Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та збільшення розміру аліментів. В своєму позові посилалася на те, що згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Наведене рішення відповідачем в повному обсязі не виконується, у зв'язку з чим за період з липня по вересень 2017 року виникла заборгованість по аліментах на утримання дитини в розмірі 667 грн. 34 коп. Зазначену заборгованість позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь. Крім того, посилаючись на недостатність стягнутих на утримання дитини коштів, позивач просила суд збільшити розмір аліментів до 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи, оскільки за сімейними обставинами в засідання він з'явитись не може. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, зважаючи на те, що про поважні причини неявки в засідання відповідач суду не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 23 червня 2005 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно по 1/4 частині всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). За вказаним судовим рішенням 19 травня 2017 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби (а.с.6). Відрахування аліментів здійснюється за місцем роботи платника аліментів. Відповідно до ч 6. ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Як вбачається з даних довідки про доходи [PERSON], виданої ТОВ «ГПЛ» 23 жовтня 2017 року за №837, в період з квітня по вересень 2017 року з заробітної плати відповідача відраховані аліменти: у травні - 1000 грн., червні - 1100 грн., липні - 710 грн. 16 коп., серпні та вересні - по 644 грн. (а.с.14). Вказані відрахування у липні - вересні 2017 року є меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIIІ на вказаний період у розмірі 1777 грн. Відповідно, виникла заборгованість за аліментами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження». За таких обставин, суд приходить до висновку, що обов'язок відповідача [PERSON] щодо сплати аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої дитини визначено судовим рішенням, примусове виконання такого судового рішення покладено на органи Державної виконавчої служби, в обов'язки яких і входить вжиття заходів для своєчасного та повного його виконання. Невиконання судового рішення повно та своєчасно не може тягнути за собою наслідків повторного стягнення суми як заборгованості по аліментам в судовому порядку, а повинно здійснюватися органами державної виконавчої служби шляхом вжиття заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів передбачений ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», яка зокрема передбачає, що за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Частиною 9 зазначеної статті також передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Наявність у [PERSON] заборгованості по аліментах зумовлює його обов'язок таку заборгованість погасити. Законом передбачені інші наслідки наявності заборгованості по аліментах, ніж її стягнення новим судовим рішенням. Зокрема ст.196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Повторно сума заборгованості стягнута бути не може. А тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам слід відмовити за безпідставністю. В той же час суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до ст.128 Кодексу законів про працю України обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при …. при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Тому особа, яка виконує рішення про стягнення з відповідача аліментів, мала всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у період з липня по вересень 2017 року у розмірі 888,50 грн., що є мінімальним розміром аліментів на дитину згідно ст.182 СК України. Вирішуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовними вимогами про збільшення аліментів, позивач не зазначила обставин, які визначені законом як підстави для збільшення розміру аліментів, - ні щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, ні щодо погіршення або поліпшення здоров'я дитини чи платника аліментів, тощо. Фактично вона посилалась на ті ж обставини, на які посилалась при розгляді справи про стягнення аліментів, а саме: заняття дитиною спортивно-бальними танцями, її поїздки на змагання, заняття з репетиторами, тощо. Таким чином підстави для збільшення розміру аліментів, передбачені ст.192 СК України, судом не встановлені. В задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити. На підставі викладеного позов [PERSON] задоволенню не підлягає в повному обсязі. Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed