Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк"-Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості в сумі 20468, 36 грн. відповідно до кредитного №б/н від 25.07.2008 р., судових витрат по справі. При цьому, посилається на те, що 25.07.2008 р. між ПАТ «Акцент-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, за умовами якого [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов'язання у відповідності до умов договору і надав [PERSON] обумовлений договором кредит, але та не здійснила платежів у відповідності до умов погашення кредитної заборгованості, й порушивши умови договору, не повертає платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків. Тому, банк набув право вимагати погашення кредиту та інших нарахувань за ним внаслідок невиконання і неналежного виконання умов договору про надання кредиту. Відповідач повинна сплатити по умовам договору заборгованість станом на 06.03.2014 р., яка включає: заборгованість по кредиту 2629 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9663, 11 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 6725 грн., штрафи відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг-500 грн. як фіксована частина, 950, 87 грн. як процентна складова. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач позов не визнала, пояснивши, що платила по договору, але потім у зв'язку зі звільненням з роботи, по причині фінансових труднощів не могла виплачувати кредит та відсотки по ньому, крім того, вона в 2014 р. виявила в поштовому ящику копію судового рішення про стягнення з неї на користь ПАТ комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості за кредитними договорами 5617, 92 грн., витрат банку на оплату послуг адвоката 500 грн., судових витрат 45 грн., але банк цим рішенням не скористався. Вважає, що з неї не може стягуватись заборгованість по кредитному договору за строком давності, бо банк з 2008 р. по 2014 р. ніяких претензій до неї не пред'являв, про поточну заборгованість не повідомляв. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 25.07.2008 р. між ПАТ «Акцент-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, за умовами якого [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов'язання у відповідності до умов договору і надав [PERSON] обумовлений договором кредит, але та не здійснила у повному платежів у відповідності до умов погашення кредитної заборгованості, й порушивши умови договору, не повертає платежі з погашення суми кредиту та нарахованих відсотків й комісій. Позивач відповідачу по кредитному договору станом на 06.03.2014 р. нарахував заборгованість в розмірі 20468, 36 грн., яка включає: заборгованість по кредиту 2629 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9663, 11 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 6725 грн., штрафи відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг-500 грн. як фіксована частина, 950, 87 грн. як процентна складова (а.с.2-8). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути частину позики частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Як передбачено п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг від 25.07.2008 р., договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк (а.с.7). З додатку до позовної заяви представника позивача по справі вбачається, що станом на 06.03.2014 р. існує прострочена заборгованість по кредиту, відсоткам, а також нарахованої комісії та штрафам (а.с.2-4). Між тим, суд вважає, що подавач позову пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності по умовам кредитного договору (Заява позичальника, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою) від 25.07.2008 р. починається з 25.07.2010 р., коли закінчився строк дії договору. На день звернення з позовом до суду 20.03.2014 р. пройшло більше 3 років. Твердження представника позивача про те, що дія договору автоматично пролонговувалась кожні 12 місяців, бо сторони договору не інформували про його припинення, суд оцінює критично. Так, п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг від 25.07.2008 р. передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк. Тобто, це положення суд розглядає як воно письмово зафіксовано, без всяких припущень та тлумачень. Автоматичне пролонгування дії договору відбулось на строк 12 місяців, тобто, до 25.07.2010 р. Інших пролонгувань, на інші періоди, ніж на 12 місяців, у пункті 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг від 25.07.2008 р. не написано. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Відповідач в ході розгляду справи заявила письмово та усно про застосування до позовних вимог по спірним правовідносинам строку позовної давності (а.с.33). Подавач позову при подачі позову до суду, представник позивача в ході слухання справи не заявляли про поновлення строку позовної давності, вважаючи цей строк не пропущеним. По справі не вбачається обставин щодо зупинення перебігу позовної давності чи його переривання й останні платежі по кредиту [PERSON] здійснила ще в 2008 р. Отже, позовні вимоги представника позивача ПАТ «Акцент-Банк» в особі Сафір Ф.О. не можуть бути задоволені в зв'язку з пропуском строку звернення з позовом до суду, бо згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна вимога в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені. Оскільки позов не задовольняється, то не можуть стягуватись на користь позивача з відповідача і понесені ним судові витрати по справі, сплачені при подачі позову до суду у вигляді судового збору (а.с.12). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed