Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У травні 2016 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій вказував, що 21 листопада 2000 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, зокрема , на житловий будинок з прибудинковими будівлями та спорудами. Вона вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але оскільки право власності спадкодавцем на житловий будинок за спадкодавцем не було належним чином зареєстровано, їй нотаріусом було відмовлено у оформленні спадкового майна. Позивач посилаючись на те, що вона не має змоги оформити належним чином прийняття спадщини , просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Борщагівська,13, с. Мармуліївка, Володарського району, Київської області. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову. Виходячи з наведеного суд , вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання . Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України , при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього кодексу . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення\~\~ у цивільній справі"\~за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Суд, ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію позивача, підтриману його представником, відповідачів, які визнали позовні вимоги та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 21 листопада 2000 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.20). Позивач є дружиною померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про одруження ( а.с.8). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Борщагівська,13, с.Мармуліївка, Володарського району, Київської області. Спадкодавець, за свого життя, державну реєстрація пава власності на житловий будинок в установленому порядку не здійснив, що стверджується довідкою КП Київської обласної ради « Південне бюро технічної інвентаризації» № 273 від 24.02.2016 року ( а.с. 24). Згідно записів по господарської книги с.Мармуліївка Володарського району власником житлового будинку, що розташований по вул. Борщагівська,13, с. Мармуліївка, Володарського району, Київської області зазначений нині померлий [PERSON] ( а.с.10). Позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на що вказує досліджена спадкова справа ( а.с.43-65) . Однак через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріусом позивачу було відмовлено у оформленні прийняття спадщини ( а.с.28). Суд, задовольняючи позовні вимоги, виходить з наступних міркувань. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено , що позивач має право на спадщину , що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги у відповідності до ст.1261 ЦК України. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] на рівні з позивачем мають право на спадкове майно за законом, оскільки вони є дітьми спадкодавця, однак вони не бажають приймати спадщину та відмовляється від неї на користь позивача , що не суперечить вимогам ст. ст. 1273 ЦК України. Інших спадкоємців як за законом так і за заповітом не має. Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку : оскільки державна реєстрація права власності на спадковий житловий будинок в установленому порядку не була здійснена, тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх порушених спадкових прав. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задоволити.

Outcome: approved