Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач [PERSON] у підтвердження заявлених вимог посилається на те, що 23 липня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON] і постійно проживав з нею до 2015 року, після чого вона фактично вигнала його та в подальшому без його відома даний шлюб було розірвано. Під час спільного проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO] і яка після розлучення залишилася проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 1995 року він виплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, 16 травня 2016 року йому була встановлена друга група інвалідності. У звязку із захворюванням він сам потребує постійної організуючої допомоги. За станом здоровя працювати не може, вимушений постійно витрачати кошти на власне лікування. Окрім цього, ще необхідно щоденно купляти продукти харчування та сплачувати гроші за комунальні послуги тощо. Загальний розмір аліментів, який стягується на користь відповідачки є непосильним для нього тягарем та ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки як інвалід потребую постійного лікування. У відповідності до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний суд України в п.23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № З розяснив, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них...», а відтак у нього виникла необхідність звернутися до суду. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив аналогічне, викладеному в позовній заяві та зазначив, що розмір його пенсії становить 2000грн., однак просить задоволити позов в повному обсязі та зменшити розмір аліментів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Добавила, що посилання позивача [PERSON] на погіршився стану свого здоров'я та той факт, що зазначений розмір аліментів є для нього непосильним тягарем є голослівним, оскільки він, являючись на даний час інвалідом ( позивачу [PERSON] - 16.05.2016р. встановлено 2-гу групу інвалідності) та наявність третьої групи інвалідності у його матері [PERSON], з якою він проживає, не являється підставою зменшення розміру аліментів, оскільки вважає, що це не спричинило погіршення його матеріального стану, так як останній не довів документально, які доходи та витрати у нього були до цього часу та які є на даний час. Просить врахувати той факт, що їхня дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач має обов'язок щомісяця сплачувати аліменти в сумі 1000 грн., являється дитиною-інвалідом з тяжким захворюванням - дитячим церебральним паралічем гіперкінетичної форми з вираженими стійкими руховими порушеннями верхніх і нижніх кінцівок і на повноцінне утримання, лікування та реабілітацію їхньої дитини вона щомісяця витрачає мінімум 3000 грн., з них лише 1500 грн. на лікувальну фізкультуру. На даний час вона перебуває в відпустці по догляду за дитиною і самостійно займається її вихованням. Крім того, просить суд взяти до уваги, що її загальний щомісячний дохід становить 1400 грн. і складається з допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, а також відпускними і якби не допомога від її матері та інших родичів вона взагалі б не змогла належним чином утримувати свою доньку. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає його необґрунтованим. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволені заявлених позовних вимог слід відмовити, виходячи з таких підстав: Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд повинен з»ясувати зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Із матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2014року, з відповідача [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, з моменту подання позову, тобто з 16.04.2014 року до досягненням дитиною повноліття. Перевіряючи доводи щодо визначення та зміни розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них, а оскільки в судовому засіданні не доведено факту, що у відповідача [PERSON] змінився його матеріальний стан, крім того, суд прийшов до переконання, що аліменти в розмірі 1000 грн., призначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 21.05.2015р. на утримання доньки [PERSON], [INFO] відповідають інтересам дитини, враховуючи її вік та той факт, що дитина являється дитиною-інвалідом з тяжким захворюванням - дитячим церебральним паралічем гіперкінетичної форми з вираженими стійкими руховими порушеннями верхніх і нижніх кінцівок та потребує постійного лікування та реабілітації, необхідні курси лікувальної фізкультури в умовах спеціалізованого центру, що покращує фізичний стан, сприяє ефективній корекції функціональної недостатності опорно-рухового апарату та забезпечує тренування серцево-судинної та дихальної систем, що приводить до кращої активності дитини в навчальній діяльності й адаптації в суспільстві, крім того враховано і матеріальні потреби та можливості позивача (загальний щомісячний дохід відповідача [PERSON] становить приблизно 1400 грн., що підтверджується довідкою за №2242 від 09.09.2016р, виданою Управліннням праці та соціального захисту населення і складається з допомоги по догляду за дитиною-інвалідом), а тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки судом взято до уваги той факт, що [PERSON] спроможний платити аліменти на утримання дитини ( з останнього проводяться стягнення згідно виконавчого документа), так як розмір його пенсії становить 2000грн., а відтак судом встановлено наявність у відповідача надавати своїй доньці матеріальну допомогу, визначену рішенням суду. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї, а оскільки у відповідача [PERSON] не змінився матеріальний стан, має на утриманні мати похилого віку, тощо, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому на підставі наведеного та

Outcome: dismissed