Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У січні 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся в інтересах свого довірителя до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. 11 лютого 2021 року Дніпровський районний суд м. Києва передав цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. 10 березня 2021 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та наступного дня ухвалою судді Андрейчука Т.В. була прийнята до провадження та відкрито загальне позовне провадження у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі № 755/4535/20 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2102,00 грн щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зазначив, що [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] . Батьком дитини є позивач у справі. Також [PERSON] вказував на те, що він є військовослужбовцем, розмір його грошового забезпечення є вкрай малим. З цих підстав, покликаючись на норму ч. 1 ст. 192 СК України, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі № 755/4535/20, стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням у цій справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача подав інтересах свого довірителя [PERSON] відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Також адвокат Гансецький В.В. вказав на те, що зміна сімейного стану платника аліментів без підтвердження погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 7). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі № 755/4535/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2102,00 грн щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9-13). Згадане судове рішення набрало законної сили і виконується [PERSON] . Позивач стверджував, що [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] . Батьком дитини є позивач у справі (а. с. 8). За приписами ч. ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України у редакції в редакції Закону від 17 травня 2017 року №2037-VIII). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з логічного й системного тлумачення наведених законодавчих положень, можна зробити висновок, що суд управі змінити спосіб стягнення аліментів виключно за позовом одержувача аліментів. Платник аліментів може вимагати у судовому порядку лише зміни їх розміру у межах обраного одержувачем аліментів способу їх стягнення (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18). Зважаючи на те, що [PERSON] є платником аліментів, а не їх одержувачем, він не може вимагати зміни способу стягнення з нього аліментів шляхом пред`явлення відповідного позову. Під зміною розміру аліментів слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тим способом стягнення аліментів, які були визначені судом при їх присудженні (для аліментів у частці від доходу - її зменшення чи збільшення, для аліментів у твердій грошовій сумі - зменшення чи збільшення цієї суми). Отже, пред`являючи позов про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, позивачем фактично заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів, а не про зміну їх розміру. З огляду на те, що позивач не просив змінити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в якій стягуються аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , суд відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства не може вирішувати це питання з власної ініціативи у межах справи, яка розглядається. Також суд звертає увагу на те, що згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася донька [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив, що аналіз норми ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Позивачем не підтверджено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням доньки [PERSON] . Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також суд ураховує те, що за приписами ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що донька позивача [PERSON] народилася до ухвалення рішення Дніпровським районним судом м. Києва від 29 травня 2020 року рішення у справі № 755/4535/20, наявність на утриманні [PERSON] цієї дитини з огляду на приписи ч. 1 ст. 182 СК України повинна була перевірятись судом при визначенні розміру аліментів, яка підлягала стягненню з [PERSON] . Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно.

Outcome: dismissed