Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У лютому 2016 позивач звернувся до суду через Апеляційний суд м. Києва із зазначеною позовною заявою, просить суд стягунти з відповідча грошові кошти у розмірі 11032 (одинадцять тисяч тридцять дві гривні) 34 коп. в якості погашення заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір по справі, посилаючись на ті підстави, що 27.01.2014 між АБ «Південний» та [PERSON] було укладено кредитний договір №RC2014-00004, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 7000 грн. (сім тисяч) гривень 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 26.01.2016 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання по кредитному договорі у відповідача виникла заборгованість станом 27.01.2014 у розмірі 11032 грн. (одинадцять тисяч тридцять дві гривні) 34 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 33, 37, 41, 45), заперечень проти позову суду не надала, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27.01.2014 між АБ «Південний» та [PERSON] було укладено кредитний договір №RC2014-00004, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 7000 грн. (сім тисяч) гривень 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 26.01.2016 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних (а.с. 11-21). Згідно заявки від 27.01.2014 про отримання кредитних коштів згідно кредитного договору №RC2014-00004 від 27.01.2014 відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн. 00 коп. (а.с. 21). Станом на 27.01.2014 у відповідача виникла заборгованість по кредитному договорі у розмірі 11032 (одинадцять тисяч тридцять дві гривні) 34 коп., оскільки було не було дотримано строків, передбачених графіком платежів, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 6416 грн. 00 коп., а також не сплачені проценти за користування кредитом у розмірі 1793 грн. 30 коп. по 12.02.2016 та комісія у розмірі 2823 грн. 04 коп. (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України» (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved