Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач СТОВ «Лукім'я» звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], ТОВ «Солоницьке», третя особа: реєстраційна служба Оржицького районного управління юстиції, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. У позовній заяві зазначається, що 10 січня 2007 року між СТОВ «Лукім'я» та [PERSON] укладено договір оренди землі (зареєстрований в Оржицькому районному відділі ПРФ ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.02.2008 року № 040855900102), термін дії якого 5 років. 16 травня 2012 року сторонами була укладена додаткова угода до вказаного договору, якою було внесено зміни в основний договір, зокрема щодо строку дії договору до 31 грудня 2017 року (зареєстрована відділом Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 13.07.2012 року за № 53268364003691). 16 травня 2012 року між СТОВ «Лукім'я» та [PERSON] укладено договір оренди землі б/н (зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області № 532368364003982 від 24.09.2012 р.), термін дії якого 6 років. Спадкоємцями за заповітом [PERSON], який помер [INFO], є [PERSON] та відповідач - [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] успадкувала 1/2 земельної ділянки площею 3,5402 га, кадастровий номер [NUMBER], та 1/2 земельної ділянки, площею 3,5400 га, кадастровий номер [NUMBER], які належали померлому [PERSON] 04 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни, в результаті чого [PERSON] стала єдиним власником земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]. Право власності на вказані земельні ділянки [PERSON] зареєструвала належним чином. Позивач зазначає, що адміністрацією товариства [PERSON] було роз'яснено, що між СТОВ «Лукім'я» та орендодавцем [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок від 10.01.2007 року та від 16.05.2012 р., і за умовами вказаних договорів, зокрема п.39, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Роз'яснено також, що за умовами договорів оренди зазначених вище земельних ділянок строк дії договору до 2017 року. Крім того, в позовній заяві зазначено, що адміністрацією товариства [PERSON] було роз'яснено порядок розірвання договору та одночасно було запропоновано з'явитися до СТОВ «Лукім'я» для переукладення договорів оренди землі з урахуванням зміни власника земельної ділянки. Разом з тим, як зазначає позивач, всупереч вимогам закону спадкоємцем орендодавця земельних ділянок під час дії вищезазначених договорів оренди були укладені договори оренди тих же земельних ділянок з іншим орендарем ТОВ «Солоницьке». Позивач стверджує, що дії відповідача [PERSON] суперечать вимогам законодавства та порушують права орендаря, так як частиною 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін або ж на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Таким чином, позивач вважає, що нормами чинного законодавства України визначено два шляхи дострокового розірвання договору оренди землі: за згодою сторін та за рішенням суду, а факт розірвання договору оренди землі підлягає реєстрації, порядок реєстрації такий же, як і для реєстрації самого договору оренди землі. Позивач вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. На думку позивача, договори оренди земельних ділянок укладено між СТОВ «Лукім'я» та [PERSON] строком до 2017 року, не припинено та не розірвано на момент укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок між спадкоємцем орендодавця -[PERSON] та ТОВ «Солоницьке», що свідчить про порушення вчиненими правочинами прав СТОВ «Лукім'я» на володіння й користування орендованими земельними ділянками та про недійсність укладених із ТОВ «Солоницьке» угод. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач, уточнивши позовну заяву, просив: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке» б/н від 05 лютого 2015 року загальною площею 3,5402 га (земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER]), розташованої в адміністративних межах Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке» б/н від 05 лютого 2015 року загальною площею 3,54 га (земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER]), розташованої в адміністративних межах Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області за клопотанням представника позивача був залучений до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Ухвалою суду третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, реєстраційна служба Оржицького районного управління юстиції, була замінена на Оржицьке районне управління юстиції, пізніше останнє було замінене на Оржицьку районну державну адміністрацію. В судовому засіданні представник позивача Юхимович С.А. позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач та представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, представник відповідачів [PERSON] направили до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю. У письмових запереченнях проти позову представник відповідачів [PERSON], зазначено, що договори оренди земельних ділянок, укладені між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке» укладено на законних підставах, підстави для визнання їх недійсними відсутні. Представник відповідачів також зазначає, що в п. 38 договору оренди від 10.01.2007 року, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Лукім'я», зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. У клопотанні про приєднання до матеріалів справи копії постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 року представник відповідачів вказує, що на момент реєстрації у Державному реєстрі прав на нерухоме майно права оренди ТОВ «Солоницьке» земельної ділянки [PERSON] у вказаному реєстрі відомості про державну реєстрацію права оренди СТОВ «Лукім'я» вказаних земельних ділянок були відсутні. Представники третіх осіб: відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області, Оржицької районної державної адміністрації, в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов СТОВ «Лукім'я» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 січня 2007 року між СТОВ «Лукім'я» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) укладено договір оренди землі (зареєстрований в Оржицькому районному відділі ПРФ ДП ЦДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.02.2008 року № 040855900102). За умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,54 гектара. Відповідно до пункту 8 даного договору договір укладено на 5 років. 16 травня 2012 року сторонами була укладена додаткова угода до вказаного договору, якою було внесено зміни в основний договір, зокрема щодо строку дії договору. Додатковою угодою від 16.05.2012 року строк дії основного договору продовжено до 31 грудня 2017 року. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Додаткова угода до договору зареєстрована відділом Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області 13.07.2012 року за № 53268364003691. 16 травня 2012 року між СТОВ «Лукім'я» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) укладено договір оренди землі б/н (зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області № 532368364003982 від 24.09.2012 р.), за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,54 гектарів. Відповідно до пункту 9 даного договору договір укладено на 6 років. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Приймання-передача вказаних земельних ділянок зафіксована у додатках до договорів оренди (акти приймання-передачі). Спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO], є [PERSON] та відповідач - [PERSON] в рівних частинах. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2014 року № 1-459, посвідченого державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контор [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом на 1/2 земельної ділянки площею 3,5402 га, розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицько району, Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Витягу №23214946 виданого 19.06.2014 року державним реєстратором державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області Потапенко Л.Д., реєстраційний номер - 388616953236. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 червня 2014 року № 1-461, посвідченого державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом на 1/2 земельної ділянки, площею 3,5400 га, розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER]. Право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Витягу №23220281 виданого 19.06.2014 року державним реєстратором державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області Потапенко Л.Д., реєстраційний номер - 388706853236. 04 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 земельної ділянки, площею 3,5400 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, а [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/2 земельної ділянки, площею 3,5402 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, та 1/2 земельної ділянки, площею 3,5400 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташованої на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Право власності [PERSON] на 1/2 земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Витягу №26368375, виданого 04.09.2014 року державним реєстратором приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Черненко О.О., реєстраційний номер - 388616953236 та на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Витягу №26367557, виданого 04.09.2014 року державним реєстратор приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Черненко О.О., реєстраційний номер - 388706853236. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37094995 від 05.05.2015 року вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право оренди ТОВ «Солоницьке» земельної ділянки, що належить [PERSON] (1/2 частина - згідно свідоцтва про право на спадщину, 1/2 частина - згідно договору міни), згідно договору оренди землі б/н від 05 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке», кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площа 3,5402 га, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19224491 від 10.02.2015 року. Як вбачається, відомості про реєстрацію права оренди даної земельної ділянки іншим орендарем в реєстрі відсутні. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41654155 від 03.08.2015 року вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право оренди ТОВ «Солоницьке» земельної ділянки, що належить [PERSON] (1/2 частина - згідно свідоцтва про право на спадщину, 1/2 частина - згідно договору міни), згідно договору оренди землі б/н від 05 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке», кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площа 3,5399 га, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19223800 від 10.02.2015 року. Як вбачається, відомості про реєстрацію права оренди даної земельної ділянки іншим орендарем в реєстрі відсутні. Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Представник позивача стверджує, що договори оренди земельних ділянок, укладені між СТОВ «Лукім'я» та [PERSON] строком до 2017 року, не були припинені та не було розірвані на момент укладення договорів оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Солоницьке», що свідчить про порушення вчиненими правочинами прав СТОВ «Лукім'я» на володіння й користування орендованими земельними ділянками та недійсність (у відповідності до ст.ст. 203-215 ЦК України) укладених із ТОВ «Солоницьке» угод. Однак суду не було надано належних та допустимих доказів того, що на момент укладення [PERSON] договорів оренди земельних ділянок з ТОВ «Солоницьке», [PERSON] чи представникам ТОВ «Солоницьке» було відомо про існування договорів оренди (додаткових угод) щодо цих же земельних ділянок, укладених між [PERSON] та СТОВ «Лукім'я». Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] чи представники ТОВ «Солоницьке» укладаючи договори оренди вказаних вище земельних ділянок діяли недобросовісно. Допитані в судовому засіданні державні кадастрові реєстратори [PERSON] та [PERSON] показали, що при формуванні витягів з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], необхідних для оформлення спадщини після смерті [PERSON], до цих витягів помилково не було включено дані про оренду цих земельних ділянок. У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20 жовтня 2011 року у заяві № 29979/04 «Рисовський проти України», підкреслюється особлива важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119). Згідно п. 71 вказаного рішення потреба виправити минулу "помилку" державного органу не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. «...Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються...» Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенціїпро захист прав і основних свобод людиникожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Це право включає, зокрема, можливість особи на власний розсуд передати своє майно в оренду у визначеному законом порядку. Право оренди в даному випадку є похідним речовим правом від права власності на майно. З врахуванням, зокрема, вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідачі не можуть відповідати за помилки державного органу при прийнятті ним рішень, а відтак спірні договори не можуть бути визнані недійсними, оскільки відповідачі добросовісно, відкрито та на законних підставах уклали договори оренди земельних ділянок та належним чином зареєстрували право оренди цих земельних ділянок. За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. При таких обставинах суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed