Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

14.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді земельної ділянки, площею 6,40 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Казанківського району, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], що мала місце 11.09.2006 року, просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 11.09.2006 року, відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 6,40 га, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Казанківського району, право власності на яку вона мала згідно державного акту на право приватної власності серії Р4 №098633. Спадкоємцем померлої являється позивачка. У встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ не зверталася, оскільки була необізнана щодо порядку вчинення дій, які свідчать про прийняття спадщинита у звязку з відсутністю коштів. При зверненні в квітні 2016 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було в цьому відмовлено з посиланням на пропуск строку для прийняття спадщини. Вважає, що зазначені вище причини пропущення строку, є поважними, тому просила задовольнити позовні вимоги і визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] доводи позивача підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника не забезпечила, але надала суду письмову заяву в якій просила справу розглядати у відсутності представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Третя особа - Державний нотаріус Казанківської державної нотаріальної контори [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до\~статті 1269 ЦК\~право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За наслідками пропуску встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що її не прийняв (частина 2 статті 1272 ЦК). Відповідно до частини 3\~статті 1272 ЦК\~\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанова №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця\~були перешкоди\~для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. В постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486 цс 15) висловлена правова позиція, що правила ч. 3\~ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнанні судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зокрема, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність позивача про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту або про смерть спадкодавця, перебування за кордоном тощо. Матеріалами справи встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №098633 від 26.12.2001 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,40 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області. 11 вересня 2006 року [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про народження (копії) від 15.07.1974 року позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] Таким чином, позивач [PERSON] в силу ст.ст. 1216, 1217, ч.1 ст.1222 ЦК України має право на спадкування спадщини за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що мала місце 11 вересня 2006 року. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.06.2016 року після смерті [PERSON], що мала місце 11 вересня 2006 року, спадкова справа не заводилась. При зверненні 20.04.2016 року до державного нотаріуса Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкоємиці за законом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] \~у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачкою не надано суду жодних належних в контексті положень ст.ст. 58-60 ЦПК України\~доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що унеможливили своєчасне подання нею заяви про прийняття спадщини в період перебігу шестимісячного строку після смерті [PERSON] Посилання позивача на власну необізнаність щодо порядку вчинення дій, які свідчать про прийняття спадщини та відсутність коштів не заслуговують на увагу, оскільки на час смерті спадкодавця позивач [PERSON] була дієздатною особою, достовірно знала про час та місце відкриття спадщини і мала реальну можливість та достатньо часу для прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Проте, [PERSON] звернулась з даним позовом до суду лише 14 червня 2016 року, тобто через девять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини і не зазначила жодної обєктивної обставини, яка б заважала їй звернутись до нотаріуса з відповідною заявою такий тривалий період. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що незнання вимог закону та майнове становище позивача, не може вважатись об'єктивною, непереборною та істотною перешкодою, а такі причини поважними, тому і підстави для застосування правил частини 3\~статті 1277 ЦК відсутні. В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed