Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

26.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини - малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.08.2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року вони з відповідачкою проживають окремо, оскільки остання навчається в учбовому закладі за межами м. Южноукраїнська. Донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Їй створені всі умови для проживання та нормального розвитку, матеріальної забезпеченості, позивач слідкує за станом здоров'я дитини. Відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, з дитиною не спілкується. Оскільки відповідачка не згодна на проживання доньки з ним, просить суд позов задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. [PERSON] суду пояснила, що з 21.08.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] На даний час в провадженні Южноукраїнського міського суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживала разом з ними і вони обидва приймали участь у її вихованні та утриманні. В вересні 2014 року вони з [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини. Вона поїхала до м. Чернівці, працевлаштувалася, винайняла квартиру, в якій вони на даний час проживають разом з донькою, яка відвідує садочок. Дитині створені всі умови для фізичного та духовного розвитку. Вважає, що проживання доньки з батьком суперечить інтересам дитини. Поведінка позивача та постійні сварки негативно впливають на дитину. Тому просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки - [PERSON] судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог, органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради, Ляшок Л.В. суду пояснила, що беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, служба надає переваги у проживанні дитини з матір'ю, що відповідатиме найвищим інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року (а.с. 4) та є батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] станом на 22.01.2015 року та на 24.03.2015 року зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 10, 69). Позивач же станом на 22.01.2015 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). На даний час позивач проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов позивача від 03.02.2015 року встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, коридору, кухні, санвузла та ванної кімнати. Умови проживання створені належним чином. Квартира облаштована необхідними меблями та предметами тривалого вжитку, побутовою технікою, в квартирі чисто та затишно, для дитини є окреме спальне місце, місце для занять, багато іграшок, речей, необхідних для розвитку та виховання. Комісія вважає, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов відповідача від 17.02.2015 року встановлено, що [PERSON] проживає у квартирі без реєстрації в [ADDRESS] разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], в якій дві кімнати, кухня, ванна кімната та вбиральня. Дитина має власну кімнату, місце для розвитку та відпочинку, забезпечена усім необхідним, є іграшки, книжки, сезонний одяг, все необхідне для фізичного та духовного розвитку. Згідно довідки №2 від 20.01.2015 року позивач з 01.11.2010 року працює у ФОП [PERSON] на посаді продавець-консультант та з посадовим окладом 1270 гривень (а.с.9). До січня 2015 року [PERSON] проживала як з батьком, так і з матір'ю в м. Южноукраїнську, з 13.08.2012 року відвідувала КЗ ЦРД "Гармонія" (а.с. 12), а 28.01.2015 року вибула в дошкільний навчальний заклад м. Чернівці (а.с. 62). Відповідачка разом з донькою виїхала проживати до м. Чернівці, де згідно трудового договору від 02.02.2015 року (а.с. 59) та довідки про доходи від 18.03.2015 року (а.с.61) працює у підприємця [PERSON] на посаді продавця-консультанта та за лютий 2015 року їй нарахована заробітна плата у сумі 1300 гривень. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частиною 1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідач позитивно характеризуються за місцем проживання та місцем роботи (а.с.60, 68). Проживає в [ADDRESS] разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Дитина має власну кімнату, місце для розвитку та відпочинку, забезпечена усім необхідним, є іграшки, книжки, сезонний одяг, все необхідне для фізичного та духовного розвитку. На обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не стоїть (а.с. 55-56). Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №47 м. Чернівці (а.с. 63). Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 01 квітня 2015 р., беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, здатність [PERSON] забезпечити належне виховання доньки, проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] відповідатиме найвищим інтересам дитини (а.с.84-86). Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] також спростовується факт того, що відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, а навпаки відповідачем [PERSON] створені належні умови для проживання дитини, яка опікується про неї, водить її в дитячий садочок. Тобто позивачем не доведено в судовому засіданні факт того, що відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, з дитиною не спілкується. За такого, враховуючи наведені припису закону та міжнародних актів щодо неможливості, окрім виняткових випадків розлучення матері та дитини, не досягнення дитиною 10 річного віку (ч. 2 ст. 160 СК України), не надання позивачем доказів на спростування доводів відповідача щодо неналежного і байдужого ставлення до виховання дитини та враховуючи висновок органу опіки і піклування, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed