Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями патрульних поліцейських УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 29 липня 2020 року поліцейським роти Корнелюком В.С. стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №207793 за ст. 122-4 КУпАП. Також інспектором роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Зінчук І.В. 29 липня 2020 року був складений протокол відносно нього серії БД №422069 за ст. 124 КУпАП. Вказані протоколи про адміністративне правопорушення з метою притягнення до адміністративної відповідальності надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа № 159/3820/20 (провадження №3/607/4800/2020). Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтями 122-4, 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. [PERSON] зауважує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він поніс матеріальну шкоду, загальною вартістю 29 323 грн. 89 коп. (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять три гривні вісімдесят дев`ять коп.), що підтверджується рахунком про сплату №10391 від 27 серпня 2020 року. Позивач [PERSON] вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка в подальшому була закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснили вказане вище провадження, а саме складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше. Позивач [PERSON] , посилаючись на п.4 ч. 1 ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказав, що наведені положення чинного законодавства є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Позивач вказав, що внаслідок протиправних дій працівників Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції щодо складання стосовно нього протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягала - у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням та пошкодженням його особистого майна, а саме автомобіля «Форд-Фокус», д.н.з. [NUMBER] внаслідок потрапляння у вибоїну на дорозі; - у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправної поведінкою патрульних поліцейських, щодо нього через складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. [PERSON] вказав, що протиправними діями патрульних поліцейський була принижена його честь, гідність та ділова репутації як учасника бойових дій, ветерана збройних Сил України, інваліда війни ІІ групи, Голови спілки ветеранів локаційних війн та збройних конфліктів «Союзу десантників». У зв`язку з наведеним позивач [PERSON] просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиної казначейського рахунку на користь [PERSON] 20 000 (двадцять тисяч) гривень грошового відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями патрульних поліцейських Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції. Позивач [PERSON] подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач не надав суду доказів, що підтверджують незаконність накладення адміністративного стягнення, а також позивач не обґрунтував відповідно до якого нормативно-правового акту повинна стягуватись моральна шкода. Відповідач вважає, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності працівників поліції в межах адміністративних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням його прав. Таким чином, Головне управління державної казначейської служби України у Тернопільській області вважає, що правові підстави на відшкодування моральної шкоди відсутні, відповідно просить відмовити в позові [PERSON] повністю. Відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП у відзиві на позовну заяву вказує, що проти задоволення позов них вимог позивача [PERSON] заперечують у повному обсязі, вважають позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду нате, що протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським - не є рішенням суб`єкта владних повноважень, який породжує права та обов`язки для позивача, а є лише фіксацією правопорушення, виявленого працівником поліції при виконанні ним своїх посадових обов`язків в межах компетенції визначеної ЗУ «Про Національну поліцію» та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) грн., вважають, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивач не довів права на отримання моральної шкоди за вимогами цивільного законодавства та ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до вище викладеного Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Застосовуючи статтю 1173 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України вказує на те, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок дій працівників патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано. Посилаючись на Постанову Верховного суду у справі № 312/262/18, суд встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Посилання позивача на п.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який передбачає право на відшкодування моральної шкоди у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення не заслуговує на увагу, оскільки позивач не притягувався до адміністративної відповідальності. Із матеріалів справи вбачається, що відносно позивача було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, за результатами розгляду яких Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області була прийнята постанова від 23 вересня 2020 року (справа №159/3820/20) про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, що не є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки позивач не притягувався до адміністративної відповідальності і на нього не накладалось адміністративне стягнення. Враховуючи все вище викладене,

Outcome: dismissed