Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 14.06.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання за № 53. Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов`язується надати комплекс маркетингових рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення кон`юктури ринку, консультацій у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити розповсюдження реклами, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору об`єкту нерухомості, забезпечити супроводження замовником чи третьою особою на його розсуд об`єкту нерухомості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у прядку та спосіб передбаченому цим договором. Позивачем було виконано взяте на себе зобов`язання належним чином та у повному обсязі. Надано комплекс агентських послуг на ринку нерухомості з метою придбання відповідачем об`єкту нерухомості. Вказані послуги були прийняті відповідачем без будь - яких претензій, щодо невиконання чи неналежного виконання умов укладеного договору. Зокрема, це обґрунтовується тим, що 25.06.2019 року чоловіком відповідачки [PERSON] було придбано об`єкт нерухомості, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 0520681000:01:005:0240, яка розташована по [ADDRESS] про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. було посвідчено договір купівлі - продажу за номером 585. Так, належне виконання зобов`язання позивачем підтверджується також і актом приймання виконаних послуг підписаного сторонами 14.06.2019 року, що є додатком № 1 до договору. У відповідності до акту відповідач підтвердив, що надані їй послуги повністю відповідають умовам договору, а також, його підписанням підтвердила те, що отримала конфіденційну інформацію стосовно об`єктів нерухомості про які їй раніше нічого не було відомо у тому числі це стосується і вказаної земельної ділянки. З огляду на таке, очевидним стає те, що надана позивачем послуга по пошуку нерухомого майна все ж таки була спожита родиною відповідачки та повністю задовольнила її потреби. Купівля представленого до огляду об`єкту нерухомості, беззаперечно вказує на отримання послуги, на яку відповідач розраховував при укладенні договору про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання. Так, згідно до п.п. 3.7 договору сторони домовились, що відповідач зобов`язаний оплатити послуги позивача у розмірах та спосіб, що передбачений п.п. 3.1 та п.п. 3.2 даного договору і у тому випадку коли об`єкт нерухомості, що значиться у акті здачі - приймання виконаних послуг, що є додатком № 1 до даного договору набутий на його розсуд третьою особою, зокрема але не виключено: будь ким із подружжя замовника. Разом з тим, всупереч підпунктам 2.3.6, 3.2 договору якими між іншим передбачено обов`язок відповідача письмово повідомити позивача про укладення правочину щодо набуття об`єкту нерухомості та його обов`язок у випадку набуття прав на об`єкт нерухомості здійснити оплату наданих послуг виконавця в день нотаріального посвідчення правочину, діючи недобросовісно та грубо порушуючи умови договору, не повідомив про укладення договору про придбання об`єкту нерухомості та не оплатив надані виконавцем послуги. Так, у відповідності до п.п. 3.1. договору сторони домовились, що у випадку набуття замовником чи будь - якою третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості вказаного в акті здачі - приймання виконаних послуг (додаток № 1 до договору) замовник зобов`язується оплатити винагороду виконавцю у розмірі 4% від суми вартості об`єкту нерухомості за погодженням з його власником, що вказується безпосередньо у самому акті здачі - приймання виконаних послуг, однак у будь - якому випадку сума винагороди не може бути меншою за вісім мінімальних заробітних плат, що установлена на день здійснення розрахунку. Як вбачається із змісту акту здачі - приймання виконаних послуг, вартість придбаної земельної ділянки становить еквівалент 11000, 00 доларів США. Таким чином винагорода відповідача становить 33 384, 00 грн. (8 мінімальних заробітних плат) оскільки 4% від вартості земельної ділянки є меншою за 8 мінімальних заробітних плат. 20.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення боргу, однак зазначена вимога була залишена без задоволення. Просила суд, стягнути з [PERSON] 38 392,32 грн. суму заборгованості, з яких 33384,00 грн. борг, 5008, 32 грн. відсотки, а також судові витрати. 10.02.2020 року [PERSON] звернулась з позовом до ФОП [PERSON] про визнання недійсними пунктів договору, позов мотивувавши тим, що 14.06.2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання, відповідно до розділу 1 якого, виконавець зобов`язується надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних консультативних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, а також здійснити послуги з вивчення кон`юктури ринку, консультацій у сфері законодавства і регулює ринок нерухомості, а також здійснити підбір та надати рекомендації з вибору об`єкту нерухомості, забезпечити супроводження набуття замовником чи третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у порядку та в спосіб передбачений договором. Відповідно до підпункту 2.3.6 п.2.3 договору, замовник зобов`язаний завчасно однак не пізніше ніж за добу, письмово повідомляти Виконавця про дату, час і місце нотаріального посвідчення правочину, щодо набуття ним чи іншою на його розсуд особою об`єкту нерухомості. Згідно п. 3.1 договору, сторони домовились, що у випадку набуття Замовником чи будь -якою третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості вказаного в акті здачі-приймання виконаних послуг (додаток № 1 до договору) Замовник зобов`язується виплатити винагороду Виконавцю у розмірі 4 % (чотирьох відсотків) від суми вартості об`єкту нерухомості за погодженням з його власником, що вказується безпосередньо у вказаному Акті здачі-приймання виконаних послуг, однак у будь-якому випадку сума винагороди не може бути меншою за вісім мінімальних заробітних плат, що установлена на день здійснення розрахунку. Відповідно до п. 3.7 договору, сторони домовилися, що Замовник зобов`язаний сплатити послуги Виконавця у розмірах та спосіб, що передбачений п. 3.1. та п. 3.2 даного договору і в тому випадку, коли права на об`єкт нерухомості, що значиться у Акті здачі- отримання виконаних робіт, що є додатком № 1 до даного Договору набуті на його розсуд третьою особою, зокрема але не виключно будь-ким із подружжя Замовника, дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами Замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами другого із подружжя Замовника; юридичною особою до котрої має відношення Замовник, чи до будь-кого із перелічених його родичів, в тому числі але не виключно коли такі особи є засновниками, співзасновниками, власниками, співвласниками, керівниками, кінцевими бенефіціарами чи посадовими особами такої юридичної особи; особи, що була присутня разом із Замовником чи за його дорученням при огляді об`єкта нерухомості; осіб, що придбали об`єкт нерухомості у співвласність із іншими особами чи змовником. Згідно п. 5.2 договору, за прострочення грошового зобов`язання за цим договором Замовник сплачує на користь Виконавця відповідно до положень статті шістсот двадцять д`ятої Цивільного кодексу України проценти у розмірі тридцяти семи процентів річних за весь час прострочення. Відповідно до п. 5.3 договору, у випадку прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує на користь виконавця штраф у розмірі трьохсот відсотків від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання визначеного п.п. 3.1 даного договору. Вважає, що положення договору від 14.06.2019 року № 53 про надання агентських послуг по пошуку нерухомого майна для придбання не можуть створювати обов`язків щодо дій третіх осіб, оскільки вони не були проінформовані про умови, міст та наслідки цього зобов`язання, його не підписували та крім цього багатостороннього правочину між сторонами не укладалось. Окрім того, існує порушення принципу добросовісності і істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, зокрема між невизначеним об`єктом послуг, без зазначення їх кошторису, вартості, часу виконання зусиль для виконання та оплатою, що складає не менше 8 мінімальних заробітних плат чи 4% від вартості придбаного об`єкта нерухомості. Просила суд, визнати недійсними пункти 1.1, підпункт 2.3.6 пункту 2.3, пункти 3.1, 3.2, 3.7, 5.2, 5.3 договору № 53 від 14.06.2019 року про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] 11.02.2020 року на адресу суд надійшов відзив на позов ФОП [PERSON] від [PERSON] , у якому зазначено, що останній не визнає у повному обсязі вимоги позову ФОП [PERSON] , вважає, що положення укладеного договору є несправедливими, порушують її права як споживача, п. 1.1., підпункт 2.3.6 пункту 2.3. пункти 3.1, 3.2, 3.7, 5.2, 5.3 договору № 53 від 14.06.2019 року є недійсними, а заявлені вимоги незаконні, необґрунтовані та безпідставні. В судове засідання представник позивача - відповідача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність,. Представник відповідача - позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вислухавши думку представника відповідача - позивача, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні первинного позову та зустрічних позовних вимог. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії договору 14.06.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання № 53 ( а.с13-14). Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов`язується надати комплекс маркетингових рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення кон`юктури ринку, консультацій у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити розповсюдження реклами, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору об`єкту нерухомості, забезпечити супроводження замовником чи третьою особою на його розсуд об`єкту нерухомості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у прядку та спосіб передбаченому цим договором. З ксерокопії договору вбачається, що деякі його пункти заповнені вручну, а саме: «замовник» зазначено [PERSON] , також адреса і реквізити замовника [PERSON] теж заповнені вручну (а.с.13-14). Відповідно до ксерокопії додатку № 1 до договору № 53 від 14.06.2019 року, акту здачі - приймання виконаних послуг, який частково заповнений вручну, [PERSON] підтвердила, що надані їй послуги повністю відповідають умовам договору, а також, його підписанням підтвердила те, що отримала конфіденційну інформацію стосовно об`єктів нерухомості про які їй раніше нічого не було відомо у тому числі і земельної ділянки по [ADDRESS] № 0520681000:01:005:0240 (а.с.15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 178331238 [PERSON] 25.06.2019 року придбав земельну ділянку № 0520681000:01:005:0240 за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Так, у відповідності до п.п. 3.1. договору сторони домовились, що у випадку набуття замовником чи будь - якою третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості вказаного в акті здачі - приймання виконаних послуг (додаток № 1 до договору) замовник зобов`язується оплатити винагороду виконавцю у розмірі 4% від суми вартості об`єкту нерухомості за погодженням з його власником, що вказується безпосередньо у самому акті здачі - приймання виконаних послуг, однак у будь - якому випадку сума винагороди не може бути меншою за вісім мінімальних заробітних плат, що установлена на день здійснення розрахунку. Як вбачається із змісту акту здачі - приймання виконаних послуг, вартість придбаної земельної ділянки становить еквівалент 11000, 00 доларів США (а.с.15). 20.07.2019 року ФОП [PERSON] звернулась до [PERSON] з вимогою про погашення боргу, однак зазначена вимога була залишена без задоволення (а.с. 18). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві означену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Нормами ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як зазначив в судовому засіданні представник відповідачки-позивачки [PERSON] його довірителька [PERSON] свого часу мала намір скористатись послугами агенства з нерухомості по питанню пошуку житла. З приводу даного питання вона підписала чистий бланк, який їй було надано представником агенства, однак в подальшому питання пошуку житла у неї відпало і даними послугами вона не скористалась. [PERSON] є її офіційним чоловіком з яким вона тривалий час не проживає, однак шлюбні стосунки ще не розірвані. Їй не відомо було про придбання останнім земельної ділянки, а тому вважає неправомірним нести відповідальність за дії третіх осіб. А також вважає даний договір на а.с. 13,14 та акт виконаних послуг на а.с. 15 сфальсифікованими, так як дані в даний договір та акт вписані по факту придбання її чоловіком земельної длянки на доказ чого надала оригінал другого примірника договору та акту , який є чистим бланком ( не заповненим) і де наперед містяться підписи позивача по справі [PERSON] ( а.с.188-189 ). Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіхУ відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами частин першої-третьої статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5.9. Договору , даний договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної Сторони. Як вбачається з оригіналу примірника, який наданий представником відповідачки-позивачки [PERSON] - [PERSON] , даний договір є не ідентифікованим , не містить номеру договору, сторони, з якою його укладено, істотних вимог договору , разом з тим містить заздалегідь проставлені кліше підпису та мокрі печатки ФОП [PERSON] (а.с.188-189). Таким чином даний договір спростовує ідентичність примірника наданого позивачкою-відповідачкою [PERSON] ( а.с.13-14), досягнення сторонами усіх істотних вимог договору та підтверджує покази, дані в судовому засіданні представника відповідачки [PERSON] . Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнути внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права. У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У разі неспростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Статтею 207 зазначеного Кодексу встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). За викладених обставин, позивачем не було доведено вчинений сторонами правочин, відповідно до наданого позивачем договору ( а.с.13-14,188-189), а тому права та обов"язки за таким правочином відповідачкою [PERSON] не набуті. Так як в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що даний правочин не є укладеним та нетягне за собою правових наслідків його недотримання, не підлягають до задоволення і позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання недійсним пунктів даного договору, які є похідними вимогами, оскільки в судовому засіданні представником відповідача-позивача [PERSON] - [PERSON] була спростована презумція правомірності правочину, тобто такого, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов"язки сторін.

Outcome: dismissed