Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У серпні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до мешканця м. Севастополя [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON]. На обґрунтування позову зазначила, що з серпня 2012 р. перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON]. 23 грудня 2013 р. вона з дочкою переїхала на постійне місце проживання до м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, і з того часу жодних відносин з відповідачем, який залишився проживати у м. Севастополі, не підтримує. Відповідач взагалі не цікавиться долею дитини і не виконує жодного з покладених на нього законом батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Навіть день народження дочки він залишив без уваги. Весь цей час дитина проживає разом з нею і знаходиться виключно на її утриманні та вихованні. Дитина не знає відповідача як свого батька і не має до нього родинних почуттів. За цей час відповідач одружився, і у шлюбі нього народилася дитина. На її електронні листи [PERSON] не відповідає, але його дружина повідомляла, що він має намір відмовитися від батьківства. Проте протягом тривалого часу обіцяну нотаріально посвідчену заяву він так і не надіслав. Оскільки батько повністю ігнорує свої батьківські обов'язки, а дитина визнає за батька іншого чоловіка, з яким вона має намір створити повну сім'ю, наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2015 р., постановленою на підставі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України", підсудність цієї позовної заяви визначена Дарницькому районному суду м. Києва. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що після того як у грудні 2013 р. відповідач привіз її з дитиною до матері, він жодного разу не бачив дочку. За два роки він телефонував лише один раз, коли дочці виповнився 1 рік, щоб привітати її з днем народження, але на той час було вже 10 год. вечора, і дитина спала. Після цього він на зв'язок жодного разу не виходив. Вона намагалася розшукати його через мережу Інтернет, але на її електронні листи він не відповідає. Їй вдалося зв'язатися з теперішньою його дружиною, яка пообіцяла посприяти у наданні чоловіком нотаріально посвідченої заяви про відмову від батьківства, проте заяву він так і не надіслав. Протягом двох років відповідач взагалі не цікавиться життям своєї дочки, жодних коштів на її утримання не надає і не надсилає навіть подарунків до днів народження чи свят. Дитина відповідача зовсім не знає і вважає своїм батьком іншого чоловіка, з яким вона має намір одружитися. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Дарницького районного суду м. Києва, проте в судове засідання він не з'явився, письмових заперечень на позов не подав. Василівська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування надала до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] і просила розглянути справу у відсутність її представника (а.с. 59-60). Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] у м. Севастополі. Її батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 12). З грудня 2013 р. [PERSON] мешкає разом з матір'ю та бабою в м. Дніпрорудне Запорізької області у приватизованій двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, з грудня 2013 р. відповідач [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконує, дитиною не цікавиться, останній раз бачив дочку у віці 4 місяці, участі у її вихованні не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, коштів на утримання дитини не надає а всю необхідну турботу, піклування та матеріальне забезпечення [PERSON] надає її мати [PERSON] Зазначені обставини доводяться даними, які містяться в акті обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного Дніпрорудненською міською радою Запорізької області (а.с. 15), та у рішенні Василівського районного суду м. Києва від 16.02.2015 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки (а.с. 19), а також показаннями свідків. Баба позивача [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що у грудні 2013 р. її онука [PERSON] разом з дитиною повернулася з Севастополя до м. Дніпрорудне. Їх з речами привіз чоловік онуки [PERSON], і з того часу він дитину більше не бачив. Онуці він не телефонує, дитиною не цікавиться, ні грошей, ні подарунків для дитини не передає. Дитина взагалі не знає свого батька. Подруги позивача [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з того часу як дівчинці виповнилося 4 місяці, батько її не бачив. Дитиною займається лише мати, а батько дитиною не цікавиться, участі у її житті не приймає і коштів на її утримання не надає. З показань свідків вбачається, що після припинення спільного проживання з позивачем відповідач навіть не намагався приймати участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, при цьому жодних перешкод у спілкуванні його з дочкою позивач не чинить і ніколи не чинила. За приписом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] фактично відмовився від дитини і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав. При вирішенні цього спору суд в першу чергу враховує інтереси дитини, які мають визначальне значення, вважаючи, що відсутність будь-якої участі батька у житті дочки є фактором, травмуючим її психіку. Окрім того суд бере до уваги ту обставину, що збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов'язків, призведе до порушення прав та інтересів [PERSON]. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved