Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії Юріївни (далі - відповідач) про визнання неправомірною нотаріальної дії. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Наталією Юріївною за попередньою змовою з [PERSON], яка надала ксерокопію знищеного паспорта позивача, на нотаріальному бланку серії HAH № 943173 було засвідчено справжність підпису позивача, виконано заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього [PERSON], без особистої присутності позивача, а так само й без встановлення його особи та перевірки його дієздатності на підставі ксерокопії паспорта позивача. 17 серпня 2015 року [PERSON], [INFO] в супроводі його матері [PERSON] здійснив виїзд за межі України на підставі підробленої заяви про надання згоди батька на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон. Позивач, як батько малолітньої дитини, [PERSON], будь-якої згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон не надавав, у конторі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії Юріївни, з метою надання згоди, 24 липня 2015 року не перебував. Крім того, зазначив, що паспорт, реквізити якого вказані в заяві, знищений 25.12.2014 року Дарницьким РВ ГУДМС України в м. Києві, у зв'язку із заміною на новий паспорт. Оскільки позивач особисто не з'являвся до нотаріальної контори, відповідачем не встановлювалося волевиявлення позивача щодо надання згоди на тимчасовий виїзд його малолітнього сина за кордон України, тому вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Первушина Н.Ю. вчинила нотаріальну дію, посвідчивши, справжність підпису позивача про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон дитини на підставі ксерокопії знищеного паспорта позивача, порушила вимоги ст. 43 Закону "Про нотаріат" № 3425-ХІІ, пункту 1 Глави 6 Розділу І та підпункту 6.2. п. 6 Глави 7 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому така нотаріальна дія підлягає визнанню неправомірною. Тому, позивач просив суд визнати неправомірною нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії Юріївни з засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон України [PERSON], виконану 24.07.2015 року на нотаріальному бланку серії НАН №943173 за реєстровим номером 1206 за ксерокопією знищеного паспорта з підстав недотримання вимог чинного законодавства при її вчиненні та витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши письмові заперечення. У судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 18). 24.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Наталією Юріївною було засвідчено справжність підпису [PERSON], на заяві про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон до Королівства Іспанії, для відпочинку, строком з 24 липня 2015 року по 31 серпня 2015 року малолітнього сина [PERSON], у супроводі його матері [PERSON], та відкриття Шенгенської візи, що підтверджується копією заяви та інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів (а.с. 12, 14). Відповідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON], [INFO], 17.08.2015 року перетинав державний кордон за згодою батька (а.с. 13). Відповідно Довідки №10171 від 08.09.2015 року [PERSON] отримав паспорт серії [NUMBER] від 25.12.2014 року виданий Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві замість непридатного для користування паспорта серії [NUMBER] від 10.06.1999 року виданого Жовтневим РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 15). Відповідно до відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.10.2015 року, під час перевірки встановлено, що не було підстав для відмови Первушиною Наталією Юріївною у вчиненні нотаріальної дії, оскільки була надана необхідна інформація для засвідчення підпису на заяві про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон дитини, перевірити інші обставини справи в межах компетенції Головного територіального управління юстиції у м. Києві неможливо (а.с. 16-17). Відповідно висновку експерта №129/тдд від 22.01.2016 року підпис в заяві серії НАН № 943173 від 24.07.2015 року про згоду батька на вивіз малолітньої дитини за кордон, яка була засвідчена приватним нотаріусом Первушиною Наталією Юріївною, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кабінет № 4 у графі: «Підпис: (батько)» виконаний не громадянином [PERSON]; підпис в заяві серії НАН № 943173 від 24.07.2015 року про згоду батька на вивіз малолітньої дитини за кордон, яка була засвідчена приватним нотаріусом Первушиною Наталією Юріївною, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кабінет № 4 у графі: «Приватний нотаріус» виконаний громадянкою Первушиною Наталією Юріївною (а.с. 57-64). Відповідно висновку експерта №66 від 18.04.2016 року підпис та рукописний запис «[PERSON].» в графі «Підпис: (батько)» в заяві від імені [PERSON] про згоду батька на вивіз малолітньої дитини за кордон серії HAH № 943173 від 24.07.2015 року - виконано не [PERSON] [PERSON], підпис та рукописний запис «[PERSON].» в графі «Підпис: (батько)» в заяві від імені [PERSON] про згоду батька на вивіз малолітньої дитини за кордон серії HAH № 943173 від 24.07.2015 року - виконано [PERSON] (а.с. 86-91). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» . Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закон України «Про нотаріат» поділяє об'єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 11) засвідчують справжність підпису на документах. Також ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Відповідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 50 України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з'ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у ч. 1 ст. 179 ЦПК, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ч. 2 ст. 179 ЦПК). Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Наталією Юріївною було засвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон до Королівства Іспанії, малолітнього сина [PERSON], у супроводі його матері [PERSON] за паспортом серії [NUMBER] від 10.06.1999 року, але відповідно до Довідки №10171 від 08.09.2015 року [PERSON] отримав паспорт серії [NUMBER] від 25.12.2014 року виданий Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві замість непридатного для користування паспорта серії [NUMBER] від 10.06.1999 року виданого Жовтневим РУ ГУМВС України в м. Києві, а також [PERSON] даної заяви не підписував, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 3 - 14, 27 - 30, 60, 88, 209, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved