Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У листопаді 2017 р. Національний університет оборони України імені Івана Черняховського (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], [PERSON], відповідачі) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 8 415,58 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. У червні 2009 р. відповідачі разом з неповнолітньою дочкою вселились у кімнату [ADDRESS], з якої добровільно виселились 15.04.2017. Позивач як правонаступник Національної академії оборони України здійснює утримання вказаного гуртожитку та надає його мешканцям житлово-комунальні послуги. У період з листопада 2016 р. по квітень 2017 р. відповідачі не здійснювали оплату спожитих ними житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворився борг в розмірі 8 415,58 грн., з яким [PERSON] не погоджується. Відповідач [PERSON] подав відзив із запереченнями проти позову, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Аргументи відповідача зводяться до того, що надані позивачем докази не підтверджують факт закупівлі житлово-комунальних послуг і надання цих послуг позивачу і членам його родини, а розрахунок заборгованості ґрунтується на невірних даних. Посилаючись на те, що відповідно до ордеру йому було надано приміщення площею 16,2 кв.м., а позивач здійснив розрахунок заборгованості виходячи з площі 27,47 кв.м., відповідач вважає, що сума квартплати та вартість опалення безпідставно збільшені на 1 335,86 грн. Вказав також, що надане йому житло обладнане приладами обліку споживання води і дані цих приладів передавались в бухгалтерію, а відтак позивач надав невірний розрахунок вартості цих послуг. До того ж за будь-яких обставин він не міг споживати таку кількість електроенергії, яка вказана у розрахунках позивача. Заперечення проти доводів відповідача позивач виклав у відповіді на відзив пославшись на такі обставини. Надані позивачем договори в сукупності з додатками та іншими документами підтверджують надання відповідачам житлово-комунальних послуг у зазначеному у позовній заяві обсязі. Розрахунок квартирної плати, спожитого опалення та вивіз побутового сміття здійснено виходячи з загальної площі житлового приміщення, і за весь період проживання відповідачі не зверталися до позивача зі скаргами або заявами щодо неправильності нарахування оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Нарахування за споживання води та водовідведення здійснювалось за показниками встановлених у блоці лічильників, які розподілялись пропорційно кількості осіб, проживаючих у блоці. Показники лічильників надавались мешканцями блоку бухгалтеру гуртожитку, кількість спожитих кубометрів води відображалась у Книзі показників лічильників та вносилась до карток оплати. Нарахування за електроенергію здійснювалось за показаннями загальнобудинкового лічильника та розподілялись пропорційно між мешканцями гуртожитку. Аргументуючи свою позицію, позивач також зазначив, що судом вже ухвалювалось рішення про стягнення з відповідачів заборгованості за користування житловою площею в гуртожитку, на виконання якого відповідачі добровільно погасили заборгованість. Від представника позивача Савчук Н.С. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися без повідомлення причини неявки, а тому суд вбачає підстави для розгляду справи у їх відсутність. З огляду на неявку сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. Національний університет оборони України імені Івана Черняховського як правонаступник Національної академії оборони України здійснює утримання гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та надає житлово-комунальні послуги його мешканцям. Відповідно до розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 27.09.2007 № 986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Дарницькому районі м. Києва» (із змінами, внесеними розпорядженням від 25.08.2010 № 517) та згідно з актом прийому (передачі) будівель, споруд і території військового містечка від 09.08.2003 житловий будинок по [ADDRESS], є гуртожитком та перебуває на балансі Національного університету оборони України. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] та їх неповнолітня дочка постійно проживали у вказаному гуртожитку у кімнаті № 318/2 на підставі ордеру № 1358 від 02.06.2009 та договору про надання житлової площі в гуртожитку Національної академії оборони України військовослужбовцям постійного складу від 02.06.2009 №1358, укладеного між Національною академією оборони України та [PERSON] Вищенаведені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2016 (а.с. 16-17), а відтак доказуванню ці обставини не підлягають. До того ж факт надання позивачем комплексу житлово-комунальних послуг для вищевказаного гуртожитку підтверджується низкою договорів про надання таких послуг, а саме: про закупівлю послуг з водопостачання, про закупівлю послуг з водовідведення, про закупівлю електричної енергії, про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, та документами, складеними на їх виконання (а.с. 157-212). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до вимог статей 64, 66-68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP і Української PCP (стаття 130 Житлового кодексу України). Згідно з пунктами 4, 7 розділу Ш Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. № 84, особи, які проживають у гуртожитку, зобов'язані своєчасно сплачувати за проживання у гуртожитку та житлово-комунальні послуги. Порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку, визначається в договорі найму жилого приміщення. Згідно з умовами, визначеними пунктом 2.2.3 договору про надання житлової площі в гуртожитку від 02.06.2009 № 1358, укладеного між позивачем та [PERSON], оплата за користування житлом та комунальними послугами (опалення, гаряче та холодне водопостачання, електроенергія, газ та ін.) здійснюється не пізніше 10 числа наступного за оплачуваним місяця. За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі проживали в гуртожитку до 15.04.2017, проте не виконували належним чином зобов'язання щодо оплати спожитих ними житлово-комунальних послуг, що обумовило виникнення заборгованості. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано довідки-розрахунки заборгованості за користування жилою площею в гуртожитку та спожиті комунальні послуги, відповідно до яких заборгованість відповідачів за період з листопада 2016 р. по квітень 2017 р. становить 8 415,58 грн. (а.с. 28, 213, 214). При визначенні суми заборгованості відповідачів суд приймає до уваги вказані розрахунки як об'єктивні докази, що містять відомості про нараховані відповідачам суми за користування житлом, за вивіз сміття, за опалення, холодне і гаряче водопостачання, водовідведення, електроенергію, оренду меблів та щодо сплачених відповідачами сум і дат здійснення ними платежів. Зазначені розрахунки здійснені на основі затверджених у встановленому законом порядку тарифів (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.04.2012 № 579 та Постанов НКРЕ), даних показників лічильників холодної та гарячої води (а.с. 216-218) і повністю узгоджується з даними карток оплати житлово-комунальних послуг, у яких містяться відомості про види наданих послуг і складові нарахувань (а.с. 219, 220, 221). Доказів ненадання позивачем будь яких з перерахованих послуг, зокрема, послуг з вивезення сміття, та протиправного застосування позивачем цін і тарифів при обрахуванні плати за житлово-комунальні послуги відповідачі не надали. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку площі житлового приміщення № 318/2 сім'я відповідачів, мешкаючи в гуртожитку, з 24.12.2014 користувалась двома житловими кімнатами загальною площею 27,47 кв.м. і переконливих доказів, які б спростовували наведену інформацію, відповідачами не надано. До того ж споживач житлово-комунальних послуг має право отримувати в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг тощо, проте відповідачі не довели, що вони зверталися до позивача з приводу невірного обрахування площі займаних ними приміщень. Отже на підставі викладених у заявах по суті справи аргументів і оцінки наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у солідарному порядку, оскільки солідарний обов'язок випливає із суті зобов'язання. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved