Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Хорольська районна державна адміністрації в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб - Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації , органу опіки та піклування виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області , старости села Новачиха Костенка Віктора Трохимовича про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обгрунтування якого вказала, що до служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації від виконавчого комітету Клепачівської сільської ради надійшло клопотання та відповідні матеріали для вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Родина [PERSON] проживає в селі Новачиха Хорольського району Полтавської області. В сім'ї виховується малолітня дитина [PERSON], [INFO] Мати дитини, [PERSON] не працює, перебивається тимчасовими заробітками, які вслід і пропиває, влаштовує сімейні сварки та бійки. Сім'я проживає за рахунок пенсії хворої бабусі [PERSON]. Вихованням дитини [PERSON] не займається. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Малолітня дитина знаходяться на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах служби у справах дітей та під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. В судовому засіданні представник позивача Вернигора Н.М. підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити з підстав наведених в позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала в повному обсязі позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні представники третіх осіб Сенчук А.В. та Костенко В.Т. не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, з»ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] є матір»ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак відповідачка ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов»язків, так як вихованням та утриманням доньки не займається. Судом встановлено, що згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї [PERSON] з'ясовано, що сім'я проживає в будинку, який належить покійній [PERSON], та в який [PERSON], разом зі своїм співмешканцем самовільно заселилися, не маючи на це ніяких правових підстав. Будинок глинобитний, опалюється твердим паливом. З наявних продуктів харчування виявлено декілька картоплин. Запасів дров не виявлено. В господарстві нічого не утримують. Меблями забезпечені, але все дуже брудне та занедбане, повсюди розкиданий посуд (чарки, пляшки з алкогольних напоїв) та недопалки. На момент перевірки як мати, так і співмешканець перебували в стані алкогольного сп'яніння. Мати поводилася агресивно, вживала нецензурну лексику на адресу членів комісії. Мають присадибну ділянку, але городом не користуються, нічого не вирощують, все поросло бур'янами, погріб, де зберігалися овочі, розвалився. В будинку одна кімната, переділена піччю, в якій давно ніхто не робив прибирання, на підлозі повсюди сміття, на ліжках постільна білизна в дуже брудному, занедбаному стані. [PERSON] спить разом з матір'ю на одному ліжку, немає куточка, де дитина могла б гратися, іграшки також відсутні. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, де її вихованням займаються вихователі. Там дитина має змогу нормально харчуватися, мати ж взагалі не переймається з цього приводу. Зі слів [PERSON], мати та співмешканець змушували її до тяжкої фізичної праці, яка є недопустимою для дитини відповідного віку. В разі непослуху співмешканець застосовував фізичне насилля до дитини (бив прутом по спині, по ногах). Сім'я характеризується негативно, неодноразово надходили скарги від сусідів про сварки та бійки в сім'ї. Як мати, так і її співмешканець зловживають алкоголем, не працюють, пропивають домашні речі. Опікунська рада при Клепачівській сільській раді та староста села Новачиха Костенко Віктор Трохимович неодноразово відвідували сім'ю, розглядали питання виховання дитини на засіданнях виконавчого комітету та опікунської ради, але все марно. Мати не реагує на зауваження, не виконує вимог по наведенню порядку в оселі, все це несе загрозу життю та здоров'ю дитини. Працівниками служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Хорольського ВП ГУНП України в Полтавській області неодноразово здійснювалися перевірки умов проживання родини, але покращення не відбувалося. В будинку брудно, санітарний стан помешкання в незадовільному стані, продукти харчування мізерні. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] неодноразово розглядалося на опікунській раді виконавчого комітету Новачиської сільської ради, на опікунській раді виконавчого комітету Клепачівської сільської ради та на Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації. Згідно висновку виконкому Клепачівської сільської ради від 28.08.2017 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON], 1987 р.н., по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її життя, здоров'я та майбутнє. Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації від 29.08.2017 року, висновку виконавчого комітету Клепачівської сільської ради від 28.08.2017 року, [PERSON], 1987 р.н., доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постанови вбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавляючи батьківських прав відповідачку, суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, що грубо порушує її права та інтереси, є доведеним, а тому позов є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 30.08.2017 року. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved