Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У лютому 2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд визнати право власності на підземний гараж [ADDRESS] загальною площею гаражного боксу 17,3 кв.м. у порядку спадкування, оргументуючи тим, що у 2014 р. звернулася до приватного нотаріуса як єдина спадкоємиця із заявою про прийняття спадщини її чоловіка, який помер [INFO] р., який із ЗАТ «Спілка» 05.04.1998 р. уклав договір №б/н, яким передбачені умови інвестування будівництва підземного гаража [NUMBER] по вищезазначеній вулиці, відповідно до квітанції о прибуткового касового ордеру №27/34 та довідки про 100% оплату інвестиційного внеску від 01.02.2012 р. №27 [PERSON] виступив інвестором та повністю внесена сума інвестиційного внеску, однак, їй, позивачці, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючий документ був втрачений. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення спадкових прав позивачки. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіславши до суду пояснення по справі із проханням слухання справу у відсутності представника (а.с. 133). Третя особа у судове засідання не зявилась, телефонограмою просила суд слухати справу без її участі. Заперечень чи пояснень на позовну заяву не має (а.с. 138). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.08.1967 р. між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 33). [INFO] р. [PERSON] помер (а.с. 34). 05.04.1998 р. [PERSON] із ЗАТ "Спілка" уклав договір №б/н, яким передбачені умови інвестування будівництва підземного гаража [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до квітанції о прибуткового касового ордеру №27/34 та довідки про 100% оплату інвестиційного внеску від 01.02.2012 р. №27 [PERSON] виступив інвестором та повністю внесена сума інвестиційного внеску (а.с. 9, 10). Факт передачі підземного гаража підтверджується актом прийому-передачі від 05.04.1998 р. (а.с. 11). Згідно до технічного паспорту на вищезазначений гараж загальна площа гаражного боксу складає 17,3 кв.м. (а.с. 12,13). Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2014 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підземний гараж [ADDRESS] у звязку з ненаданням правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] р. (а.с. 127). Відповідно до заяви позивачки, вона є єдиною спадкоємицею за законом (а.с. 30). Ст. 1258 ЦК України зазначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Як встановлено судом, спадкодавець, мав у власності вищезазначений гараж та іншу нерухомість, а позивачка як спадкоємець за заповітом прийняла цю спадщину у визначений частиною 1 ст.1270 СК України шестимісячний строк та у визначеному частиною 1 ст.1269 СК України порядку, а також на виконання свого обов'язку, передбаченого частиною 1 ст.1297 і частиною 1 ст.1299 ЦК України, звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно за для його подальшої державної реєстрації, але отримала відмову з тих підстав, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке є предметом спадкування не зберігся. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що право власності на спірний гараж виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, входило до складу спадщини після його смерті та успадковано позивачкою за заповітом, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved