Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки в спільному майні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини цегляного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,0796 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . Дане спадкове майно належало спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 224730. Вона вчасно прийняла спадщину після смерті матері, оскільки проживала з нею на момент її смерті. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає. 27 грудня 2018 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром №1423 на Ѕ частину цегляного житлового будинку загальною площею 84,8 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . При зверненні до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0796 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] їй було відмовлено у такій видачі. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2019 року вмотивована тим, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначена, а тому в нотаріуса відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5623855100:01:006:0260, загальною площею 0,0796 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , є рівними, та становлять по 1/2 частині земельної ділянки за кожною. 11.02.2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 06.08.2019 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві. 03.04.2020 року представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі розгляд справи провести у відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. (а.с.22, а.с 30, а.с 43)). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено судом, [INFO] в селищі Млинів Рівненської області померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується актовим записом №104 від 16.05.2018, проведеним Млинівським райвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (а.с.5) Згідно довідки Млинівської селищної ради від 20.05.2018 року в будинку [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] зареєстровані : [PERSON] , [INFO] померла , [PERSON] , [INFO] дочка померлої. (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно у червні 1998 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.15) Відповідно до рішення Млинівської селищної ради від 15 березня 2007 №335 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність по [ADDRESS] - позивачу та [PERSON] було передано безоплатно у спільну сумісну приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] . (а.с.10) На підставі вищевказаного рішення позивачу та спадкодавцю - ( [PERSON] ) виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №224730, який зареєстрований Млинівським районним відділом земельних ресурсів 03.10.2017 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010759300069. (а.с.11) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстром №1423 спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з Ѕ частини цегляного житлового будинку загальною площею 84,8 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.8) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу від 17 січня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,0796 га, що знаходиться в [ADDRESS] і належить гр.. [PERSON] , яка померла [INFO] в зв`язку з тим, що частка померлої у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначена. (а.с.16) Згідно ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року вбачається, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до статті 357 ЦК України, під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно зі статтею 377 ЦК Ураїни до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки,що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки ,крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно зі ч.ч.1,2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи викладене вище, закріплений принцип рівності часток у спільній сумісній власності, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] - по Ѕ частині за кожною, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved