Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11447,63 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.02.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач за вказаним кредитним договором зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 31.07.2015 року має заборгованість в сумі 13290,40 грн., однак від цієї суми заборгованості віднімається сума 2864,09 грн., яка була задоволена судовим наказом Надвірнянського районного суду від 18.12.2007 року. В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 11447,63 грн. та судові витрати в сумі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно в лютому 2006 року отримав в ПриватБанку платіжну картку із встановленим лімітом 2500 грн., які в подальшому використав для потреб своєї сімї. В звязку з важким матеріальним становищем (згорів житловий будинок) погашати вчасно борг банку не міг, в звязку з чим допустив заборгованість по кредиту, останній платіж здійснив в лютому 2007 року. Не спростовуючи фактично позовні вимоги, просить в задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності, так як за вказаним кредитним договором заборгованість з нього вже стягувалася на підставі наказу Надвірнянського районного суду від 18.12.2007 року, і з того часу банк жодного разу не повідомляв його про наявність в нього заборгованості за кредитним договором. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 21.02.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього (а.с.11), згідно з умовами якого останній отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цей Кредитний договір б/н від 21.02.2006 року складається з самого договору та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-17). Відповідно до п. п. 3.2-3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачу кредитну картку MasterCard із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 2500 грн., яку (картку) відповідач отримав та використав кредитні кошти в своїх цілях, про що в судовому засіданні не оспорює сам відповідач. Відповідач використав надані йому кредитні кошти, проте, у порушення умов договору, він не виконує свої зобовязання належним чином та не повертає використані ним кредитні кошти з відсотками позивача. Із представленого позивачем особового рахунку вбачається, що останнє надходження готівкових коштів за платіжною карткою відповідача мало місце 16.01.2007 року (а.с.7). У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за даним кредитним договором за заявою позивача Надвірнянським районним судом 18 грудня 2007 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 2864 грн. 09 коп. (а.с.6). Позивачем не наведено доказів про те, що відповідачу надсилалися повідомлення щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором вже після того як банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідач за вказаним кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.02.2006 р. станом на 31.07.2015 р. має заборгованість 13290,40 грн., яка складається із: 1999,67 грн. - заборгованість за кредитом; 11290,73 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; Від цієї суми віднімається сума в розмірі 2864,09 грн., яка була задоволено судовим наказом Надвірнянського районного суду від 18.12.2007 року, в звязку з чим різниця становить 10426,31 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 521,32 грн. - штраф (процента складова) (а.с.7-10). Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно Правил користування кредитною картою, а саме п.3.1.1. строк дії картки вказаний на лицевій стороні Карти (місяць і рік) і карта дійсна до закінчення останнього календарного дня вказаного місяця. З оглянутої в судовому засіданні платіжної картки «Приват Банк» MasterCard № 54570829 0824 5611 слідує, що вона видана на імя [PERSON] - строк дії 02.09 (ксерокопія а.с.51). Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, таке його клопотання відповідає вимогам ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України. В судовому засіданні відповідач підтримав свою заяву. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність відповідно до вимог ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Верховний Суд України у своїх правових позиціях викладених у постановах № 6-14-цс 14 від 19 березня 2014 року та №6-103-цс 14 від 24 вересня 2014 року, зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Строк дії платіжної картки «Приват Банк» MasterCard № 54570829 0824 5611, яка видана на імя [PERSON] вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня указаного місяця, тобто до 28.02.2009 року. Позивач не надав суду доказів про продовження терміну дії платіжної кредитної картки [PERSON], а відповідно і продовження дії кредитного договору. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ "ПриватБанк" слід було звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.02.2006 року є дата звернення банком із заявою про видачу судового наказу до Надвірнянського районного суду, а саме 15.12.2007 року. Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою тільки 22.09.2015 року. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані в сукупності докази, суд приходить до висновку, що по заявлених позивачем позовних вимогах сплинув загальний строк позовної давності у три роки, а тому враховуючи, що відповідачем по справі заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, позивачем поважних причин пропуску цього строку не наведено, у задовленні позову слід відмовити. На підставі наведеного ст. ст. 256-267,526,530, 598, 599, 625, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed