Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача (а.с. 1-6, 28-36), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що під час судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі за позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради, яке відбувалось 14 травня 2014 року відповідач [PERSON] повідомив, що під час написання ним 25 лютого 2014 року заяви про його звільнення з роботи з посади міського голови, вони - позивачі чинили на нього психологічний тиск. Вказують, що жодних дій щодо психологічного чи фізичного тиску при написанні відповідачем заяви 25 лютого 2014 року про його звільнення з роботи вони не вчиняли. Вважають, що поширення зазначеної інформації відповідачем мали на меті опорочення їхньої честі і гідності та ділової репутації, намаганні переконати їхнє оточення в корисливих, меркантильних мотивах, створити враження про начебто порушення ними законодавства. Такі звинувачення мають наслідком зміну морального ставлення суспільства до них і це завдає шкоди їхній репутації, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що вони вчинили неправомірно, зневажаючи закон. В результаті цілеспрямованих дій відповідача щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про них і усвідомлювання при цьому ним наслідків своїх дій, що опорочили честь, гідність і ділову репутацію, їм було спричинено значну моральну шкоду, яку вони оцінюють по 25000 грн. кожному і яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок приниження честі, гідності і репутації, ускладнення стосунків із оточуючими, громадськістю міста Дрогобича, що негативно сприймають нібито вчинені ними дії і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначених виступах. А відтак інформація повинна бути визнана недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує їхні права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, спростована шляхом вибачення відповідача за її поширення у місячний термін з моменту вступу рішення у законну силу шляхом виступу в залі судового засідання, шляхом спростування на першій сторінці у газеті «Галицька Зоря» та шляхом надсилання відповідного спростування на ім'я Дрогобицької міської ради. Також просять стягнути на їхню користь з відповідача по 25000 грн. моральної шкоди та покласти на відповідача понесені ними судові витрати. В судовому засіданні позивачі та їхній представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, яку просять задоволити. Представник відповідача - адвокат [PERSON] позову не визнав, вважаючи його безпідставним, надуманим та просив у його задоволенні відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статями 97, 299 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності, честі та своєї ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації. Той факт, що відповідач [PERSON] до 25 лютого 2014 року обіймав посаду Дрогобицького міського голови, - сторонами не оспорювалось, а відтак, доказуванню не підлягає. Як на підставу своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що під час написання відповідачем 25 лютого 2014 року заяви про його звільнення з роботи з посади міського голови, вони - позивачі нібито чинили на нього психологічний тиск. Однак, зазначена інформація є недостовірною та була поширена відповідачем в залі судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі за позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради, яке відбувалось 14 травня 2014 року, що порушує особисті немайнові права позивачів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Пунктом 15 вказаної вище Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Разом з тим, унктом 17 згаданої Постанови визначено, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Як вбачається з копії позовної заяви [PERSON] до Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішень суб'єкта владних повноважень, поновлення на роботі від 25 березня 2014 року, яка надійшла до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 25.03.2014 року, [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що рішення сесії про його звільнення з роботи є незаконним, оскільки при написанні 25 лютого 2014 року заяви про його звільнення з роботи на нього чинився психологічний тиск ВО «Майдан». Той факт, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є членами ВО «Майдан» та підтримували його (об'єднання) вимогу про звільнення відповідача з роботи, - останніми не заперечувалось. Крім цього, сторони в судовому засіданні не заперечували, що 14.05.2014 року відповідач [PERSON] в залі судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі за позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради, яке відбувалось 14 травня 2014 року, вказував про чинення на нього тиску під час написання 25.02.2014, року заяви про звільнення з роботи, зокрема, позивачами - [PERSON] та [PERSON]. Ці обставини були предметом розгляду адміністративної справи за позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішень суб'єкта владних повноважень, поновлення на роботі від 25 березня 2014 року, така інформація була доказом у цій адміністративній справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, а позивачі в зазначеній справі були допитані як свідки. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки інформація, яку просять визнати недостовірною та спростувати позивачі, була визначена підставою пред'явленого 25.03.2014 року адміністративного позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, а відтак, вимоги позивачів по суті означають б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій адміністративній справі, що неприпустимо. Тому, на думку суду, такі пояснення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам позивачів. При таких обставинах суд приходить до переконання, що висловлені відповідачем у залі судового засідання 14 травня 2014 року твердження ніяким чином не ганьблять честь та гідність позивачів і їхні доводи не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому, факти, які б доводили, що зазначені пояснення мотивовані цілеспрямованими діями відповідача з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивачів, також відсутні, а тому в задоволенні позову про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації необхідно відмовити. У зв'язку з наведеними обставинами та відмовою у задоволенні позову про захист честі та гідності, суд приходить до переконання, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди та відшкодування судових витрат. Враховуючи вище наведене та

Outcome: dismissed