Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Голобутівської сільської ради за № 36 від 29.11.2001 року "Про оформлення права власності на житловий будинок в с. Голобутів". Зазначає, що 29.11.2001р. виконком Голобутівської сільської ради Стрийського району прийняв оспорюване рішення № 36. Як вбачається з тексту рішення, виконком доручив внести зміни у свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], який належить [PERSON], а саме, [PERSON] - замість [PERSON]; замість робочий двір - колгоспний. Проте жодної помилки у виданому його батькові свідоцтві про право власності на житловий будинок допущено не було, оскільки прізвище, ім»я та по-батькові його батька були зазначені вірно. Окрім того, виправлення у свідоцтві невідповідності особи « по-батькові», є встановленням факту, що має юридичне значення, та відноситься до компетенції суду. Винесення подібного роду рішень, виконавчим комітетом сільської ради, не передбачалось тогочасним законодавством. Також вказує, що його батько у листопаді 2001р. жодної заяви про виправлення допущених помилок при оформленні свідоцтва про право власності на житловий будинок не подавав. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, послались на обставини викладені в позовній заяві та просять таку задоволити. Представник виконкому Голобутівської сільської ради в судове засідання не з»явився, однак подали до суду заяви в яких розгляд справи просили проводити у їхній відсутності. Зазначивши, що Голобутівська сільська рада, позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки засідання сесії та виконавчого комітету сільської ради проводилось згідно чинного законодавства, що підтверджено протоколом № 15 від 27.12.2001р. сесії Голобутівської сільської ради (рішення № 119 від 27.12.2001р.) та протокол № 11 виконавчого комітету від 29.11.2001р. (рішення виконкому № 36 від 29.11.2001р.). Виконком сільської ради просить застосувати до заявлених вимог, строки позовної давності. Вислухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно рішення № 36 виконавчого комітету Голобутівської сільської ради від 29.11.2001р. «Про оформлення права власності на житловий будинок в с. Голобутів», виконком вирішив, доручити Стрийському МБТІ внести зміни у свідоцтві про право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], та належить [PERSON]: [PERSON] - замість [PERSON]; замість робітничий двір - колгоспний. Як вбачається з вказаного рішення, таке стосується власника будинку [ADDRESS] - [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер, [INFO] про що зроблено відповідний запис № 17. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] (позивач) народився, [INFO] його батьком являвся [PERSON]. Однак до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (зокрема являється власником спірного будинку), та відповідно не довів в судовому засіданні, яке його (позивача) право спірним рішенням порушено, а тому й не має права звертатись до суду з позовом про оспорювання рішення № 36 виконкому Голобутівської сільської ради від 29.11.2001р.. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 393 ч.1 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визначається судом незаконним та скасовується на підставі судового рішення. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, не може бути підставою для визнання такого акта недійсним. Також, якщо акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством. Позивачем не зазначено яким чином в даному випадку порушуються його права. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на фальсифікацію спірного рішення та підробку документів (зокрема заяви [PERSON]), поданих на виконком для розгляду вказаного питання. Проте жодних доказів на підтвердження цього не подає, не здобуто таких і в судовому засіданні. А навпаки, згідно протоколу № 11 від 29.11.2001р., порядку денного засідання виконкому Голобутівської сільської ради, вбачається, що на засіданні розглядалась, заява [PERSON] - про оформлення права власності на житловий будинок, вирішили, рішення №36 - прийнято одноголосно. Отже, оскаржуване позивачем рішення виконкому прийняте в межах його повноважень і при його прийнятті порушень охоронюваних законом прав та інтересів позивача у справі судом не встановлено. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття оскаржуваного рішення не може бути підставою для визнання його недійсним, позаяк таке порушення не спричинило прийняття неправильного рішення, яке в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийняте відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті. З огляду на вказане, окремі порушення встановленої процедури його прийняття не можуть бути підставою для визнання його недійсним. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі осбавини справи, на які сторони посилалися як на підставу свої вимог і заперечень, з урахуваннням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупередженний та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що вимоги позивача необгрунтовані, недоказані і задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає, що доводи [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому погодитися з позовними вимогами та зробити висновок щодо його законності та обґрунтованості не представляється можливим.

Outcome: dismissed