Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 04.07.2018 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина з відповідачем залишилася проживати разом з матір`ю, за місцем проживання батьків відповідача. З червня 2018 року [PERSON] ніде не працює, а з жовтня 2018 року взагалі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, разом з сином не проживає. Про своє місце перебування та чим саме займається відповідач від своїх близьких родичів приховує. Після розірвання шлюбу [PERSON] не відвідує дошкілький навчальний заклад, про стан здоров`я дитини [PERSON] , фізичний, духовний і моральний розвиток, його навчання не піклується. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він проживає з дитиною у батьків відповідача, піклується про сина. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що не згодна з тим, що вона ухиляється від виконання материнських обов`язків, адже завжди турбувалась про позитивний психологічний розвиток сина з раннього дитинства. Заперечує, що 8 місяців не цікавилась життям сина, оскільки спілкувалась зі своїм батьком (дідусем [PERSON] ) і неодноразово просила зустрітися, але мама (бабуся), не відпускала, не дозволяла. В той же час сама мала особистий психологічний страх перед власною мамою. Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника та зазначив, що при винесенні рішення необхідно врахувати висновок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.09.2019 № 107-40/7612. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2019року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання . 30.01.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] та матір [PERSON] /а.с.10/. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до довідки від 07.02.2019 року позивач [PERSON] працює в ТОВ «Торговий Дім «Партнер-Інвест» на посаді комірника з 28.11.2018р./а.с.19/. Відповідно до листа КНП «ЦПМСД № 2» від № 05.03.2019 № 320 повідомлено на запит адвоката, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом медичного закладу з народження. На прийом до лікаря педіатра зазвичай приходить в супроводі батька/а.с.25/. З наданої довідки № 421111 від 23.09.2019р. Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Також, відповідач на обліку у лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 № 3035 від 23.10.2019 року. Судом встановлено, що [PERSON] працевлаштована, працює на посаді фахівця з ландшафтного дизайну у ТОВ «ТМ Садовий центр «ДаЛас» м. Бровари, вул.Янченка Дмитра,2. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 164 Сімейного Кодексу України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з Висновку № 107-40/7612 від 27.09.2019 р. Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з сином [PERSON] та брати участь у його вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається батько, не свідчить про те, що мати дитини не бажає брати участі в його утриманні та вихованні, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed