Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У січня 2021 року позивачка звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем 27.10.2014 року розірвали шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року з відповідача вирішено стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06.04.2020 року. Позивачка зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений судовим наказом і сплачується відповідачем, значно менший ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Як остання зазначає, на останні місяці суми, які сплачуються щомісячно відповідачем на утримання двох дітей складають в середньому 2500 грн. на місяць. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їх дітей, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час їх спільний син [PERSON] з вересня 2017 року навчається в дитячій ІТ Академії, вартість навчання становить 1500 грн. на місяць, з вересня 2017 року відвідує секцію занять тенісом, вартість місячного абонементу складає 1800 грн.; з вересня 2020 року відвідує курси іноземної мови, вартість навчання становить 6 000 грн. за семестр. Як зазначає позивачка, їх донька [PERSON] з вересня 2017 року відвідує секцію занять тенісом, вартість місячного абонементу складає 1800 грн.; з вересня 2018 року навчається в Київській дитячій художній школі №5, вартість навчання становить 260 грн. на місяць, тому вважає, що їх спільні діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку та іншому. Оскільки діти проживають з нею, то значну частину грошових коштів вона витрачає щомісячно на житлово-комунальні послуги. Отже, як вважає позивачка реальні витрати на утримання двох дітей на місяць фактично перевищують суму в 18 000 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, проте, не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 09.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття на тверду грошову суму 9 000 грн., по 4 500 грн. на кожну дитину щомісячно. 15.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечував проти задоволення позову, оскільки позивачка не звернула до виконання судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року, що підтверджує між сторонами добровільну згоду на сплату аліментів. Підприємства в який він є засновником є неприбутковими. У своєму позові позивачка не надала підтвердження щодо зміни її матеріального становища. Також відповідач зазначає, що його матеріальне становище, як платника аліментів погіршилось (а.с. 53-57). 12.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 48). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] (а.с. 13) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Судом наказом Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року визначено стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Судом встановлено, що заробітна плата відповідача за 1 квартал 2020 року становила 9 460,00 грн., за І квартал 2020 року становила 450,48 грн., за ІІ квартал становила 5630,95 грн., за ІІІ квартал становила 7290,00 грн. (а.с. 70-71). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позов платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно, з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Виходячи з наведених положень законом, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення здоров`я одержувача аліментів. В даному випадку, оскільки судом встановлено, що відповідач, як платник аліментів працює, має постійний але не стійкий дохід, не є можливим стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку таких обставин судом встановлено не було. Судом встановлено, що матеріальний стан відповідача погіршився, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд не приймає до уваги доводи позивача, що її матеріальний стан та стан здоров`я змінився, оскільки жодних доказів цьому, нею надано не було. Втратила роботу позивачка ще у 2019 році (а.с. 78-79) до винесено судового наказу Святошинським районним судом м. Києва, а стан її здоров`я погіршився з 01.07.2020 року (а.с. 25), однак позивачка на цей час вже ніде не працювала, тому доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позивачкою надано не було. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved