Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди, в якому зазначив, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є власником вантажного / сідлового тягача -Е- спеціалізованого, марка DAF, модель XF105.410, № шасі [NUMBER] , VIN - код [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER] . У жовтні 2018 року [PERSON] незаконно заволодів вказаним вище транспортним засобом, свідоцтвом про його реєстрацію та комплектом ключів до нього, тому позивач позбавлений права володіння та розпорядження належним йому майном. За таких обставин, позивач вважає, що має право вимагати витребування автомобіля з чужого незаконного володіння відповідача та відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 25000 гривень 00 копійок. 26.02.2019 року відповідачем за первісним позовом було подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на 4/9 частки зазначеного вище автомобіля, який обґрунтований тим, що спірний автомобіль є спільною власністю сторін, оскільки за його придбання [PERSON] сплатив 7500 доларів США, а [PERSON] сплатив 6000 доларів США. Сторона позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним, підтримала заявлені вимоги по первісному позову у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали повністю, мотивуючи тим, що спірний автомобіль є особистою власністю [PERSON] та придбаний за його особисті кошти. В судовому засіданні, яке відбулося 03.06.2019 року, представник позивача за первісним позовом заявив, що станом на вказану дату спірний транспортний засіб, комплект ключів від нього та свідоцтво про його реєстрацію знаходяться в розпорядженні [PERSON] . Однак, останній не бажає відмовлятися від позову, тому просив ухвалити рішення по суті спору. Сторона відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним в судовому засіданні заявлені вимоги за первісним позовом не визнала повністю, мотивуючи тим, що спірний автомобіль є спільною власністю сторін, оскільки за його придбання [PERSON] сплатив 6000 доларів США., а тому вважають, що останній має право на 4/9 частки вказаного транспортного засобу. Оскільки це право оспорюється позивачем за первісним позовом, [PERSON] вимушений був звернутися до суду із зустрічним позовом. В судовому засіданні, яке відбулося 03.06.2019 року, [PERSON] заявив, що в ніч з 02 на 03 червня 2019 року [PERSON] особисто забрав спірний автомобіль, комплект ключів від нього та свідоцтво про його реєстрацію, а тому, на момент розгляду спору, майно та документи, які просить витребувати позивач за первісним позовом, знаходяться в розпорядженні [PERSON] Свідок [PERSON] повідомив, що знайомий з обома сторонами по справі . Крім того, є хрещеним батьком дитини [PERSON] Йому відомо, що сторони разом пригнали вантажний тягач DAF-XF чорного кольору. Зі слів обох сторін, йому відомо, що власником даного автомобіля є [PERSON] Вказаний транспортний засіб зберігається на території домоволодіння [PERSON] Востаннє свідок бачив автомобіль на подвір`ї [PERSON] на початку другої декади квітня 2019 року. Свідку невідомо за чиї кошти придбаний автомобіль. Свідок [PERSON] , повідомив, що знайомий з обома сторонами по справі . Йому відомо, що на початку червня 2018 року сторони разом пригнали вантажний тягач DAF-XF чорного кольору. Зі слів обох сторін, йому відомо, що власником даного автомобіля є [PERSON] Вказаний транспортний засіб зберігається на території домоволодіння [PERSON] . Восени 2018 року свідок домовився з [PERSON] про купівлю вказаного автомобіля . Однак, через деякий час, дізнався, що [PERSON] відмовляється віддати автомобіль [PERSON] . Свідку невідомо за чиї кошти придбаний автомобіль. Свідок [PERSON] , повідомив, що є батьком сторін. Зі слів синів, йому відомо, що вони придбали на двох автомобіль DAF, а оформили на [PERSON] . Останній витратив 7500 доларів США, а [PERSON] витратив 6000 доларів США. Вказаний транспортний засіб зберігався на території домоволодіння [PERSON] .. Оскільки бізнес не вдався, [PERSON] вирішив продати зазначений автомобіль. Однак, в зв`язку з тим, що сторони не можуть погодити суму, що підлягає поверненню [PERSON] , останній відмовляється повернути автомобіль [PERSON] Востаннє свідок бачив автомобіль на подвір`ї [PERSON] на початку другої декади квітня 2019. Свідок [PERSON] , повідомила, що є матір`ю сторін. Зі слів синів, їй відомо, що вони придбали на двох вантажний автомобіль. [PERSON] витратив 7500 доларів США, а [PERSON] витратив 6000 доларів США. Оскільки бізнес не вдався, [PERSON] вирішив продати зазначений автомобіль. Однак, в зв`язку з тим, що сторони не можуть погодити суму, що підлягає поверненню [PERSON] , останній відмовляється повернути автомобіль [PERSON] . Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті спору, письмові докази та допитавши свідків, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . З довідки територіального сервісного центру №5642 від 24.04.2019 року №31/17/5642-204, встановлено що 06.06.2018 року автомобіль марки DAF, модель XF105.410, номерний знак [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , 2007 року випуску, було зареєстровано на [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , та видано свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] ( а.с. 175 ). З договору купівлі- продажу транспортного засобу від 06.06.2018 року, укладеного між ПП "Лідер Авто Захід" та [PERSON] , встановлено, що вказаного дня перший продав останньому автомобіль марки DAF, модель XF105.410, 2007 року випуску № шасі [NUMBER] . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 126240 гривень ( а.с. 176 ). Вказані вище документи не містять відомостей про право власності [PERSON] на спірний транспортний засіб та вказують на те, що єдиним власником даного автомобіля є [PERSON] Доводи сторони відповідача за первісним позовом про те, що [PERSON] є співвласником спірного автомобіля, оскільки надавав власні кошти для його придбання, спростовуються договором купівлі-продажу вказаного вище транспортного засобу. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть слугувати підґрунтям для задоволення зустрічного позову, оскільки право власності на транспортний засіб може бути підтверджене лише правовстановлюючими документами, які й надані стороною позивача за первісним позовом. Окрім того, показання зазначених вище свідків є показаннями з чужих слів, оскільки про обставини придбання спірного автомобіля їм відомо лише зі слів сторін. За таких обставин, зустрічний позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, для застосування ст.387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є єдиним власником майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами. В пункті 19 постанови № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Із заяв сторін, які останні зробили в судовому засіданні, що відбулося 03.06.2019 року, встановлено, що спірний транспортний засіб, комплект ключів від нього та свідоцтво про його реєстрацію на момент розгляду спору знаходяться у володінні позивача. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння [PERSON] задоволенню не підлягає. Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, тому і в її задоволенні слід відмовити. На підставі ст.ст.15,16,23,387,392 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: dismissed