Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~07.06.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить рішенням суду стягнути на її користь з відповідача аліменти - для утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] Цвєталіну, [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - в розмірі 1/2 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, - з дня її звернення з даним позовом до суду і до досягнення кожним з дітей повноліття, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дітей, має можливість надавати кошти для утримання дітей, оскільки офіційно працевлаштований - працює трактористом з заробітною платнею 4000грн., проте в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги для утримання дітей, які проживають з нею, позивачем. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідач, двічі отримавши судову повістку про дату та місце судового засідання, у судове засідання не з'явився, двічі звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи з причин, які суд не може визнати поважними, оскільки обгрунтованих доказів на підтвердження цих причин надано не було, надав один доказ, який не можна визнати належним; тому такі дії відповідача суд визнає зловживанням процесуальними правами, які, в разі задоволення судом заяви про відкладення розгляду справи, - потягнуть порушення прав дітей на належне утримання, оскільки відповідач не надав суду доказів чи пояснень про те, що бере участь в утриманні дітей - допомагає позивачу, з якою проживають діти, купувати для дітей продукти харчування, одяг, іграшки, тощо. Тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень на це позивача. Позивач, надавши суду заяву про слухання справи за її відсутністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Розглянувши представлені суду документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення\~\~позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - між позивачем та відповідачем 17.04.2007 року було зареєстровано шлюб (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 042661, видане в день його реєстрації Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №04, а.с.9); - від чоловіка, на твердження позивача, в неї народилися діти: - 27.06.2007 року дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії І-ЖД №085277, яке було видане 17.07.2007 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №26), де відповідач вказаний батьком дитини (а.с.5); - 14.12.2009 року - дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії І-ЖД №204480, яке було видане 04.01.2010 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №03), де відповідач вказаний батьком дитини (а.с.6); - 22.06.2013 року - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії І-ЖД №354803, яке було видане 10.07.2013 року ВК Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис №19), де відповідач вказаний його батьком (а.с.7); - з довідки ВК Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.06.2017р., за №1004 - діти сторін - Цвєталіна, Орина, Дмитро - проживають з матірю. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин - матеріального стану та стану здоровя, - як відносно позивача, так і відносно відповідача, - суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні; не встановлено таких і при розгляді справи.\~ Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в\~ частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. \~Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від\~ 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~Частиною 2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~\~\~ \~\~Відповідно\~ до частин 1,4ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляд. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. В разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не надав суду будь-яких заяв чи заперечень щодо предмету позову, з урахуванням обставин, які перелічені в ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність законних підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей - в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів відповідача - щомісячно, але на кожного з дітей - не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з даним позовом і до досягнення кожною дитиною повноліття. 17 травня 2017 року Верховна Рада ухвалила у другому читанні і в цілому закон №4928 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". За таке рішення проголосували 226 народних депутатів, 07.06.2017 року цей закон був підписаний президентом, та, через місяць після опублікування - 08.07.2017 року, - набув чинності. Цим Законом у підпункті 4 пункту 1 частини 1 визначено: "4) у статті 182 частину другу викласти в такій редакції: «2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку»". Крім того, чинним законодавством взагалі передбачене стягнення аліментів в наказному провадженні - без виклику відповідача з метою прискорення розгляду такого важливого питання щодо щомісячного та негайного утримання дітей і захисту їх прав на належне матеріальне забезпечення хоча б на мінімальному рівні. Відповідно з вимогами ст.ст.79, 88 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved