Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

05.11.2020р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки [PERSON] , який мотивує тим, що вони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . На даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, дитина за згодою сторін проживає з відповідачкою. 23.06.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, і не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2020р. і до повноліття дитини. Він не згоден з розміром стягнутих з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки такий розмір не відповідає вимогам ст.182 СК України, не враховано його матеріальне становище та наявність у нього іншого утриманця, а саме наявність іншого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2019р. з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Крім того він приймає участь у витратах батьків - [PERSON] та [PERSON] , які потребують постійного вартісного лікування, але їх доходи не дозволяють в повній мірі сплачувати вартість медикаментів та медичних послуг. Він є співробітником рядового складу Національної поліції і після відкриття виконавчого провадження зі стягнення аліментів на другу дитину, йому виплачується зарплата менше 6000,00 грн., чого не достатньо для забезпечення власних потреб, придбання продуктів першої необхідності, оплати комунальних послуг та допомоги батькам. Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки. Просить зменшити розмір аліментів, які стягнуються з нього відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/2329/20 від 23.06.2020р. на користь відповідачки [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/8 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою суду від 12.11.2020р.за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 14.12.2020р. третя особа [PERSON] надала суду заяву про те, що заперечень проти позовних вимог [PERSON] не має, просить розглядати справу без її участі. 29.12.2020р. відповідачка [PERSON] , не погодившись з заявленими позовними вимогами [PERSON] , звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про зміну розміру аліментів, в якому вказує, що після припинення шлюбних відносин з позивачем, виховує спільного з ним сина - [PERSON] , [INFO] . З часу видачі Хортицьким районним судом м.Запоріжжя судового наказу від 23.06.2020р. про стягнення аліментів з позивача на утримання сина [PERSON] , розмір витрат на утримання дитини значно збільшився. Син почав постійно хворіти, на його лікування витрачається багато грошей, син потребує додаткових витрат на оздоровлення, відповідне харчування. Окрім того, на даний час збільшилися потреби дитини, зокрема, збільшились витрати на одяг, взуття та предмети особистої гігієни дитини, що відповідно погіршує її матеріальний стан. Вона витрачає багато грошей на оплату комунальних послуг та на утримання будинку. При цьому вона має батька пенсіонера, який отримує незначну пенсію, хворіє і вона несе на це відповідні затрати. Її заробіток незначний, матеріальний стан значно погіршився. Аліментів, що сплачує позивач, з урахуванням витрат, недостатньо для належного утримання дитини, яка за станом здоров`я потребує значних витрат на утримання. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі судового наказу Хортицького районного суду від 23.06.2020 року, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/2 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В той же час відповідачка [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] , зазначивши, що ані матеріальний, ані сімейний стан позивача після стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] не змінився. Посилання позивача на те, що на його утриманні знаходяться хворі батьки, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наданих позивачем медичних довідок батьки позивача працюють, зокрема мати - [PERSON] працює інструктором у КНП «Міська лікарня №9», батько - [PERSON] працює слюсарем ПрАТ «ЗАЗ», тобто вони отримують щомісячний заробіток, а за медичними послугами звертались в 2019 році, даних про розмір їх витрат на лікування немає. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. 29.12.2020р. зустрічний позов [PERSON] прийнято до судового розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 05.02.2021р. підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки вважає його не доведеним та безпідставним. Додатково пояснив, що він працює у Дніпровському міжрайонному відділі поліції охорони в Запорізькій області, займає посаду водія-поліцейського, його дохід після утримання податків та аліментів становить приблизно 5000 грн. Його батьки працездатні, але батько є інвалідом, якої групи не знає. Батьки хворіють, він надає їм матеріальну допомогу. Крім того він приймає участь в утриманні ще одного неповнолітнього сина [PERSON] , сплачує на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку. З відповідачкою [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за ініціативою відповідачки в жовтні 2020 року. Відповідачка працює, отримує заробітну плату, повинна також утримувати дитину. Вважає, що наразі є всі підстави для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , оскільки за своїм матеріальним становищем він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в ньому та просила його задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Додатково пояснила, що вона працює вихователем у КЗ «Запорізька загальноосвітня санаторна школа-інтернат №7» ЗОР, її дохід становить 8000 грн. на місяць, мешкає вона у квартирі разом з сином [PERSON] та батьком [PERSON] , який є пенсіонером та хворіє. Син має проблеми зі здоров`ям, вона витрачає кошти на відвідування сином логопеда, здійснює щомісяця оплату в розмірі 560 грн. за дитячий садочок, який відвідує син, вносить кошти у фонди дитячого садка, здійснює платежі за комунальні послуги, витрачає кошти на одяг, взуття та ліки для дитини. Її витрати на сина значно збільшились. При цьому звертає увагу на той факт, що позивач дійсно має двох малолітніх синів, на утримання яких сплачує аліменти по 1/4 частини свого доходу на кожного, але вимогу про зменшення розміру аліментів заявляє лише до неї, на утримання старшого сина він питання про зменшення розміру аліментів не порушував. Така ситуація є дискримінаційною по відношенню до спільної з позивачем дитини та шкодить інтересам дитини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки не повідомила. При цьому в своїй заяві від 14.12.2020р. просила розглядати справу за позовом [PERSON] без її участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, знаходить первісний позовта зустрічний позов необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від1 5 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд встановив, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбних відносин сторін мешкає разом з матір`ю - відповідачкою у справі [PERSON] (арк.8). 23.06.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, і не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2020р. і до повноліття дитини (арк.9). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після припинення їх шлюбних відносин проживає разом з матір`ю - третьою особою у справі [PERSON] (арк.7). Згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2019р. було змінено спосіб присудження аліментів та збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 31.10.2013р. та з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановлених для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 10.12.2019р. (арк.10). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.11.2013р. Разом з ним за вказаною адресою зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [INFO] (батько), [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (брат) (арк.5, 11). Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №512 від 05.04.2019р., [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Пологовий будинок №1» з 27.03.2019р. по 05.04.2019р. з діагнозом: аномальна маточна кровотеча, міома матки, аденоміоз, поліп ендометрія, спайковий процес. 29.03.2019р. проведена операція (арк.12). Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №927, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з 16.01.2019р. по 08.02.2019р. з діагнозом: ВПС, незвершений порок серця, додаткова верхня пола вена, неревматичний митральний порок серця, СПО (2009р.), недостатність МК 4 ст., 3-4 клінічна стадія захворювання, ПФФП, тахіформа. 22.01.2019р. проведена планова операція (арк.13). Згідно з наданими позивачем розрахунковими листками за січень 2020р. - серпень 2020р., [PERSON] займає посаду поліцейського у Дніпровському МВУПО, має звання сержанта поліції, отримує заробітну плату, зокрема, за відрахуванням обов`язкових платежів та аліментів отримав: у січні 2020р. 2909,10грн., у лютому 2020р. - 7699,50 грн., у березні 2020р. - 8008,98 грн., у квітні 2020р. - 6031,89 грн., у травні 2020р. - 4762,24 грн., у червні 2020р. - 5378,60 грн., у липні 2020р. - 9786,54 грн., у серпні 2020р. - 8215,89 грн.(арк.14-16) Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.01.2005р. по теперішній час (арк.20, 64). Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] (син) (арк.63), [PERSON] , [INFO] (арк.73). Згідно з наданими відповідачкою [PERSON] копіями квитанцій ВПС «ІнтерПейСервіс» ПрАТ «Запоріжзв`язоксервіс», [PERSON] у січні 2020р. - грудні 2020р. здійснював оплату житлово-комунальних послуг (електропостачання, газопостачання, опалення, гаряче та холодне водопостачання) за адресою: [ADDRESS] (арк.45-50). Крім того, згідно з наданою відповідачкою [PERSON] медичною документацією, малолітній син сторін дійсно у 2020 році відвідував лікарів, зокрема, педіатра, логопеда (арк.51-61, 70-72). 18.11.2020р. [PERSON] , [INFO] , був оглянутий лікарем, яким йому встановлено діагноз: АГ II стадії ризик, стенокардія. Призначено лікування (арк.67-69). Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а також про необґрунтованість зустрічних вимог [PERSON] . В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального чи сімейного стану. При цьому, зазначені положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і сімейного, і матеріального стану. В той же час, зміна сімейного стану чи зміна матеріального стану є самостійними, незалежними одна від одної підставами для зміни розміру аліментів. Як встановлено судом і це не заперечується сторонами, позивач [PERSON] на підставі судового рішення від 07.11.2019р. сплачує аліменти на користь третьої особи [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Також судом встановлено, що позивач перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання якого судовим наказом від 23.06.2020р. з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.06.2020р. до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що позивач [PERSON] не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що його матеріальне становище наразі погіршилось таким чином, щоб це стало підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу від 23.06.2020р. на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Так, при ухваленні рішення суд враховує, що наявність у позивача іншої малолітньої дитини, на утримання якої він також сплачує аліменти, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки дитини не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такий саме висновок зроблено Верховний Судом у постанові від 16.09.2020р. у справі №565/2071/19. Суд звертає увагу на те, що відповідно до судового наказу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2020р. розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачем [PERSON] не доведено, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів на користь відповідачки змінився його сімейний та матеріальний стан як платника аліментів. Як встановлено судом і це не заперечується сторонами, позивач [PERSON] в іншому шлюбі не перебував та не перебуває, після видачі судового наказу про стягнення аліментів інших утриманців не набув, здоровий за станом здоров`я, був офіційно працевлаштований як на момент видачі судового наказу про стягнення аліментів, так і на теперішній час. Доводи позивача про те, що після стягнення аліментів на користь відповідачки у нього на власні потреби залишається розмір доходу, який ставить його в скрутне матеріальне становище, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Водночас, навіть після здійснення таких утримань, сплата аліментів на другу дитину жодним чином не може свідчить про погіршення матеріального становища позивача та про його неможливість сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини у розмірі, раніше визначеному судовим наказом. Ухвалюючи рішення, суд також вважає недоведеними доводи позивача про його необхідність у витраті коштів на лікування батьків. Дійсно, ст.51 Конституції України, ст.202 СК України передбачають обов`язок повнолітніх доньки чи сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків, утримувати їх, якщо вони потребують матеріальної допомоги. Але, батьки позивача не досягли пенсійного віку, даних про їх інвалідність в матеріалах справи немає. Додані до позову виписки з історій хвороб батьків позивача містять відомості про перебування їх на стаціонарному лікуванні в 2019 році. Доказів того, що на даний момент батьки позивача страждають на будь-які хронічні захворювання, потребують відповідного лікування і через це потребують матеріальної допомоги позивача, суду не надано. Напроти, у медичних документах, які надав позивач, зазначено, що його батьки працюють, тобто отримують дохід. При цьому суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що батьки позивача мають такий дохід, який не забезпечує їх потреби, в т.ч. пов`язані з лікуванням, тобто що вони потребують матеріальної допомоги і що позивач дійсно надає батькам таку допомогу. Отже, позивачем не надано ні доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, ні доказів зміни його стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене та конституційний обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей який є одним із головних, з метою недопущення порушення прав дитини, суд вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити в повному обсязі. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, то вирішуючи цей спір, суд вважає, що нею в порушення вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які мають значення для вирішення даної справи, а саме, які викликали необхідність збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина. Вирішуючи вказаний спір суд враховує, що підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів може бути значне погіршення матеріального становища отримувача аліментів, зміна його сімейного стану, погіршення здоров`я. Згідно з наявною у справі медичною документацією, малолітній син сторін дійсно часто відвідує лікарів, зокрема, педіатра. Разом з тим, відомостей про характер лікування певних захворювань, медичні рекомендації та лікарські призначення, в т.ч. щодо потреби дитини в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення за профілем захворювань, надані позивачкою копії з історії розвитку дитини не містять. Саме по собі зазначення в медичних документах про те, що дитина відвідує лікарів без відомостей про потреби у лікуванні, його характеру та обсягу, не є підставою вважати, що ці обставини вплинули на матеріальний стан позивачки за зустрічним позовом [PERSON] . Більш того, суд вважає, що посилання [PERSON] на те, що вона потребує щомісячних додаткових витрат на лікування сина, як підставу для збільшення розміру аліментів, не може бути взята до уваги, оскільки, законодавством визначено окремий порядок для участі батьків у додаткових витратах на дитину, що не впливає на збільшення розміру аліментних щомісячних платежів. Надані позивачкою копії квитанції про оплату комунальних послуг [PERSON] , не підтверджують здійснення [PERSON] таких витрат та погіршення її матеріального стану. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доходів, в т.ч. довідки органів податкової служби з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів, [PERSON] суду не надала. Також [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею таких витрат на забезпечення необхідних потреб сина, які б потребували збільшення аліментів, які сплачує позивач. Збільшення витрат за одяг та харчування сина, судом відхиляються оскільки, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування, а відповідно і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто на обставинах, які не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами. Отже, позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] не доведено, що у неї, як у отримувача аліментів, змінився сімейний та матеріальний стан, зокрема її матеріальний стан та стан здоров`я значно погіршився після видачі судового наказу від 23.06.2020р. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] не доведено сукупністю належних та допустимих доказів наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина, тому в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити повністю. Відповідно до ст.141 СК України, оскільки в задоволенні позовних вимог [PERSON] та в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю, то судові витрати, які сторони понесли, їм не відшкодовуються. Повний тест рішення складено 09.03.2021 року.

Outcome: dismissed