Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у м.Києві, Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 497 гривень 17 копійок та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, завданої незаконними діями відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2016 р. [PERSON], як депутат Київської міської ради, публічна особа, через засоби масової інформації, публічно вчинив хуліганські дії, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, в зв»язку з чим 18.07.2016 р. позивач звернувся до Головного управління НП у м.Києві зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке було зареєстрована за № С-9911. В подальшому дана заява була передана до Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві, а в подальшому Голосіївському УП ГУ НП у м.Києві. В зв»язку з порушеннями вимог ст.214 КПК України і невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань позивач звертався до суду і відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києві від 30.08.2016 р. було зобов»язано слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Також відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 08.08.2016 р. було зобов»язаного слідчого Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Позивач посилається на те, що в зв»язку з невиконанням відповідачами вимог закону щодо своєчасного внесення відомостей до ЄРДР за заявою позивача йому була завдана матеріальна шкода, що полягає у витратах на відправлення поштової кореспонденції, витрат на правову допомогу на загальну суму 497 гривень 17 копійок. Крім того, позивач посилається на те, що зазначеними незаконними діями йому була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його звичного способу життя, необхідності докладати додаткові зусилля і витрати для захисту свого права. Також він зазнав душевних страждань, оскільки відповідачі, які є представниками влади і їх діяльність повинна бути направлена на захист від порушення прав громадян, не принесли йому вибачення за свої незаконні дії. Моральну шкоду він оцінює в 5000 гривень. В судове засідання позивач не з»явився, надіславши письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - ГУ НП у м.Києві заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і відсутність законних підстав для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями працівників правоохоронних органів, оскільки наявність такої шкоди не доведена. Представник відповідача - Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві в судове засідання не з»явився, надіславши письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що Шевченківське УП ГУ НП у м.Києві не є належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача - Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надіславши письмові пояснення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2016 р. [PERSON] звернувся до Головного управління Національної поліції у м.Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..296 КК України, [PERSON], яка була зареєстрована за № С-9911. В подальшому дана заява була скерована до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві та зареєстрована 19.07.2016 р. за № С-4434, а у подальшому направлена до Голосіївського управління поліції. Оскільки відомості про кримінальне правопорушення за поданою [PERSON] заявою від 18.07.2016 р. не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) останній звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення. Відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 08.08.2016 р. суд зобов»язав уповноважену особу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м.Києві внести відомості до ЄРДР на підставі заяви про кримінальне правопорушення, яка подана [PERSON] 18.07.2016 р. Крім того, як встановлено судом, позивач 16.08.2016 р. звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за поданою ним заявою від 18.07.2016 р. Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.08.2016 р. суд зобов»язав уповноважену особу Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали слідчого судді, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення за поданою [PERSON] заявою від 18.07.2016 р. Також, в матеріалах справи наявна ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 25.08.2016 р., відповідно до якої провадження за скаргою [PERSON] на бездіяльність слідчого ГУ НП в м.Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР закрито, в зв»язку з наданням документів про внесення відомостей 12.08.2016 р. до ЄРДР за заявою [PERSON] Солом»янським ГУ НУ у м.Києві. Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати йому шкоду, завдану незаконними діями відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Оскільки, в даному випадку, позивач звертається до суду про відшкодування шкоди, що завдана іншою незаконною діяльністю органів досудового розслідування, не пов»язаної з притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, до правовідносин, що виникли між сторонами повинні буті застосовані загальні норми про відшкодування шкоди. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв»язок між винними діями та наслідками, що настали. В силу положень ст.1172 ЦК України обов»язок по відшкодуванню шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків, покладається на юридичну або фізичну особу, з якою даний працівник перебуває у трудових відносинах на час завдання шкоди, у разі доведеності обставин, що є підставою для покладення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Такі ж підстави визначені положеннями ст.1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку. Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку. Позивач, звертаючись до суду, не надав суду належних доказів на підтвердження наявності неправомірних дій, які б завдали йому як матеріальної, так і моральної шкоди позивачу. Матеріали цивільної справи не містять судового рішення, яким би дії відповідачів були визнані неправомірними, внаслідок чого б наступала цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed