодавець повідомив, що пристрій моніторингу не був підключений, а відомостей про місце розташування автомобілю в нього нема. Окрім того, представник лізингодавця повідомив, що лізингоодержувач тепер має негайно здійснити всю оплату за автомобіль. Офіційної вимоги щодо оплати вартості автомобіля лізингоодержувач не отримував. В подальшому лізингодавець звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договором фінансового лізингу, при цьому умисно приховуючи від суду факт викрадення автомобіля та невиконання ним умов договору щодо встановлення пристрою відстеження та нездійснення моніторингу автомобіля. Крім того, звертає увагу суду, що в письмовій формі договір фінансового лізингу з узгодженням всіх його істотних умов між сторонами не укладався, а заява позивача про приєднання до публічного договору не може замінювати собою укладений в письмовій формі договору. Зазначає, що від імені лізингодавця наявна ксерокопія печатки і факсиміле підпису директора ТОВ «Автокредит Плюс» Кравчути В.А., а також підпис представника лізингодавця [PERSON] . Проте вказана заява не містить умов про використання факсиміле, а також підтвердження повноважень представника ТОВ «Автокредит Плюс» [PERSON] на підписання будь-яких угод від імені зазначеної юридичної особи та займаної посади, також відповідна заява ніяким чином не ідентифікує повноваження директора на укладення таких договорів. Договір фінансового лізингу автомобіля має бути нотаріально посвідченим, а відсутність такого посвідчення свідчить про нікчемність такого договору. Вказує, що автомобіль, що був предметом лізингу, був викрадений в лізингоодержувача, однак ні повідомлення про подію дефолту, ні інформацію про , ні інформацію про місце розташування транспортного засобу лізингодавцем надано не було. Просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «Автокредит Плюс» в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача подав письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши письмові клопотання представника позивача та представника відповідача, приходить до наступних висновків. 21 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» та [PERSON] підписано заяву про приєднання до публічного договору №АВНОА!00000002. Відповідач надав згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених Публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті www.planetavt.ua. Відповідно до умов публічного договору - лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці , кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в заяві про приєднання до договору, додатку 1 «Специфікація», а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Відповідно до специфікації позивач передав, а відповідач прийняв у платне володіння та користування автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, номер кузова ( VIN ): [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 318 000,00 грн. Відповідно до п.14.1.3. заяви про приєднання до публічного договору відповідач взяв на себе зобов`язання, сплачувати щомісячні платежі за користуванням предметом лізингу, згідно графіку лізингових платежів в період з 21 по 25 число кожного місяця, які складаються: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу; відсотки за користуванням предмету лізингу; комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу. Статтею 806 ЦК України , також ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року №723/97 передбачено , що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачі) у користування майно, що належить лізингодавцю на справі власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (Лізингові платежі). Відповідно до вимог передбачених ст.. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку , встановленому договором. Згідно п.3 ч.2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов`язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Згідно зі ст.ст. 526, 257, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розділу 8 Публічного договору подія дефолту вважається будь-яка з наступних подій: а) затримання сплати лізингоодержувачем щомісячних платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць; б) перевищення заборгованості більш як на 10% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікацій; в) несплата лізингоодержувачем більше однієї виплати , яка перевищує 5% від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації; г) з урахуванням умов статті 6.2.5 договору предмету лізингу став недоступним для лізингодавця внаслідок ненадходження його за останньою адресою базування; д) недотримання лізингоодержувачем будь-якої заяви чи запевнення, що визначені у статті 10.1 договору;ж) подання лізингоодержувачем повідомлення про неспроможність виконати свої зобов`язання за договором , за відсутності клопотання поданого згідно із статтею 6.6.2 цього договору, або відмови у його задоволенні; и) недотримання лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених статтями 6.2.3.- 6.2.8, 6.2.14, 6.2.15 цього договору,з) у випадку викрадення або втрати предмета лізингу, належно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні й) у випадку, якщо предмет лізингу знищений, пошкоджений і не може бути відновлений (в.ч. при повній контуктивній загибелі відповідно до умов страхування предмету лізингу), незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні .л) лізингоодержувач прострочив приймання прдмету лізингу на строк понад 10 (десять) календарних днів. К) інше істотне порушення лізингоодержувачем умов цього договору. Для цілей підпункту «м» статті 8.1. договору, не вважається істотним лише таке порушення умов договору, яке виключно на розсуд лізингодавця завдало несуттєвої шкоди лізингодавцю та було усунене лізингоодержувачем протягом 10 днів від дати настання такого порушення. У разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу каналами зв`язку повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов`язань за цим договором. Повернення предмета лізинга здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт. Якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт , лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором. 9 травня 2018 року предмет лізингу - автомобіль, було викрадено,в зв`язку з чив відповідач звернувся до органу досудового слідства, відповідно дані було внесено до ЄРДР 10 травня 2018 року,номер кримінального провадження 12018090010001832 (а.с.112). У відповідності до листа відповідача до позивача від 15.08.2018 року (а.с.147-152), відповідач повідомив позивача про подію дефолту у встановленому законом порядку. Згідно з ст. 629 ЦК України , договір є обов`язковим для виконання сторонами. Однак, відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача лізингових платежів, пені, штрафу суперечать вимогам статті 216 ЦК України щодо наслідків недійсності нікчемного правочину. Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі 755/6025/15-ц від 13 червня 2018 року. Аналогічні висновки вищої інстанції зазначені в постановах ВСУ від 16.12.2015 року №6-2766цс15, від 19.10.2016 року №6-1551цс16, від 18.01.2017 року у справі №6-648цс16, від 22.11.2017 у справі №6-428цс17, постановах Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №201/4408/16, від 10.01.2019 року у справі №520/3822/16, від 17.10.2018 року №648/739/17, від 27.03.2019 року №288/231/16, від 26.06.2019 року у справі №477/1022/16, від 29.07.2019 року №547/1220/16, від 28.08.2019 року у справі №751/1826/17, від 18.09.2019 року у справі №362/4088/16, від 1 квітня 2020 року №404/4702/18. У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що оскільки публічний договір про надання фінансового лізингу укладений між позивачем та відповідачем 21.12.2017 року ,тобто між юридичною особою та фізичною особою - не є нотаріально посвідчений згідно ст.799 ЦК України, що в свою чергу свідчить про його нікчемність в силу положень ч.1 ст.220 ЦК України, а отже існують підстави для застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст.216 ЦК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed