Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

07.06.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що знаходився з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу було придбане майно, поділити яке в добровільному порядку відповідачка відмовляється. В свою чергу, відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна також мотивуючи тим, що не можуть з позивачем поділити спільне майно в добровільному порядку. Позивач та його представник в судовому засіданні свої вимоги уточнили та просили їх задовольнити, а саме остаточно просили суд виділити у власність та користування позивача автобус ЛАЗ 699Р державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], вартістю 19413,14 грн.; кондиціонер «LG», вартістю 1500 грн.; телевізор «Sharp», вартістю 2500 грн.;тумбу- підставку під телевізор - скляну, вартістю 800 грн.; домашній кінотеатр «Panasonik», вартістю 500 грн.; холодильник «Gorenia», вартістю 2500 грн.; диван, вартістю 4000 грн.; крісло, вартістю 200 грн.; стінку в залу, вартістю 500 грн.; стінку кухонну, вартістю 2000 грн.; пральну машинку «Індезіт», вартістю 1000 грн. Також не заперечували проти визнання за відповідачкою права власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка була придбана сторонами у шлюбі. Зустрічний позов відповідачки визнали частково. Відповідачка та її представник позов [PERSON] визнали частково, зустрічний позов уточнили та остаточно просили суд визнати за відповідачкою право власності на ? частину спірної квартири [ADDRESS], а також виділити у власність та користування відповідачки спільно нажите майно морозильну камеру «Zanussi», вартістю 3000 грн.; телевізор «LG», вартістю 2990 грн.; телевізор «Thomson», вартістю 1100 грн.; комп'ютер «Bravo» і монітор «Samsung», загальною вартістю 5000 грн.; тумбу підставку під телевізор дерев'яну, вартістю 700 грн.; диван, вартістю 2300 грн.; диван 1700 грн.; комод та дзеркало, вартістю 2500 грн.; стіл учнівський та полку, загальною вартістю 1100 грн.; меблі для передпокою, вартістю 4100 грн.; шафу-купе, вартістю 3100 грн.; стінку дитячу, вартістю 2900 грн.; систему очищення води «Zepter», вартістю 3900 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 2000 грн., пилосос «Самсунг», вартістю 2400 грн.; радіотелефон «Панасонік», вартістю 340 грн. Заслухав сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи і додані документи, суд вважає позови такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Судом також встановлено, що за час шлюбу сторони придбали наступне майно: квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2006 року. Крім того, сторони придбали у шлюбі також автобус ЛАЗ 699Р державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], вартістю 19413,14 грн.; кондиціонер «LG», вартістю 1500 грн.; телевізор «Sharp», вартістю 2500 грн.;тумбу- підставку під телевізор - скляну, вартістю 800 грн.; домашній кінотеатр «Panasonik», вартістю 500 грн.; холодильник «Gorenia», вартістю 2500 грн.; диван, вартістю 4000 грн.; крісло, вартістю 200 грн.; стінку в залу, вартістю 500 грн.; стінку кухонну, вартістю 2000 грн.; пральну машинку «Індезіт» морозильну камеру «Zanussi», вартістю 3000 грн.; телевізор «LG», вартістю 2990 грн.; телевізор «Thomson», вартістю 1100 грн.; комп'ютер «Bravo» і монітор «Samsung», загальною вартістю 5000 грн.; тумбу підставку під телевізор дерев'яну, вартістю 700 грн.; диван, вартістю 2300 грн.; диван 1700 грн.; комод та дзеркало, вартістю 2500 грн.; стіл учнівський та полку, загальною вартістю 1100 грн.; меблі для передпокою, вартістю 4100 грн.; шафу-купе, вартістю 3100 грн.; стінку дитячу, вартістю 2900 грн.; систему очищення води «Zepter», вартістю 3900 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 2000 грн., пилосос «Самсунг», вартістю 2400 грн.; радіотелефон «Панасонік», а всього майна на суму 74543,14 грн. Право власності на квартиру та транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. А з урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги за основним та зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, оскільки питання про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл хоча і було фактично вирішено сторонами в добровільному порядку у ході судового розгляду і на даний час в цій частині вимог спір відсутній, однак сторони так і не визначили належної суми різниці вартості спільного майна та остаточного взаєморозрахунку, що у даному випадку складає суму 1858,43 грн., яку належить стягнути з відповідачки [PERSON], а не з позивача [PERSON]

Outcome: partial