Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], залучений в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання договору дарування будинку [ADDRESS] недійсним Свої позовні вимоги обґрунтували тим, 09.07.2008 року був укладений договір дарування житлового будинку [ADDRESS]. Згідно даного договору [PERSON] (дідусь позивачки) безоплатно передав у власність обдарованої [PERSON] (мати позивачки) вищезгаданий будинок. [INFO] року [PERSON] помер. Даний договір дарування позивачка [PERSON] (дів. [PERSON]) вважає незаконним, оскільки як дідусь так і мати позивачки постійно говорили, що спірний будинок залишиться їй. Крім того, позивачка зазначає, що [PERSON] в період укладення вище згаданого договору дарування тяжко хворів, був людиною похилого віку, підписував усі документи, довірившись своїй дочці - відповідачці [PERSON] В силу даних обставин, вище згаданий договір дарування вчинено під впливом помилки. [PERSON] подарував будинок відповідачці [PERSON], маючи намір як вважає позивачка передати його у власність онуці - [PERSON] На підставі наведеного позивачка просить визнати Договір дарування житлового будинку [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, реєстраційний номер №2803 між [PERSON] і [PERSON], недійсним. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи про причини неявки суду не повідомляли. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи про причини неявки суду не повідомляла. Попередньо 12.03.2018 року надіслала на адресу суду візив на позовну заяву в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності заявлені вимоги визнає. Також вказала, що вона в момен заключення договору дарування зловживаючи довірою дарувальника ввела його в оману та спонукала [PERSON] до укладення договору дарування де вказала себе замість [PERSON] Третя особа без самостійних вимог та її представник в судове засідання не з'явилися. Але представником третьої особи [PERSON] було надано до суду заяву в якій він просив розгляд справи проводити у їх відсутності та відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. В судовому засіданні свідок Килюшик А.А., яка працює державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області пояснила, що посвідчувала у 2008 році договір дарування житлового будинку, який укладався між [PERSON] та [PERSON] Під час укладання договору дарування не було жодних ознак які б вказували на те, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій був недієздатним чи обмежено дієздатним. Навпаки він чітко усвідомлював наслідки укладання договору дарування та відносно кого він це робить, розумів, що він підписує саме договір дарування житлового будинку, а не будь-який іншій договір. [PERSON] власноручно підписав договір та розписався у інших документах. Питання про його неписьменність не ставилось.Також вказала, що договір був укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений, зареєстрований у встановленому порядку, і обдаровувана прийняла дарунок. З'ясувавши обставини справи, дослідив та проаналізував докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкрито провадження по зазначеній справі. Ухвалою суду від 14.03.2018 року залучено до розгляду справи третю особу без самостійних вимог. Ухвалою суду від 14.03.2018 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті зазначеного позову. Судом достовірно встановлено, що 09.07.2008 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована) був укладений договір дарування житлового будинку [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі №2803. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2010 року. Також матеріалами справи встановлено, що 20.01.2015 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦКУкраїни право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи із змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою для визнання недійсності договору (правочину) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені законодавством. Ст. 203 ЦК України встановлені наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: -зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; -особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -правочин має здійснюватися у формі, встановленій законом; -правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; -правочин, що здійснюється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Також договір може бути визнаний судом недійсним у випадку укладення договору під впливом помилки, обману, тяжкої обставини, якщо договір було укладено недієздатною особою або з метою приховати інший правочин тощо. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. З цього слідує, що при вирішенні позову про визнання недійсним договору дарування суди повинні виходити із відповідних норм Цивільного кодексу України, якими регулюється вчинення саме цього виду договорів. Договір дарування є особливою формою договорів, який опосередковує безоплатну передачу майна в власність від однієї сторони (дарувальника) до іншої сторони (обдарованого). Статтею 182 ЦК України передбачена необхідність державної реєстрації як прав на нерухомість, так і правочинів щодо нерухомості, що й було зроблено нотаріусом. Умови щодо встановлення обов'язку обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-які дії майнового чи немайнового характеру, спірний договір не містить. Як зазанчили позивачка та її представник в позові [PERSON] під час укладання договору дарування мав хворобливий стан та міг не усвідовлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Але на підтвердження зазначеного не надали суду жодного належного да допустимого доказу та їх твердження повністю були спростовані в судовому засіданні поясненнями Державного нотаріуса Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області Килюшик А.А. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо договір був укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений, зареєстрований у встановленому порядку, і обдаровуваний прийняв дарунок (за договором дарування право власності на об'єкт дарування від дарувальника переходить до обдаровуваного з моменту прийняття його обдаровуваним), останній стає повноправним власником цього майна. Як вбачається з вищевикладеного, при укладенні договору дарування від 09.07.2008 р., сторонами були витримані всі вимоги діючого законодавства, сам текст договору викладено чітко, однозначно, без можливості двоякого розуміння його змісту у зв'язку з чим вищезазначений договір не може бути визнаний недійсним. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та її представника [PERSON] недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення в в повному обсязі. На підставі постанови Пленуму ВСУ № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.229-233, 717, 722, 727 ЦК України та

Outcome: dismissed