Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

06.05.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з цим позовом та просять постановити судове рішення, яким визнати за ними право власності за кожним по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за членами колгоспного двору, а позивач [PERSON] також просить визнати за ним право власності на 1/10 частину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та на 3/10 частин після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому позивачі посилаються на те, що цей житловий будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, вони - позивачі та померлі [PERSON] і [PERSON] ,входили до його складу та придбали кожний право власності на 1/5 частину цього будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно їм - позивачам відмовлено в проведенні реєстрації права власності на їх частку будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, а позивачу [PERSON] також постановою приватного нотаріуса відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ) та позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою виконавчого комітету Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області № 207 від 05.04.2019 року (а.с.17). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індівідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 44058417 від 15.11.2018 року позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок через відсутність у них правовстановлюючого документу на цей будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.04.1996 року, виданого Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №15, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.12). Спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 09.08.1995, а/з №11 від 10.11.1966 року (а.с.13) та син [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 11.11.1967 року (а.с.8), фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області № 866 від 02.11.2018 року (а.с.18) та листом завідувача Одеського державного нотаріального архіву Марчишиної С.Г. №3080/01-20 від 05.09.2019 року, про відсутність спадкової справи щодо майна [PERSON] Тому спадщина розподілилась між спадкоємцями порівну - по 1/10 частині кожному. Після цього, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.10.1997 року, виданого Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з № 29, [PERSON] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку та на 1/10 частину цього ж будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, але належним чином не оформила за собою право власності, тобто загальна частка склала - 3/10. При житті [PERSON] склала заповіт від 18.08.1997 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №55, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що вона за законом матиме право - [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано. Окрім цього позивач по справі являється сином спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 11.11.1967 року (а.с.8), який прийняв спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області № 865 від 02.11.2018 року (а.с.19) та матеріалами спадкової справи № 1146/00, заведеною державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Кухарєвою В.Б., з якої вбачається, що на деяке майно позивач вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогоров Д.О. від 23.11.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved