Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У лютому 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] на початку вересня 2012 року познайомилася з відповідачкою, яка з її слів, працювала у КМДА та могла допомогти їх сім»ї отримати позачергово житло за програмою забезпечення житлом молодим сім»ям. Для цього позивачам потрібно було передати [PERSON] свій внесок вартості житла. Вказали, що у період часу з вересня 2012 року по березень 2013 року [PERSON] було передано відповідачу кошти у розмірі 10 тис. дол.. США та 65 000 грн., [PERSON] було передано відповідачу суму у розмірі 10 тис. дол.. США та 43 000 грн. та [PERSON] передала відповідачці 10 тис. дол.. США. Позивачі зазначають, що 15 травня 2013 року [PERSON] повідомила їм, що допомогли в отриманні житла вона не має змоги, але просить вважати кошти, які вона отримала від них в якості боргу, оскільки вона їх витратила на власний бізнес. 15 травня 2013 року між відповідачкою та [PERSON], [PERSON] було підписано розписки, а 10 вересня 2013 року розписку було підписано розписку між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до умов даних розписок [PERSON] передала в борг відповідачу кошти у розмірі 10 тис. дол.. США та 65 000 грн., [PERSON] передав в борг суму у розмірі 10 тис. дол.. США та 43 000 грн. та [PERSON] передала відповідачці в борг 10 тис. дол.. США, а [PERSON] зобов'язалася повернути ці ж суми грошових коштів до 18 червня 2014 року. Посилаючись на те, що позивачі свої зобов'язання виконали належним чином, передавши грошові кошти відповідачці в борг згідно розписок, а [PERSON] взяті на себе зобов'язання згідно розписок не виконала, суму позики не повернула, позивачі просять стягнути з відповідачки на користь [PERSON] борг у розмірі 10 тис. дол. США та 65 000 грн., 3 % річних у розмірі 16 116 грн., на користь [PERSON] борг у сумі 10 тис. дол.. США та 43 000 грн., 3 % річних у розмірі 15 054 грн. та на користь [PERSON] стягнути борг у розмірі 10 тис. дол.. США, 3% річних у розмірі 12 884 грн. та стягнути на їх користь суму судового збору. У судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що факт отримання відповідачем коштів від позивачів підтверджується розписками від 15 травня 2013 року (розписка підписана між відповідачкою та [PERSON], [PERSON] (а.с. 7-8) та від 10 вересня 2013 року, яка підписана між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до даних розписок відповідачка отримала від [PERSON] кошти у розмірі 10 тис. дол.. США та 65 000 грн. ( а.с. 8), від [PERSON] суму у розмірі 10 тис. дол.. США та 43 000 грн. ( а.с. 7) та від [PERSON] 10 тис. дол.. США ( а.с. 6) та зобов'язалася повернути позивачам ці ж суми грошових коштів до 18 червня 2014 року. Як зазначили у судовому засіданні позивачі, відповідачка у строк, передбачений розписками свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконала, що і стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. На підтвердження своїх доводів позивачами було надано розписки, як це передбачено ст. 1047 ЦК України (а.с. 6-8). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо стягнення з [PERSON] суми боргу по розпискам підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачів про стягнення з відповідачки на їх користь 3% річних, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що кошти за розписками від 15 травня 2013 року та 10 вересня 2013 року відповідачка повинна була повернути в строк до 18 червня 2014 року, то з цього часу за даними розписками відповідачка є такою, що прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої розписками та законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума трьох відсотків річних підлягає стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог на користь позивачів. Крім того, суд враховує, що згідно роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року - у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення суду навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а тому суд бере до уваги те, що станом на 06 жовтня 2016 року 100 дол. США в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ становить 2 589 грн. 83 коп. Не виконуючи належним чином зобов'язання за розписками відповідач порушила норми законодавства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не скористалася своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог позивачів, не надала доказів, які б могли спростовували позовні вимоги позивачів. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі по 2 296 грн. 67 коп. на кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved