Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачі: [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] 08 листопада 2016 року звернулись до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2015 року, яку позивачі уточнювали під час розгляду справи та згідно з останньою редакцією позову просять суд: - встановити факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 листопада 2015 року в місті Одесі на перехресті вул. Люстдорфська дорога та вулиці Олександра Невського; - стягнути солідарно з [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 26657 гривень 66 копійок; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень 00 копійок; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах малолітньої особи [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень 00 копійок; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень 00 копійок; -\~стягнути солідарно\~з [PERSON] ,Приватного\~акціонерного товариства\~«Українська страхова\~компанія «Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп» на користь [PERSON] суму витрат на правову допомогу у розмірі 6000 гривень 00 копійок. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.11.2016 року, після усунення позивачами недоліків поданої заяви відповідно до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 09.11.2016 року, відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання. 01.11.2017 року представник відповідача надав до суду висновок експертного дослідження за №33/Д/17 від 05.04.2017 року проведеного ФОП [PERSON] за замовлення учасника справи. В попередньому судовому засіданні 01 листопада 2017 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] надала до суду клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, в якому просила суд призначити судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Науково-дослідницького експертно-криміналістичного Центру при ГУ МВС України в Одеській області. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2017 року клопотання представника позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про призначення судової авто-технічної експертизи задоволено частково. Призначено по цивільній справі №520/14003/16-ц судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1. Як повинні були діяти водії автомобілів марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , та водій автомобіля марки «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , 17.11.2015 року у даній дорожній обстановці, в якій сталась дорожньо-транспортна пригода, згідно з технічними вимогами Правил Дорожнього Руху України? 2. Чи мали водії автомобілів марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , та марки «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , технічну можливість запобігти зіткненню з моменту виникнення небезпеки для руху? 3. Що з технічної точки зору стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року? Вказаною ухвалою суду на час проведення експертизи провадження по справі зупинено. 23 січня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси з вищевказаної експертної установи надійшли матеріали цивільної справи №520/14003/16-ц без надання висновку експерта, для розгляду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та для надання підтвердження про оплату за проведення експертизи. Експертом одночасно було повідомлено суд, що у зв`язку з значним рівнем поточного завантаження експертів, забезпечити виконання експертизи у передбачені п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08 жовтня 1998 року за №53/5 з наступними змінами та доповненнями, строки не видається можливим. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2018 року поновлено провадження по цивільній справі №520/14003/16-ц та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Судом також враховувалось, що станом на 15.12.2017 року розгляд справи по суті судом не розпочинався. Надалі, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, судом було ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні, в редакції ЦПК України з урахуванням внесених змін Законом України № 6232. У підготовчому судовому засіданні 10.04.2018 року представник позивачів підтримала вказане клопотання, просила суд призначити судову авто-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання визначені судом в ухвалі Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2017 року, посилаючись на те, що висновок експерта за наслідком проведення вказаного експертного дослідження буде мати важливе значення для розгляду цієї справи та доведення посилань позивачів в обґрунтування позовних вимог, а вказана експертиза призначена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2017 року не виконана. Також представник позивачів вважала за доцільне доручити проведення судової авто-технічної експертизи експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса, у зв`язку з наявною інформацією про значне завантаження експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, що в свою чергу може призвести до тривалого проведення експертного дослідження та затягування розгляду справи. Ухвалою Київського\~районного суду\~міста Одеси\~від 10\~квітня 2018\~року клопотання\~представника позивачів\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~про призначення\~судової авто-технічної\~експертизи \~задоволено.\~Призначено по\~цивільній справі\~№520/14003/16-ц\~за позовом\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~який діє\~в своїх\~інтересах та\~в інтересах\~малолітньої [PERSON] \~до [PERSON] ,\~Приватного акціонерного\~товариства «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»\~про встановлення\~факту вини\~у вчиненні\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди завданої\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса. 14 червня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси з вказаної експертної установи надійшли матеріали цивільної справи №520/14003/16-ц з клопотанням про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи за №12984 від 07.06.2018 року та рахунком №1309 від 05 червня 2018 року для сплати послуг за експертне дослідження. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15 червня 2018 року поновлено провадження в цій справі та призначено дату. час і місце проведення підготовчого судового засідання. У підготовчому судовому засіданні 27 листопада 2018 року представник позивача просила суд знов призначити судову авто-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання визначені судом в ухвалах Київського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2017 року та від 10 квітня 2018 року, посилаючись на те, що висновок експерта за наслідком проведення вказаного експертного дослідження буде мати важливе значення для розгляду цієї справи та доведення посилань позивачів в обґрунтування позовних вимог, а вказана експертиза призначена ухвалами Київського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2017 року від 10 квітня 2018 року, не виконана. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.11.2018 року призначено по справі судову авто-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання визначені судом згідно з ухвалами Київського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2017 року та від 10 квітня 2018 року, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, на час проведення якої провадження по справі зупинено. 26.02.2019 року з вказаної експертної установи були повернуті до Київського районного суду міста Одеси матеріали цивільної справи №520/14003/16-ц без проведення судової авто-технічної експертизи, у зв`язку з несплатою ініціатором проведення судового дослідження рахунку за проведення експертизи. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.02.2019 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 14.05.2019 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому зсіданні. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні 07.09.2020 року позов підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав його необґрунтованості. Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення, однак у запереченнях проти позову, поданих до суду 29.09.2017 року представник просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2015 року о 15 год. 50 хв. в м.Одесі на перехресті вул.Люстдорфська дорога О.Невського сталось зіткнення автомобілів «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ -2104», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При зіткненні був пошкоджений автомобіль ВАЗ -2104, малолітній пасажир цього автомобіля отримав тілесні ушкодження. 11.12.2015 року старшим інспектором ЗОД УПРД ГУНП в Одеській області прапорщиком поліції Плахотнюком В.О. щодо [PERSON] складено протокол серії АП2 № 156761 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «ВАЗ -2104», реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до висновку про оцінку №4/12/15, складеного ТОВ «Феміда та Немезіда», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ -2104», реєстраційний номер [NUMBER] , 1995 року випуску, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з ПДВ на запчастини, станом на 08 грудня 2015 року, складає 22765 гривень 75 копійок. Згідно зі страховим полісом АІ/5676281 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власником транспортного засобу марки «ВАЗ -2104», реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК Україна», строком дії з 14.11.2015 року по 13.11.2016 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , була зареєстрована відповідачем в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом №АІ/4417709, зі строком дії 31.03.2015 року по 30.03.2016 року. Позивач стверджує, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.11.2015 року, сталась з вини [PERSON] , а відтак останній та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», зобов`язані відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 33 вказаного Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: - дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; - вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; - поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Статтею 35 Закону встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до статті 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано до суду доказів стосовно того, що він на виконання ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснив дії з повідомлення ПрАТ «СК Україна» про дорожньо-транспортну пригоду, як і його звернення до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про отримання страхового відшкодування. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, для відшкодування шкоди від особи, відповідальної за завдані збитки, є необхідною умовою доведення вини особи у завданні такої шкоди. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих до суду доказів, судом встановлено, що як вже зазначалось, 17.11.2015 року о 15 год. 50 хв. в м.Одесі на перехресті вул.Люстдорфська дорога О.Невського сталось зіткнення автомобілів «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ -2104», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При зіткненні був пошкоджений автомобіль ВАЗ -2104, малолітній пасажир цього автомобіля отримав тілесні ушкодження. 11.12.2015 року старшим інспектором ЗОД УПРД ГУНП в Одеській області прапорщиком поліції Плахотнюком В.О. щодо [PERSON] складено протокол серії АП2 № 156761 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В протоколі вказано, що водій [PERSON] порушив п.8.7.3 е Правил дорожнього руху виїхав на перехрестя на заборонений ( червоний ) сигнал світлофора, внаслідок чого сталось зіткнення автомобілів. При розгляді протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] пояснив, що він рухався по вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі по правій крайній полосі руху зі швидкістю біля 50 км/год. На перехресті з вул. О.Невського горів зелений мигаючий сигнал світлофора. В зустрічному напрямку рухався автомобіль ВАЗ-2104, який почав повертати наліво. Щоб уникнути зіткнення він повернув трохи ліворуч, але зіткнення уникнути не вдалось. Проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора він заперечував. Якщо ж він рухався на червоний сигнал світлофора, то і водій ВАЗ-2104 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора. За Правилами дорожнього руху він повинен був пропустити автомобіль, що рухається справа. Але ВАЗ-2104 цього не зробив. Уникнути зіткнення шляхом гальмування або об`їзду перешкоди він не встиг. Вважає, що у ДТП винен водій ВАЗ-2104, який виїхав на перехрестя і не пропустив його, хоча повинен був це зробити. Із доданого до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення [PERSON] , що 17.11.2015 року біля 13 год.20 хв. вона керувала автомобілем «Богдан», державний номерний знак [NUMBER] . Зупинилась на заборонений червоний сигнал світлофора перед перехрестям вул.О.Невського вул.Люстдорфська дорога. Побачила як автомобіль ВАЗ-2104 повертав наліво на вул..О.Невського і його вдарив автомобіль «Мерседес». Свідок [PERSON] пояснив, що 17.11.2015 року він був пасажиром автомобіля «Мерседес». Коли вони виїхали на перехрестя за стоп-лінію, то загорівся жовтий сигнал світлофора.Їм назустріч рухався автомобіль ВАЗ-2104, який став повертати перед ними наліво на вул..О.Невського, Водій «Мерседеса» спробував відвернути вправо, але зіткнення уникнути не вдалось. Свідок [PERSON] пояснив, що він керував автомобілем ВАЗ-2104. На перехресті вул. Люстдорфська дорога О.Невського зупинився, щоб пропустити зустрічний транспорт. Почав повертати наліво, але автомобіль «Мерседес», що проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, вдарив його автомобіль. Згідно довідки КП «СМЕП» № 01-07/204 від 02.12.2015 року на вищезазначеному перехресті доріг передбачена 1 сек. червоного сигналу світлофора для проїзду перехрестя зі всіх напрямків. За наслідком розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, 05.02.2016 року Тульчинським районним судом Вінницької області ухвалено постанову по справі № 148/159/16-п, якою адміністративну справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Будучи незгодним з вказаною постановою, [PERSON] 11.04.2016 року подав апеляційну скаргу на зазначену постанову. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 04.05.2016 року в задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП України - відмовлено. Апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП України повернуто особі, що її подала. На підставі викладеного вбачається, що постанова Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року по справі № 148/159/16-п набрала законної сили, адміністративну справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а відтак вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року, не встановлена. На підтвердження доведеності своїх посилань стосовно наявності вини в діях відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачем було надано до суду висновок експертного авто технічного дослідження судового експерта Чернявського А.І. за №10213170 від 14.03.2017 року, відповідно до якого водію автомобіля марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] при під`їзді до регульованого перехрестя проїзних частин вул. Люстдорфської дороги та вул. Олександра невського, світлофор який працює у режимі красного сигналу, слід було у відповідності до п.8.7.3 е) ПДР України утриматись від виїзду на це перехрестя, зупинившись у відповідності до вимог п.8.10 ПДР України перед стоп-лінією. Водій автомобіля «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість виконати вимоги п.8.7.3 е) і п.8.10 ПДР України, чим виключити можливість настання дтп. Дії водія автомобіля ВАС-2104, на час включення жовтого сигналу світлофору, регламентувались вимогами п.8.11 ПДР України, у відповідності до яких цей водій, з технічної точки зору, мав змогу продовжити рух через перехрестя. Відповідачем також надано до суду висновок експертного дослідження за №33/Д/17 від 05.04.2017 року проведеного ФОП [PERSON] , відповідно до якого встановлено, що в даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] не буде мати технічної можливості своїми односторонніми діями попередити ДТП, за умови виконання ним вимог п.12.3 ПДР України. Що стосується оцінки дій водія автомобіля марки «Ваз-2104», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , то на\~думку експерта технічна можливість попередити дану дорожню пригоду заключається у виконанні водієм автомобіля марки ВАЗ-2104 [PERSON] вимог п.п.8.7.3г та 10.1 ПДР України, при цьому необхідно зауважити, що для виконання вказаних норм ПДР України у водія [PERSON] не існувало перешкод технічного характеру. Оскільки, у категоричній\~формі не\~можливо стверджувати,\~що водій автомобіля марки ВАЗ-2104 [PERSON] виїхав на дане перехрестя на дозволений сигнал світлофору, тому з технічної точки зору на думку\~експерта,\~виникнення даної дорожньої пригоди стало можливим із-за невиконанням водієм автомобіля марки ВАЗ-2104, реєстраційний номер [NUMBER] , вимог п.120.1 ПДР України і при цьому необхідно зауважити, що для виконання вказаної норми ПДР України, у водія [PERSON] не існувало перешкод технічного характеру. Надаючи оцінку\~вище вказаним\~доказам,\~суд керується\~статтею 89\~ЦПК України,\~відповідно до\~якої,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Надаючи оцінку вищевказаним висновкам, суд зазначає, що з викладених посилань, вбачається, що викладені обставини суперечать один одному, а відтак не можуть слугувати встановленню беззаперечного факту наявності в діях [PERSON] вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року. Також, судом враховується, що зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення. Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 року по справі №23-рп/2010, дійшов висновку, що Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України) (254к/96-ВР). Конституція України (254к/96-ВР) визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України (254к/96-ВР), не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22) (254к/96-ВР); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24) (254к/96-ВР); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61) (254к/96-ВР); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) (254к/96-ВР); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (254к/96-ВР) (частина перша статті 64). Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України ( 254к/96-ВР ) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР). Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005) (v005p710-05). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010) (v017p710-10). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України (254к/96-ВР) положень статті 14-1 (80731-10), частини шостої статті 258 Кодексу ( 80732-10 ). Отже, безпідставне визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, може порушити її Конституційні права, які навпаки захищаються державою. На підставі вищевикладеного, суд не приймає висновок експертного авто технічного дослідження судового експерта Чернявського А.І. за №10213170 від 14.03.2017 року, як належний доказ наявності в діях [PERSON] вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року. Також суд не може ставити зазначений висновок в противагу встановленим фактам у постанові Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року по справі № 148/159/16-п, якою закрито провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Суд враховує, що відповідно до ч.4,6 ст.81 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувалось про те, що постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. (постанова від 05.09.2019 року N 234/16272/15-ц). Одночасно суд зазначає, що судом неодноразово ухвалами суду від 17 листопада 2017 року, 10 квітня 2018 року, 27 листопада 2018 року призначалась судова авто-технічна експертиза за клопотанням позивача, однак після розгляду судом усіх клопотань експерта про надання додаткових документів, 26.02.2019 року матеріали цивільної справи були повернуті до Київського районного суду міста Одеси без проведення судової авто-технічної експертизи, у зв`язку з несплатою ініціатором [PERSON] за проведення судового дослідження рахунку за проведення експертизи. Статтею 109\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі викладеного вбачається, що позивач ухилився від прийняття участі у забезпеченні заявленої судової авто-технічної експертизи, призначеної судовим рішенням. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При вищевикладених обставинах, суд доходить до висновку про необґрунтованість посилань позивача про наявність в діях [PERSON] вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року, а відтак відсутні підстави для покладення на останнього зобов`язання з відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана внаслідок вищевказаної пригоди. З урахуванням зазначених обставин, та відсутності вини в діях [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2015 року, відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страхової компанії забезпечувального транспортного засобу відповідача, страхового відшкодування на користь позивача. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. \~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням відмови у задоволенні позову. судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed