Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

В лютому 2019 позивач [PERSON] (далі-позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Авто Просто», в якому просив суд: - визнати недійсним договір № 80922 від 21.08.2018 (далі по тексту - договір), укладений між сторонами; - застосувати правові наслідки укладення недійсного договору шляхом стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів в сумі 53 968 грн. 34 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.08.2018 між ним та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов`язувався надати фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля, і позивач вважає, що укладений між сторонами договір з відповідними Додатками до нього повинен бути визнаний судом недійсним, на підставі положень ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, умови оспорюваного договору на думку позивачки порушують його права, як споживача. Враховуючи те, що в досудовому порядку відповідач відмовляється визнавати недійсність договору та повернути позивачу сплачені ним кошти він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту своїх прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 25.02.2019 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням ) сторін. 02.04.2019 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач категорично заперечував проти позову. В обґрунтування відзиву послався на те, що передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками («Періодичні платежі»), які є достатніми для сплати повної ціни автомобіля, тобто 120 внесків. Розмір одного платежу становить 0,8333%. Підписання позивачем спірного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння та згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Договором передбачено, що часом набрання ним законної сили є момент його підписання, зі строком дії протягом 10 років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором. Підпис позивача в договорі та додатках свідчить про його обізнаність відносно предмету договору, так і щодо його прав і обов`язків за договором. Більше того, неподання своєї заяви про розірвання договору протягом 14-ти днів від дати підписання договору, свідчить про повне розуміння позивачем усіх умов договору, та його згоду з даним договором. Ствердив, що спірний договір, укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору та його повну відповідність Законодавству України. 03.05.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній ставить під сумнів виконання ТзОВ «АВТО ПРОСТО» вимог передбачених Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Стверджує, що відповідач через свого менеджера-консультанта не забезпечив йому законні права, не надав роз`яснень з приводу того, що той не продає автомобіль, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Зазначає, що зміст спірного договору є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики. Даний договір укладений під впливом обману, щодо обставин, які мають істотне значення, та підлягають захисту встановленим законом способом. Додатково пояснює, що на момент підписання договору він не був ознайомлений з діяльністю підприємства, не розумів значення покупки товару у групі. Крім того послався на те, що на час укладення договору він перебував у стані посттравматичного стресового розладу, який був діагностований у нього лікарем ще у жовтні 2017 року та просив суд взяти це до уваги. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов, просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши виступи позивача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 21.08.2018 [PERSON] подав ТОВ «Авто Просто» заяву про намір укласти договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) «КІА Stonik» у групі через систему АвтоФонд. Позивач засвідчив своїм підписом, що він ознайомився з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) у групах ТОВ «Авто Просто». Та те, що ТОВ «Авто Просто» надало йому інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, та правові наслідки і порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги. ТОВ «Авто Просто» повідомило його про механізми захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. В подальшому 21.08.2018 між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 800922 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі», відповідно до умов розділу 1 статті 1 якого предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АвтоФонд». Договір укладається шляхом його підписання та підписанням додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. «Авто Просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «АвтоФонд». «Авто Просто» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування. Так, своїм підписом позивач підтвердив, що він ознайомився з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ «Авто Просто», терміни, визначення, умови внутрішніх правил йому зрозумілі. Також своїм підписом позивач підтвердив, що він: 1) отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням даного договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього; 2) ознайомився і погодився з умовами договору, підтвердив свої права та обов`язки за договором, здатність набувати права та обов`язки за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе; 3) отримав від відповідача інформацію зазначену в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, до укладення договору; 4) самостійно, свідомо, без нав`язування з боку відповідача обрав фінансову послугу , що надається даним договором. Відповідно до умов додатку № 1 до договору № 800922 позивачем погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб «КІА Stonik» вартістю 460 272,00 грн. Зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «АвтоФонд» та формуванням групи у % + ПДВ у розмірі 22093,06 грн., періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячна винагорода у % - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику у % - 3,00+ПДВ. Відповідно до умов додатку № 2 до договору № 800922 позивача, як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу. 21.08.2019 [PERSON] подав ТОВ «АТ Сервіс» заяву в якій повідомив, що він уклав з ТОВ «Авто Просто» договір про адміністрування №800922 від 21.08.2018 на придбання автомобіля «КІА Stonik». Також, 21.08.2019 року між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс» укладений договір доручення № 800922, відповідно до умов пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя. Відповідно до умов пункту 2.1 договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «Авто Просто» укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групах через систему «АвтоФонд» від 21.08.2018 № 800922. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя зі сплати на користь ТОВ «Авто Просто» винагороди у розмірі 22093,06 грн., що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «Авто Просто», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи «АвтоФонд» та формуванням групи. Відповідно до умов пункту 2.3 договору доручення шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто», отриману повіреним від довірителя за цим договором. На виконання умов договору позивач 21.08.2018 сплатив 22093,06 грн. винагороди за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «АвтоФонд» та формуванням групи. В подальшому позивач сплатив періодичні платежі (щомісячний платіж) в сумі 13.09.2018 в сумі 6475,83 грн., 09.10.2018 в сумі 6478,11 грн., 07.11.2018 в сумі 6448,34 грн., 15.12.2018 в сумі 6550,00 грн., 12.01.2019 в сумі 5923,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які наявні в матеріалах справи. Так, предметом оспорюваного договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд, а не сам автомобіль, як про це зазначає позивач. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Так, відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, зазначених п.2 ч.1, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики . Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» встановлена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності. Так, в позовній заяві позивач зазначив про те, що він уклав оспорюваний договір під впливом обману, оскільки до нього було застосовано нечесну підприємницьку діяльність, оскільки при укладанні оспорюваного договору йому була надана не чітка та неправдива інформація по договору, що суперечить вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. На підставі вищезазначеного вбачається, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Крім того, відповідні обставини наявності умислу, істотність значення обставин, щодо яких введено в оману, і сам факт обману, повинна довести сторона, яку введено в оману. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено наданими доказами, позивач добровільно виявив бажання скористатися послугами відповідача та укласти оспорюваний договір. ТОВ «Авто Просто» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40 було зареєстроване у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг. Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах відповідає вимогам законодавства України, оскільки ТОВ «Авто Просто» відповідно до Ліцензійних умов надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Відповідно до статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Позивач вказує в позовній заяві на те, що при укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений конкретний строк, після якого договір припиняє свою дію. Проте статтею 5 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором. Визначено й строки (терміни) отримання автомобіля, оскільки в розділі II пункту 1.2 зазначено, що право на отримання автомобіля надається на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором. Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля. Крім того, відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля, оскільки у відповідності до умов угоди (що також відповідає чинним ліцензійним умовам) поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «Авто Просто» постачальником /виробником/ імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця. Необґрунтованими є посилання позивача на те, що умови договору містять жорсткі обов`язки для нього, як до споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, проте не вказав у чому саме полягає несправедливість таких положень угоди, (ураховуючи, що статтею 4 угоди містить 11 пунктів, а статтею 2 - 15 пунктів). Відповідно до статті 19 спірної угоди підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом. Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання. Згідно з пунктом 12.1.4 договору між сторонами, - якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним. і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. При цьому, в разі розірвання угоди протягом чотирнадцяти днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, сплачених за угодою. Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди. Судом встановлено, що позивач протягом 14 календарних днів із заявою про розірвання договору до ТОВ «Авто Просто» не звертався. Не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що на час укладення договору він перебував у стані посттравматичного стресового розладу, який був діагностований у нього лікарем ще у жовтні 2017 року, оскільки з наданих консультативних висновків від 28.10.2017, 27.12.2017, 20.02.2018, 18.05.2018, 28.08.2018, 09.01.2019, 13.12.2018, вбачається, що вказаний діагноз лікаря [PERSON] залишився під питанням. Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18) у подібних правовідносинах не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача та повернення грошових коштів сплачених за договором. Таким чином, дослідивши вищезазначений договір, суд прийшов до висновку, що посилання та твердження позивача на нечесну підприємницьку практику та несправедливі умови договору - не знайшли свого підтвердження. Даний договір відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для його визнання недійсним, що передбачені статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" відсутні. Позивач не довів, що умови оспорюваної угоди та додатки до неї призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 10 ЦПК України. За таких обставин та міркувань суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed