Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті батьків відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] , яке було нажито батьками під час шлюбу та було їх спільною сумісною власністю. Після смерті матері позивач звернулася до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і дізналася, що 21.08.2019р. її мати [PERSON] уклала договір дарування, відповідно до якого подарувала Ѕ частку права власності на будинок її брату [PERSON] . Вважала, що вказаний договір дарування укладено з грубими порушеннями вимог цивільного законодавства. У разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат». [PERSON] таким правом не скористалась та свої спадкові права не оформила, тому вона не мала права на укладення договору дарування частки невизначеного майна. Тобто, [PERSON] помилилася щодо природи правочину, що в силу ст.ст. 203, 229 ЦК України є підставою для визнання договору дарування недійсним. Враховуючи викладене, просила визнати недійсним договір дарування, укладений 21.08.2019р. між [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем, яка в силу ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] та мала право подарувати Ѕ частину будинку своєму синові. Права позивача, яка не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, і яка не є стороною правочину, жодним чином не порушені. Просили у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2021 року. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 23 лютого 2021 року. \~ \~ \~ \~3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1961р. Під час їх шлюбу, між виконкомом Шепетівської міської ради та [PERSON] був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений Шепетівською державною нотаріальною конторою 12.10.1964р. за №3839, зареєстрований в БТІ 28.02.1972р. №64/121. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частину будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності. У вказаному будинку на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . Позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за іншою адресою в [ADDRESS] , із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталася. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. \~ \~ \~ \~21.08.2019р. [PERSON] уклала договір дарування, відповідно до якого вона передала у власність свого сина [PERSON] безоплатно Ѕ частку права власності на житловий будинок з належними господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2020р. за [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частину будинку по [ADDRESS] , вид власності: спільна часткова. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на частину будинку [ADDRESS] , що належала їй на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 12.10.1964р. \~ \~ \~ \~Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , які у встановлений законом строк звернулися до Шепетівської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, є її діти [PERSON] та [PERSON] . Заведена спадкова справа №71/2020. \~ \~ \~ \~ Відповідно до довідки завідувача Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 11.09.2020р., спадкове майно складається з Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину буде видано дітям [PERSON] на ј частку будинку кожному. \~ \~ \~ \~Не погоджуючись отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/4 спадкового майна, [PERSON] звернулася з відповідним позовом до суду. \~ \~ \~ \~ Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: копією паспорта позивача; копіями свідоцтв про народження; копією свідоцтва про укладення шлюбу, копіями свідоцтв про смерть, копією договору дарування від 21.08.2019р., копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 12.11.2020р.; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2020р., копією спадкової справи №71/2020, довідкою Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 11.09.2020р.; копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 12.10.1964р.; копією домової книги; інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 29.01.2021р. 4. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді неприйняття спадщини чи втрати права на спадщину. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.\~12\~ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи із змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. \~ \~ \~ \~ Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У зв`язку з цим, саме особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним, повинна довести, що при укладенні договору помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. \~ \~ \~ \~ 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до\~пункту 1.2\~глави 10\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~ №\~296/5,\~у редакції,\~чинній на\~час відкриття\~спадщини,\~при зверненні\~спадкоємця у\~зв`язку з\~відкриттям спадщини\~нотаріус з`ясовує\~відомості стосовно\~факту смерті\~спадкодавця,\~часу і\~місця відкриття\~спадщини,\~кола спадкоємців,\~наявності заповіту,\~наявності спадкового\~майна,\~його складу\~та місцезнаходження,\~необхідність вжиття\~заходів щодо\~охорони спадкового\~майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття (п.п. 3.1). Відповідно до п.п. 3.21, 3.22 цього Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц. Факт реєстрації [PERSON] у [ADDRESS] , підтверджується даними домової книги та довідки про склад сім`ї, згідно яких вона зареєстрована за вказаною адресою з 1972 року. \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] пройшло більше шести місяців, і протягом цього строку від [PERSON] не надходило заяв про відмову у прийнятті спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Таким чином, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] в силу правил частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину, в тому числі на половину будинку, а тому після спливу 6-місячного строку з часу\~відкриття спадщини мала право розпорядитися нею на власний розсуд. Позивачка не довела суду, що при укладенні договору дарування помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. \~ \~ \~ \~ Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що при вчиненні 21.08.2019р. правочину - договору дарування частини будинку сторони мали повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі істотні умови цього договору, позивач не помилявся щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, згідно зазначених доказів позивач мав намір на укладення саме договору дарування, а не іншого правочину. \~ \~ \~ \~ Позивачка, як особа, яка не була стороною договору дарування, не довела суду які саме її права чи законні інтереси були порушені оспорюваним правочином, з огляду на те, що вона спадщину після свого батька [PERSON] не прийняла. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed