Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.03.2018 р. звернувся до суду із вищезазначеним позовом до Національного авіаційного університету, в якому просив суд: визнати незаконними рішення, прийняті на засіданні Організаційного комітету з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету та викладені в протоколі № 2 від 02.02.2018 р. з наступних питань порядку денного: (1) про розгляд списків штатних наукових, науково-педагогічних та педагогічних працівників Національного авіаційного університету та його територіально відокремлених структурних підрозділів; (2) про затвердження квот представництва штатних наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників Національного авіаційного університету та його відокремлених структурних підрозділів на виборах ректора Національного авіаційного університету; (3) про визначення загальної квоти виборців на виборах ректора Національного авіаційного університету; (7) про розгляд списків штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками Національного авіаційного університету, відокремлених структурних підрозділів та встановлення їх загальної кількості; (8) про формування груп структурних підрозділів для проведення зборів штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками, з обрання представників для участі у виборах ректора Національного авіаційного університету; (9) про затвердження квот виборних представників для груп структурних підрозділів з числа штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками Національного авіаційного університету та його відокремлених структурних підрозділів для участі у виборах ректора університету; (10) про затвердження графіку проведення виборів представників з числа штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками, для участі у виборах ректора Національного авіаційного університету; зобов'язати Національний авіаційний університет внести [PERSON] до списку штатних наукових, науково-педагогічних та педагогічних працівників Національного авіаційного університету та його територіально відокремлених структурних підрозділів; стягнути з Національного авіаційного університету на його користь судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, незаконними діями Національного авіаційного університету, в особі Організаційного комітету з проведення виборів ректора, було порушено його право на участь в голосуванні на виборах ректора університету. Обґрунтовує це тим, що наказом Міністерства освіти і науки України № 695-к від 22.11.2017 р. було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Національного авіаційного університету. Відповідно до наказу №1109/к від 31.10.2016 р. в університеті він займав штатну посаду проректора з міжнародного співробітництва. Відповідно до наказів в.о. ректора НАУ № 445/од від 14.11.2016 р. та № 062/од від 08.02.2018 р. «Про розподіл функціональних повноважень серед проректорів» йому підпорядковується Центр міжнародної освіти. У складі Центру міжнародної освіти знаходиться Кафедра філологічних і природничих дисциплін, яка безпосередньо провадить освітню діяльність. Зазначає, що статтею 55 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що основними посадами науково-педагогічних працівників закладів вищої освіти є заступник керівника (проректор, віце-президент, заступник начальника, заступник директора, заступник завідувача), діяльність якого безпосередньо пов'язана з освітнім або науковим процесом. Аналогічна норма міститься в Постанові Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників». Також відповідно до п. 2 ст. 75 Закону України «Про вищу освіту» до основних напрямів міжнародного співробітництва закладів вищої освіти відноситься проведення спільних наукових досліджень, участь у міжнародних освітніх та наукових програмах, надання послуг, пов'язаних із здобуттям вищої та післядипломної освіти іноземним громадянам в Україні, створення спільних освітніх і наукових програм з іноземними закладами вищої освіти, науковими установами, організаціями і т.д. З огляду на викладене вважає, що його посада відноситься до посад науково-педагогічних працівників. Згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» та п. 18 Методичних рекомендацій, п. 6.10 Статуту Національного авіаційного університету, брати участь у виборах мають право: 1) кожен науковий, науково-педагогічний і педагогічний працівник вищого навчального закладу; 2) представники з числа інших штатних працівників, які обираються відповідними працівниками шляхом прямих таємних виборів; 3) виборні представники з числа студентів (курсантів), які обираються студентами (курсантами) шляхом прямих таємних виборів. При цьому загальна кількість (повний склад) наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників закладу вищої освіти повинна становити не менше 75 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах; кількість виборних представників з числа інших працівників закладу вищої освіти - до 10 відсотків, а кількість виборних представників з числа студентів (курсантів) - не менше 15 відсотків осіб, які мають право брати участь у виборах. Отже, законом передбачено право кожного наукового, науково-педагогічного і педагогічного працівника вищого навчального закладу на голосування під час проведення виборів керівника відповідного вищого навчального закладу. Протоколом № 2 від 02.02.2018 р. засідання Національного авіаційного університету у складі його 14 членів, згідно Порядку денного, серед іншого, було затверджено - Список штатних наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників НАУ (питання 1), та Список штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками відповідача та територіально відокремлених структурних підрозділів (питання 7). Зазначеним Протоколом № 2 від 02.02.2018 р. його було включено до Списку працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками відповідача. Таким чином, на його думку, відповідач прийняв рішення - Протокол № 2 від 02.02.2018 р., відповідно до якого включив його в неналежний список, чим порушив його право, гарантоване як науково-педагогічному працівнику частиною 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», пунктом 18 Методичних рекомендацій, пунктом 6.10 Статуту, та позбавив його беззаперечного права взяти участь в голосуванні та віддати свій голос на виборах ректора Національного авіаційного університету. Способом захисту свого порушеного права, відповідно до статті 16 ЦК України позивач вважає визнання за ним права як науково-педагогічного працівника університету на участь в голосуванні на виборах ректора, що повинні відбутися 06.03.2018 р. та визнання незаконним Протоколу Організаційного комітету з проведення виборів ректора №2 від 02.02.2018 р. в частині прийняття ним рішень по питаннях 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 порядку денного. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 23.04.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Національного авіаційного університету про визнання незаконним протоколу та зобов'язання вчинити дії, та призначено підготовче судове засідання у справі. 07.06.2018 р. до суду від представника Національного авіаційного університету надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що у період 2016-2018 роки [PERSON], доктор технічних наук, старший науковий співробітник, обіймав в Національному авіаційному університеті штатну посаду проректора з міжнародного співробітництва, функціональні обов'язки якого визначено: пунктом 1.6. наказу в.о. ректора № 019-од від 29.01.2016 р. «Про делегування частини повноважень ректора проректорам і структурний розподіл обов'язків керівництва університету» (зі змінами) у період з 14.12.2016 р. по 07.02.2018 р.; пунктом 1.4. наказу ректора № 062-од від 08.02.2018 р. «Про розподіл функціональних обов'язків між ректором та проректорами» з 08.02.2018 р. За результатом аналізу функціональних обов'язків та їх безпосереднього відношення до освітнього (наукового) процесу, у зв'язку з освітнім (науковим) процесом повноваження проректора з міжнародного співробітництва не містять і, відповідно, позивач, обіймаючи дану посаду, не відносився до категорії науково-педагогічних працівників. Посилання позивача на положення статті 75 Закону України "Про вищу освіту" вважає необґрунтованими, оскільки при розподілі функціональних обов'язків було окремо наголошено на тому, що проректор з міжнародного співробітництва науковою діяльністю не займається. Організацію освітнього (навчального) процесу в навчальних підрозділах університету (зокрема і кафедри філологічних та природничих дисциплін) було віднесено до компетенції проректора з навчальної та виховної роботи (п.п. 1.4.2.- 1.4.8., 1.4.11, 1.4.19. 1.4.25. наказу ректора № 019/од від 29.01.2016 р.; п.п. 1.2.2.-1.2.8., 1.2.11, 1.2.19. 1.2.21. наказу ректора № 062/од від 08.02.2018 р.). З огляду на зазначені обставини дійшов висновку про те, що позивач, обіймаючи посаду проректора з міжнародного співробітництва, не відносився до категорії науково-педагогічних працівників і, відповідно, його цілком обґрунтовано було включено до Списку штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками НАУ та територіально відокремлених структурних підрозділів. Посилається на те, що визнання незаконними рішення Організаційного комітету з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету (який не має відношення до органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб) не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту цивільних прав, визначених статтею 16 ЦК України. Наголосив, що Організаційний комітет з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету не позбавляв позивача права взяти участь у голосуванні та віддати свій голос на виборах ректора Національного авіаційного університету, оскільки його було віднесено до списку кандидатів як виборних працівників на збори групи структурних підрозділів з числа штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками. Звернув увагу суду на те, що наказом ректора від 18.04.2018 р. № 177/од «Про припинення повноважень Організаційного комітету та Виборчої комісії» у зв'язку із завершенням процедури проведення виборів ректора Національного авіаційного університету та призначенням його на посаду у порядку, передбаченому статтею 42 Закону України «Про вишу освіту» Організаційний комітет з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету та Виборчу комісію з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, створених наказом т.в.о. ректора № 607/од від 18.12.2017 р., визнано такими, що припинили свою діяльність, а повноваження членів Організаційного комітету з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету та членів Виборчої комісії з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, затверджених наказом т.в.о. ректора № 607/од від 18.12.2017 р. припинено 18.04.2018 р. Наголосив на тому, що пунктом 18 Методичних рекомендацій щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2014 р. № 726, на які посилається позивач у своєму позові, визначено, що брати участь у виборах має право кожен науковий, науково-педагогічний та педагогічний штатний працівник вищого навчального закладу. При цьому, позивача було звільнено з посади проректора з міжнародного співробітництва 13.04.2018 р., у зв'язку з закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України, тобто вимоги позивача щодо включення до списку штатних працівників наукових, науково-педагогічних та педагогічних працівників Національного авіаційного університету та його територіально відокремлених структурних підрозділів є незаконними. Виходячи з викладеного, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивачем відповіді на відзив до суду подано не було. У своїх додаткових поясненнях, які надійшли на адресу суду 11.09.2018 р., представник відповідача послався на те, що статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність. Тобто діючим законодавством визначено наявність наступних факторів, які дозволяють віднести посаду працівника до науково педагогічної, а саме: проведення навчальної діяльності; проведення методичної діяльності; проведення наукової (науково-технічної, мистецької) та організаційної діяльності. Функціональні обов'язки проректора з міжнародного співробітництва не передбачали проведення навчальної та методичної діяльності. Функціональні обов'язки проректора з міжнародного співробітництва передбачали проведення організаційної діяльності, при цьому проведення наукової (науково-технічної, мистецької) відсутнє. З огляду на викладене вважав, що функціональні обов'язки проректора з міжнародного співробітництва не підпадають під критерій науково-педагогічного працівника, визначений законодавством і це не дає підстав для віднесення посади позивача до посад науково-педагогічних працівників. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. В подальшому позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 17.12.2018 р. до суду від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява (Вх. № 104772) про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судову засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність належних та допустимих доказів, якими вони обґрунтовуються, повністю підтримав поданий відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] у період 01.11.2016 р. займав в Національному авіаційному університеті штатну посаду проректора з міжнародного співробітництва, що підтверджується наказом №1109/3 від 31.10.2016 р. та копією трудової книжки позивача. Наказом Міністерства освіти і науки України № 695-к від 22.11.2017 р. було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Національного авіаційного університету. Згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» та п. 18 Методичних рекомендацій, п. 6.10 Статуту Національного авіаційного університету, брати участь у виборах мають право: 1) кожен науковий, науково-педагогічний і педагогічний працівник вищого навчального закладу; 2) представники з числа інших штатних працівників, які обираються відповідними працівниками шляхом прямих таємних виборів; 3) виборні представники з числа студентів (курсантів), які обираються студентами (курсантами) шляхом прямих таємних виборів. Протоколом № 2 від 02.02.2018 р. засідання Організаційного комітету з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету у складі 14 членів, згідно Порядку денного, серед іншого, було затверджено - Список штатних наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників НАУ (питання 1), та Список штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками Національного авіаційного університету та територіально відокремлених структурних підрозділів (питання 7). Зазначеним Протоколом № 2 від 02.02.2018 р. [PERSON] було включено до Списку працівників, які не є науковими, науково-педагогічними і педагогічними працівниками Національного авіаційного університету за позицією 346. Аналогічна інформація міститься у пункті 2.6. та пункті 39 Протоколу № 2 зборів групи № 1 структурних підрозділів Національного авіаційного університету від 09.02.2018 р. Повноваження проректора з міжнародного співробітництва у період з 14.12.2016 р. до 02.03.2018 р. (дата подання позову) регулювалися наказами в.о. ректора № 019/од від 29.01.2016 р.; № 302/од від 28.07.2016 р.; № 320/од від 18.08.2016 р.; № 382/од від 07.10.2016 р.; № 395/од від 18.10.2016 р.; № 410/од від 26.10.2016 р.; № 445/од від 14.11.2016 р.; № 507/од від 14.12.2016 р.; № 025/од від 24.01.2017 р.; № 387/од від 03.08.2017 р.; № 552/од від 22.11.2017 р.; № 062-од від 08.02.2018 р. «Про розподіл функціональних обов'язків між ректором та проректорами». Пунктом 1.6. наказу в.о. ректора № 019-од від 29.01.2016 р. «Про делегування частини повноважень ректора проректорам і структурний розподіл функціональних обов'язків керівництва університету» (в редакції наказу в.о. ректора № 507/од від 14.12.2016 р. «Про внесення змін до наказу від 29.01.2016 р. № 019/од «Про делегування частини повноважень ректора проректорам і структурний розподіл обов'язків керівництва університету») встановлено такі функціональні обов'язки проректора з міжнародного співробітництва: за дорученням ректора представляє університет в інших організаціях та установах, здійснює організацію, координацію та контроль діяльності університету в межах посадових обов'язків та делегованих ректорам повноважень. Координує діяльність університету за всіма напрямками міжнародної діяльності, окрім наукової. Забезпечує розробку та виконання тематичних планів з розвитку перспективних напрямів університету. Координує співробітництво університету з навчальними закладами, установами та організаціями зарубіжних країн. Забезпечує прийом іноземних делегацій, почесних гостей тощо та надання інформаційної підтримки. Укладає договори та угоди за напрямом своєї діяльності та контролює хід їх виконанням. Забезпечує обмін студентами та викладачами із зарубіжними партнерами університету. Бере участь у складанні звітів університету та контролює достовірність звітності з урахуванням результатів роботи підпорядкованих структурних підрозділів. Пунктом 1.6.9. даного наказу встановлено, що проректору з міжнародного співробітництва підпорядковані наступні структурні підрозділи: Інститут ІСАО у тому числі - Європейський регіональний центр ІСАО з авіаційної безпеки, Європейський регіональний центр ІСАО і безпеки польотів та з підготовки державних інспекторів з безпеки польотів та льотної придатності повітряних суден, інші центри, які входять до структури Інституту ІСАО; Факультет по роботі з іноземними студентами; Відділ міжнародних зв'язків. Підпунктами 1.4.2., 1.4.3., 1.4.4., 1.4.5., 1.4.6., 1.4.7., 1.4.8., 1.4.11, 1.4.19., 1.4.25. пункту 1.4. даного наказу передбачено, що обов'язки в частині координації організації освітнього (навчального) процесу в навчальних підрозділах університету покладаються на Проректора з навчальної та виховної роботи. Пунктом 1.4. наказу ректора № 062/од від 08.02.2018 р. «Про розподіл функціональних обов'язків між ректором та проректорами», проректор з міжнародного співробітництва виконує наступні функції: За дорученням ректора представляє університет в інших організаціях та установах, здійснює організацію, координацію та контроль діяльності університету в межах посадових обов'язків та делегованих ректором повноважень.Координує діяльність університету за всіма напрямками міжнародної діяльності, окрім наукової, інноваційної та інвестиційної діяльності. Забезпечує розробку та виконання тематичних планів з розвитку перспективних напрямів університету. Забезпечує прийом іноземних делегацій, почесних гостей тощо та надання інформаційної підтримки. Укладає договори та угоди за напрямом своєї діяльності та контролює хід їхнього виконання. Забезпечує візово-реєстраційну підтримку іноземних громадян, які прибувають до університету на навчання з підготовки до вступу до вищих навчальних закладів та за акредитованими напрямами та спеціальностями. Забезпечує обмін студентами та викладачами із зарубіжними партнерами університету. Пунктом 1.4.9. даного наказу встановлено, що проректору з міжнародного співробітництва підпорядковані наступні структурні підрозділи: Відділ міжнародних зв'язків; Навчальний центр «Організація з підготовки до технічного обслуговування»; центр міжнародної освіти. Підпунктами 1.2.2., 1.2.3., 1.2.4., 1.2.5., 1.2.6., 1.2.7., 1.2.8., 1.2.11, 1.2.19., 1.2.21. пункту 1.2. даного наказу передбачено, що обов'язки в частині координації організації освітнього (навчального) процесу в навчальних підрозділах університету покладаються на Проректора з навчальної та виховної роботи. Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність. Надані суду накази не передбачають наявність у функціональних обов'язках проректора з міжнародного співробітництва діяльності з проведення навчальної, методичної, наукової (науково-технічної, мистецької) роботи. Здійснення зазначених видів діяльності віднесено до повноважень інших проректорів. Статтею 55 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що основними посадами науково-педагогічних працівників закладів вищої освіти є заступник керівника (проректор, віце-президент, заступник начальника, заступник директора, заступник завідувача), діяльність якого безпосередньо пов'язана з освітнім або науковим процесом. Аналогічна норма міститься в Постанові Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників». Натомість позивачем не надано суду належних й допустимих доказів, з яких випливає проведення ним на посаді проректора з міжнародних відносин навчальної, методичної, наукової (науково-технічної, мистецької) діяльності. Посилання позивача на те, що відповідно до наказів в.о. ректора НАУ № 445/од від 14.11.2016 р. та № 062/од від 08.02.2018 р. «Про розподіл функціональних повноважень серед проректорів» позивачу підпорядковується підрозділи, які займаються навчальною діяльністю, суд не бере до уваги з огляду на те, що сама по собі організаційна діяльність без проведення наукової (науково-технічної, мистецької) діяльності не дає права відносити працівника до категорії науково-педагогічних, відповідно до положень статті 53 Закону України «Про вищу освіту». З приводу посилання Національного авіаційного університету на використання позивачем способу захисту своїх прав не передбаченого статтею 16 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13. Представником відповідача було наголошено, що Організаційний комітет з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету не позбавляв позивача права взяти участь у голосуванні та віддати свій голос на виборах ректора Національного авіаційного університету, оскільки його було віднесено до списку кандидатів як виборних працівників на збори групи структурних підрозділів з числа штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: Протокол № 2 від 02.02.2018 за позицією 346 та пункт 2.6. і пункт 39 Протоколу № 2 зборів групи № 1 структурних підрозділів Національного авіаційного університету від 09.02.2018 р. Позивачем зазначені аргументи та докази не заперечувалися, своїм правом викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення, у порядку, визначеному статтею 179 ЦПК України, позивач не скористався. Само по собі віднесення працівника до іншої категорії виборців не є позбавленням (чи частковим позбавленням) права працівника брати участь у виборах. Крім того, як вбачається з наказу ректора НАУ №313/к від 13.04.2018 р., [PERSON], доктора технічних наук, с.н.с. проректора з міжнародного співробітництва, 13 квітня 2018 р. звільнено з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не доведено, що Національним авіаційним університетом порушено його немайнове право, тому вимоги позивача щодо захисту порушеного немайнового права, шляхом визнання такого права, та визнання незаконним Протоколу Організаційного комітету з проведення виборів ректора №2 від 02.02.2018 р., є безпідставними та необґрунтованими. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що Організаційний комітет з проведення виборів ректора Національного авіаційного університету не позбавляв позивача права взяти участь у голосуванні та віддати свій голос на виборах ректора Національного авіаційного університету, оскільки його було віднесено до списку кандидатів як виборних працівників на збори групи структурних підрозділів з числа штатних працівників, які не є науковими, науково-педагогічними та педагогічними працівниками. Таким чином, спосіб захисту обраний позивачем не відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed