Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі протягом 2009 -2010 років перебували у шлюбі, в якому у 2009 році народився син [PERSON]. Після розлучення дитина сторін приживає з позивачем, матір'ю, та перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, за рішенням суду сплачує аліменти на утримання сина, але з вересня 2009 року його життям не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує нормального харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не дбає про нормальне самоусвідомлення та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. У попереднє судове засідання позивач на судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила провести засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні /ас.46/. Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON] суду пояснив, що проживає в іншій місцевості і не має фінансової можливості його відвідувати, аліменти сплачує за рішенням суду і заборгованість відсутня. Старший прокурор прокуратури Краснопільського району Сумської області Явтушенко Ю.О., який брав участь у розгляді справи, висловив думу на підтримку позовних вимог. Представники третьої особи органу опіки і піклування Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області Балак В.М. та Годуненко С.С. вважали, що позов є обґрунтованим, відповідає інтересам дитини. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області явку представника у попереднє судове засідання не забезпечила, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить провести попереднє судове засідання за відсутності її представника /ас. 47/. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі з 20 лютого 2009 року перебували у шлюбі, який 29 вересня 2010 року розірвано за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області /копії ас.10, 12/. [INFO] у місті Ватутіне Черкаської області народився [PERSON], і батьками дитини записані громадяни України [PERSON] та [PERSON] / копія Свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 29.07.2009 ас. 11/; . [PERSON] за виконавчим листом сплачує аліменти на дитину /копії ас. 16-17/. Згідно Акту депутата Ватутінської міської ради [PERSON] від 18 березня 2015 року, складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], малолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в сім'ї своєї матері разом з бабусею у квартирі, яка належить позивачу на праві власності, де створено належні умови для проживання дитини, відповідач сина не відвідує з вересня 2009 року, участі у його вихованні не приймає та не надає матеріальної підтримки /ас. 15, копія ас. 30-31/. За інформації навчального закладу №7 «Сонечко» комбінованого типу Ватутінської міської ради Черкаської області від 17.03.2015, малолітній [PERSON] відвідує даний заклад з серпня 2011 року, на даний час є вихованцем старшої групи №7, за характером спокійний, врівноважений, добрий, товариський, має високий рівень розвитку пізнавальної активності та допитливості. Вихованням та розвитком дитини займається мати [PERSON] та бабуся [PERSON] За період перебування хлопчика у дошкільному навчальному закладі батько дитину жодного разу не відвідував, вихованням та розвитком свого сина не цікавився /ас.13-14/. Згідно висновку органу опіки та піклування Ватутінської міської ради Черкаської області визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно сина [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини / ас. 19/. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин врегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 СК України. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.15, 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При постановлені законного та справедливого рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч.2 ст.6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч.1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає. Отже, суд знаходить зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності як ухилення відповідача як батька від виховання дитини з його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. При цьому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим і відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей. У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved