Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі міста Донецька (далі Фонд в Ворошиловському районі м.Донецька), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області (далі Фонд в м.Маріуполі), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Фонду в Ворошиловському районі м.Донецька від 30 вересня 2002 року № 1373, зобовязати Фонд в м.Маріуполі призначити одноразову допомогу в розмірі 13076 гривень та виплатити недоплачену суму у розмірі 6742 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, а також зобовязати Фонд в м.Маріуполі призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 130,76 грн. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30.09.2002 року № 1373, зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі призначити одноразову допомогу у розмірі 14208 гривень та виплатити недоплачену суму у розмірі 6548 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 142,08 гривень та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року. В обґрунтування позовних вимог вказав, що Фондом в Ворошиловському районі м.Донецька не враховано, що підприємство-роботодавець позивача [PERSON] обєднання «Донецьквугілля» Мінтопенерго України (далі ВО «Донецьквугілля») не ліквідовано, а тільки було змінено назву одного з структурних підрозділів, тому відповідачем не правильно ідентифіковано роботодавця та призначено йому страхові виплати із розрахунку місячної тарифної ставки проходчика аналогічної професії (посади) у галузі, до якої належало ліквідоване підприємство, із розрахунку 383 гривень. Позивач вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховуючи довідку № 3-185 від 25.09.2002 року ВО «Донецьквугілля», в якому він отримав професійне захворювання, що спричинило страховий випадок, при середньомісячній заробітній платі проходчиків в розмірі 710,40 гривень, він має право на страхові виплати з розрахунку 710,40 гривень. Взявши за приклад постанову відповідача від 30.09.2002 року № 1373 одноразова грошова допомога мала бути призначена позивачу у розмірі 14208 гривень ( 710,4х20). Оскільки позивач у 2002 році отримав 7660 гривень допомоги, то сума, яка підлягає доплаті складає 6548 гривень. Перша щомісячна виплата мала складати 142,08 гривень (710,40х20%). На даний час страхова справа позивача перебуває на виконанні в Фонді в м.Маріуполі, тому він має здійснити відповідний перерахунок регулярних страхових виплат. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказував на те, що позовна заява не підлягає задоволенню, позивач повторно звертається з вимогами які вже були предметом розгляду між тими самими сторонами (про що є відповідне рішення), застосовує цивільне законодавство замість спеціального закону та звернувся поза межами строку давності, крім того не надав доказів для здійснення розрахунку з правових підстав зазначених в законі. Згідно трудової книжки позивача було прийнято на роботу 30.10.1990 року підземним прохідником 5 розряду гірничомонтажної ділянки № 6 з повним робочим днем під землею. Згідно довідки МСЕК 25.07.2002 року за сукупністю [PERSON] встановлено 80 % втрати працездатності, де 20 % первинно - за діагнозом хронічна двостороння нейросенсорна приглухуватість та 60 % за діагнозом хронічний обструктивний бронхіт з 06.06.95 року. Також заявою позивача про призначення йому виплат 26.07.2002 року встановлено, що позивач просить призначити виплати саме під час роботи на ПТОР ГШО, реєстраційний номер страхувальника № [NUMBER], тобто той номер який зазначено в постанові відділення виконавчої дирекції Фонду в Ворошиловському районі м. Донецьк № 1373 від 30.09.2002 року. Зазначив, що ні довідка № 3-185 від 25.09.2002 року (6 місяців 2002р.) ні довідка № 3-133 від 26.07.2002 р.(червень) не можуть бути застосовані, оскільки не відповідають вимогам п. 12 (24)Постанови КМУ № 1266. Підприємство ДВО «Донецьквугілля» не було роботодавцем і страхувальником позивача, та не є правонаступником «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання». Крім того, позивач двічі звертався з позовами, тобто на той час розглядалось два провадження за яким є такі рішення суду Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 року та постанова Ворошиловського районного суду від 04.04.2012 року у справі № 2а/0508/74/2012. Так за вказаними рішеннями від 2012 року позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови відділення в Ворошиловському районі від 30.09.2002 року № 1373, зобовязанні відділення Фонду в Калінінському районі призначити з 20.06.2011 року по дату звернення, щомісячної страхової виплати, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 130 грн. 76 коп. та виплати недоплаченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за час прострочення виплати. Ухвалою Вищого адміністративного суду 01.10.2013 р. було розглянуто касаційну скаргу [PERSON] на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 р. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 р., якою у задоволені касаційної скарги було відмовлено. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи дійшов до висновку, про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Управлінні по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання з 30.10.1990 року по 18.03.1996 року в якості підземного прохідника 5 розряду. Згідно Наказу № 678к від 18.03.1996 року позивача було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.126-128). Згідно Наказу Виробничого об'єднання «Донецьквугілля» Мінтопенерго України» від 01.10.1992 р. № 95, «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання» було реорганізоване в «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» ( а.с.10). 11.04.2002 ухвалою Господарського суду Донецької області за справою про банкротство №23/3-18Б ліквідовано юридичну особу «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного обладнання».(а.с.153). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду м. Донецька від 22 травня 2012 року скасовано постанову Ворошиловського районного суду м. Донецька від 04.04.2013 року. Відмовлено у задоволені позовних вимог у частині визнання протиправною та скасування Постанови [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30.09.2002 року № 1373, зобовязання [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Калинівському районі м. Донецька призначити позивачу з 20.06.2011 року по дату звернення, щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 130,76 гривень та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за час прострочення виплат з 20.06.2011 року по дату звернення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2013 року відхилено касаційну скаргу [PERSON], ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 року у цій справі залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2013 року, Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.05.2012 року встановлено, що згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області № 14/4-25/203 від 17.06.2009 року, станом на 17.06.2009 року «Державне підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.Відповідно до історичної довідки № 74/08 від 29.03.2012 року архівного відділу Донецької міської ради, 10.06.1998 року по справі № 23-3/18Б «Державне підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» за рішенням Арбітражного суду визнано банкрутом. Відкрита ліквідаційна процедура. Відповідно до листа Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» № 7-36 від 27.02.2012 року на виконання наказу Мінвуглепрому від 09.10.1996 року № 512а «Про створення державної холдингової компанії «Донвугілля», шляхом реорганізації ВО «Донецьквугілля» приєднані до складу ДХК «Донвугілля» окремі підприємства згідно з додатком до наказу Мінвуглепрому від 09.10.1996 року № 512а, «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» до складу ДХК «Донвугілля» не ввійшло. Таким чином суд приходить до висновку, що твердження представника позивача про те, що Фондом в Ворошиловському районі м.Донецька не враховано, що підприємство-роботодавець позивача [PERSON] обєднання «Донецьквугілля» Мінтопенерго України (далі ВО «Донецьквугілля») не ліквідовано, а тільки було змінено назву одного з структурних підрозділів необґрунтовано та безпідставне та не приймає їх до уваги при вирішенні спору по суті, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини в сенсі ст. 61 ЦПК України. 28 червня 2002 року позивачу встановлено друге професійне захворювання - хронічна двостороння нейросенсорна тугоухість. Згідно акту розслідування професійного захворювання за формою П-4, захворювання отримане в результаті професійної діяльності як прохідника на підприємстві «Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання». В акті чітко зазначено, що з урахуванням того, що підприємство припинило свою роботу, то ніяких заходів з метою ліквідації та попередження професійних захворювань не пропонувати . З даним актом позивач погодився та не оскаржував його, про що заявив у судовому засіданні його представник (а.с.154). Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30.09.2002 р. № 1373 позивачу було призначено страхові виплати із розрахунку місячної тарифної ставки прохідника 383,00 грн. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1,10 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105 встановлено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. При чому, середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.. Пунктом 2 "Прикінцевих положень" Закону№1105, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Пунктом 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 встановлено, що у разі коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров'я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою). За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. У разі відсутності у потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК ступеня втрати професійної працездатності. Згідно п. 8 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 01.11.2001 року № 43, у разі, коли на час звернення за страховою виплатою, у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої відповідної місячної тарифної ставки (посадового окладу) аналогічної професії (посади), у галузі до якої належало ліквідоване підприємство, установа, організація, але не менше розміру мінімальної заробітної плати на день розрахунку страхових виплат. З копії трудової книжки на імя [PERSON] вбачається, що останній знаходився у трудових відносинах з підприємством «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання», яке було ліквідоване відповідно до ухвали Господарського суду від 11.04.2002 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати на підставі п.12 постанови КМУ №1266 та застосовано місячну тарифну ставку прохідника згідно довідки ВО «Донецьквугілля» Мінтопенерго України від 25.09.2002 року №3-184 в розмірі 383,00 гривень. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача [PERSON] [PERSON] в обґрунтування позовних вимог на довідку ДВО «Донецьквугілля» № 3-133 від 26.07.2002 року, в якій зазначено, що середньомісячна заробітна плата проходчика в червні на шахтах обєднання складає 653,8 гривень, оскільки, як встановлено вищевказаними рішеннями Вищого адміністративного суду України, Донецького апеляційного адміністративного суду, що відповідно до листа Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» № 7-36 від 27.02.2012 року на виконання наказу Мінвуглепрому від 09.10.1996 року № 512а «Про створення державної холдингової компанії «Донвугілля», шляхом реорганізації ВО «Донецьквугілля» приєднані до складу ДХК «Донвугілля» окремі підприємства згідно з додатком до наказу Мінвуглепрому від 09.10.1996 року № 512а, «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» до складу ДХК «Донвугілля» не ввійшло, тому підприємство ДВО «Донецьквугілля» не було роботодавцем і страхувальником позивача, та не є правонаступником «Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання», внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги позивача не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed