Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за проживання в гуртожитку у сумі 3410 грн., збитки від інфляції у сумі 214,17 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 50,84 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказує, що він є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS]. Відповідач був поселений до [ADDRESS] до 30.06.2017 року. Позивач добросовісно виконав свої зобов'язання, а [PERSON], не розрахувавшись за користування житловим приміщенням має заборгованість у сумі 3410 грн. 18.10.2017 року відповідачу була вручена претензія про стягнення заборгованості, однак станом на день звернення до суду вона не виконана. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за проживання в гуртожитку, збитки від інфляції, три проценти річних, а всього 3675,01 грн. та судовий збір. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позов. В своєму відзиві відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою, та відповідно до Закону України «Про вищу освіту» має право на безоплатне проживання в гуртожитку. Просив у задоволенні позову відмовити. Також в матеріалах справи наявні пояснення позивача. Посилався на те, що, Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категорія громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, зокрема щодо надання пільгового проживання у гуртожитках, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №975. Відповідно до даного Порядку відповідач має пільги, а не право на повне безоплатне проживання у гуртожитку, та з врахуванням даних пояснень просив стягнути з [PERSON] заборгованість за проживання в гуртожитку у розмірі 1105 грн., збитки від інфляції у розмірі 214,17 грн., три проценти річних у розмірі 50,84 грн., та судовий збір. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та ухвалити рішення відповідно до вимог ст. 274-279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що гуртожиток №0 по [ADDRESS] обліковується на балансі Національного університету біоресурсів і природокористування України (а.с.4). Згідно наказу №11723 СК від 30.09.2016 року [PERSON] було поселено до гуртожитку №8 в кім. 214 з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року (а.с.47-53). 30.08.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №б/н, відповідно до якого Університет передав житлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а [PERSON] прийняв в тимчасове платне користування дане житлове приміщення для проживання (а.с.54-57). Відповідно до довідки №102/126 від 05.10.2017 року дебіторська заборгованість по громадянину [PERSON] , який проживав в гуртожитку [ADDRESS] перед Національним університетом біоресурсів і природокористування України становить 3410 грн. (а.с.58). 11.10.2017 року позивачем була направлена претензія №2719 на адресу відповідача з вимогою сплатити суму боргу за проживання в гуртожитку (а.с.59). Відповідно до ст. 127 Житлового Кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ст. 128 цього ж Кодексу порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. За правилами ст. 68 цього Кодексу наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 17 ст. 44 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що держава забезпечує особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та їхнім дітям, дітям, один із батьків яких загинув (пропав безвісти) у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів, а також внаслідок захворювання, одержаного в період участі в антитерористичній операції, дітям, один із батьків яких загинув під час масових акцій громадянського протесту або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час масових акцій громадянського протесту, дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах вищої освіти, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5 пункту 1 Порядку та умов надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №975, яка набула чинності з 01.01.2017 року, визначено, що цей Порядок та умови визначають механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах, а саме - дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи. Відповідно до пп. 6 п. 3 Порядку державна цільова підтримка надається у вигляді безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою - для осіб, які навчаються за денною формою. Згідно пп. 4 п. 4 Порядку державна цільова підтримка надається дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи, зокрема, у вигляді безоплатного проживання в учнівських гуртожитках - для учнів професійно-технічних навчальних закладів, проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою у розмірі, визначеному вищим навчальним закладом в установленому законодавством порядку, - для студентів вищих навчальних закладів, курсантів невійськових вищих навчальних закладів за умови, що зазначені у цьому абзаці особи не отримують допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Так, судом було встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з [ADDRESS] до [ADDRESS] (а.с.101). В своїх поясненнях позивач посилається на те, що Порядок , затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року, набув чинності тільки 01.01.2017 року, а тому без відповідного механізму закріпленого на законодавчому рівні він не мав правових підстав для спрямування бюджетних коштів по виплаті пільг за проживання в гуртожитку. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки ст. 44 Закону України «Про вищу освіту» чітко визначено, що державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді безоплатного проживання в гуртожитку. Посилання на відсутність відповідного порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, а тому, як наслідок, неможливості застосування пільг щодо проживання в гуртожитку, є безпідставними, оскільки положенням Закону України «Про вищу освіту» визначено пільги відповідача, та є вищими за нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України. Також суд не бере до уваги доводи позивача неможливість надання зазначених пільг, у зв'язку з відсутністю коштів для забезпечення пільгового проживання студентів, які мають на це право. Європейський Суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що уповноважені суб'єкти не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, а відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (рішення від 08.11.2005 року у справі «Кечко проти України», рішення від 30.11.2004 року у справі «Бакалов проти України»). Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність нарахування відповідачу заборгованості за проживання в гуртожитку, а вимоги щодо стягнення відповідного боргу необґрунтованими. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у позові, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed