Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

26.01.2021 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] [INFO] на його виступі під час першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, а саме: «Ми теж знаємо, як Ви прийшли в депутатські мандати!... Подкупом и подвозом!»; зобов`язати [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом його виступу на найближчому пленарному засіданні Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, наступного змісту: «інформація, поширена мною [INFO] під час першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області відносно [PERSON] , а саме: «Ми теж знаємо, як Ви прийшли в депутатські мандати!... Подкупом и подвозом!», є недостовірною»; стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на його користь всі судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] під час засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, в якій брали участь позивач та відповідач, та які є депутатами Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] під час свого виступу поширив для усіх присутніх на засіданні інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON] та іншого депутата [PERSON] . Так, на офіційному аудіо запису пленарного засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, яке відбулось [INFO], відображено запис виступу [PERSON] , який звертається до [PERSON] та [PERSON] , наступними словами: «Ми теж знаємо, як ви прийшли в депутатські мандати!...Подкупом и подвозом!» Оскільки поширена відповідачем недостовірна інформація стосувалася позивача особисто, останній звернувся із заявою на ім`я голови селищної ради та на ім`я голови постійної комісії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики, в якій просив розглянути питання недотримання норм депутатської етики відповідачем. Із заявою подібного змісту того ж дня до вказаної комісії звернулась також депутат [PERSON] 14.12.2020 року вищевказана комісія розглянула заяву позивача (питання № 13 порядку денного) і заяву депутата [PERSON] (питання № 12 порядку денного). Присутній на засіданні член комісії [PERSON] запропонував [PERSON] вибачитися перед депутатом [PERSON] у сесійній залі. Голова комісії [PERSON] запропонувала такий висновок: «попередити депутатів [PERSON] та [PERSON] за неналежну поведінку». Позивач вважає висновок в частині, яка стосується нього, безпідставним, оскільки на засіданні сесії, яке відбулось [INFO], останній не порушував правил депутатської етики та на вказаному засіданні не допускав поширення про інших осіб недостовірної інформації, на відміну від відповідача [PERSON] . Водночас, протокол № 1 від 14.12.2020 року підтверджує те, що відповідача [PERSON] було попереджено за неналежну поведінку на засіданні сесії ради [INFO]. Окрім цього, зазначає, що на засіданні комісії був присутній також депутат [PERSON] , зі змісту виступу якого вбачається, що він не виявив бажання спростувати поширену ним недостовірну інформацію, а натомість вказував на необхідність «обнулити всі обвинувачення». Позивач також зазначає, що ні на засіданні комісії, ані в подальшому, на пленарних засіданнях ради, відповідач так і не виступив із спростуванням поширеної ним негативної недостовірної інформації відносно [PERSON] . Позивач наголошує на тому, що висловлювання [PERSON] не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, з огляду на те, що в них міститься інформація про те, що [PERSON] та інший депутат [PERSON] набули депутатські мандати нібито «подкупом и подвозом», тобто відповідач публічно сповістив іншим особам інформацію про те, що два депутати, серед яких позивач, на думку [PERSON] , нібито здійснювали «підкуп і підвоз» для того, щоб набути депутатські мандати. Отже, позивач вважає, що поширена відповідачем інформація є негативною та недостовірною, оскільки відповідач фактично без жодних підстав стверджував про нібито вчинення позивачем підкупу виборців, тобто кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 160 КК України, тобто відповідач публічно звинуватив позивача у вчиненні злочину, який він не вчиняв. Крім того вважає, що інформація, яку поширив відповідач, призводить до негативної соціальної оцінки позивача в очах оточуючих. У широкого кола присутніх на засіданні ради, які мали можливість почути виступ [PERSON] , та інших громадян, які слідкують за діяльністю органів місцевого самоврядування смт. Розівка, створилося хибне уявлення про позивача як про злочинця. Вжиті відповідачем вислови нівелюють набуту позивачем за багато років громадської діяльності суспільну оцінку його особистих, морально-етичних та ділових якостей. Своїм виступом відповідач намагався створити позивачеві імідж не доброчесного депутата, що безумовно підриває суспільну оцінку діяльності позивача в очах оточуючих. Тому, позивач вважає, що поширена відповідачем недостовірна негативна інформація порушує його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності та честі (ст. 28 Конституції України, ст. 297 ЦК України), на недоторканість ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Окрім цього, приниженням чести, гідності та ділової репутації відповідач завдав позивачеві моральної шкоди. Так, відповідач є публічною особою - депутатом селищної ради, а його виловлювання є предметом широкого суспільного розголосу. Більше того, ці висловлювання мали місце під час першої сесії новообраної селищної ради, на якій вирішувались важливі кадрові та організаційні питання, в зв`язку із чим до неї прикута особлива увага громадськості. На підтвердження цього факту позивач посилається також і на розміщення через декілька днів після виступу [PERSON] на сесії, у мережі Інтернет в загальнодоступній групі «[INFO]» в соціальній мережі «facеbook» невстановленою особою, підписаною як «[PERSON]» публікації недостовірної негативної інформації про низку депутатів Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, серед яких позивач та депутат [PERSON] , що свідчить, на думку позивача, про широкий суспільний резонанс, який викликав виступ [PERSON] , що завдало йому значних моральних страждань. Так, з метою відновлення своїх прав, порушених відповідачем, він був вимушений змінювати звичний спосіб життя та витрачати додаткові зусилля задля досудового врегулювання спору, збирання доказів для звернення до суду. Отже, позивач вважає, що сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. є справедливою та співмірною зі ступенем моральних страждань, яких він зазнав. Окрім цього, просив стягнути з відповідача всі понесені ним судові витрати. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження на 24.02.2021 року на 10 год. 00 хв., яке було відкладено за клопотанням відповідача на 24.03.2021 року на 11 год.00 хв. (а.с. 41, 52). У відзиві відповідача на позовну заяву, останній просить суд ухвалити рішення, яким у позові [PERSON] до нього про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що всі висловлювання, на які посилається позивач, не містять фактичних даних, це всього лише його оціночні судження відповідно тих політичних сил, які себе скомпрометували під час виборів в жовтні 2020 року, про що свідчить також і аудіозапис першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від [INFO] та протокол № 1 Першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від [INFO], відповідно до яких прізвище або ім`я позивача не вказується ні перед, ні вчасно, ні після висловлювань, на які посилається позивач. Крім того відповідач зазначає, що він не вживав відносно позивача грубих і некоректних висловів та жодним чином не порушив положень Регламенту сесії, що підтверджується відсутністю на його адресу попереджень з боку головуючого на сесії, та відсутністю позбавлення його слова головуючим на сесії, з огляду на те, що він не виступав в розумінні положень Регламенту сесії. Проте, зазначає, що під час самого виступу того ж головуючого [PERSON] , деякі депутати почали її перебивати, а відповідач лише намагався на безпідставні вигуки з зали деяких депутатів, заспокоїти присутніх та виголосив репліку на адресу політичних сил. Окрім цього, зазначив, що позивач не звертався до головуючого на сесії про надання йому слова для репліки, у разі, як вважає позивач, образливих слів на його адресу від відповідача, як це передбачено ст. 76 Регламенту Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. Крім того вважає, що публікація в загальнодоступній групі «[INFO]» в соцмережі від [INFO] не має до нього ніякого відношення та не може взагалі щось доводити. Окрім цього, зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає положенням ст.ст. 16, 277 ЦК України, оскільки цими нормами права не передбачене примусе вибачення за поширення недостовірної інформації. Враховуючи вищенаведене, відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, не може з ними погодитися та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі (57-62). Згідно відповіді позивача на відзив відповідача, позивач вважає, що зібрані у справі докази дозволяють дійти висновку про те, що [INFO] [PERSON] поширив для необмеженого кола осіб негативну, недостовірну інформацію про нього, яка мала характер фактичних тверджень про підкуп і підвезення виборців, чим порушив його права на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, та заподіяв йому моральної шкоди. Ця інформація містить конкретні фактичні твердження - про «підкуп» і «підвіз», як засоби набуття депутатських мандатів. Висловлювання відповідача не містять суджень, гіпербол, алегорії чи сатири, він не висловлював жодного сумніву щодо поширеної ним інформації, не вказував на те, що ця інформація є лише його припущенням. Його висловлювання мали стверджувальну форму, при цьому автор не використовував мовні засоби, характерні для припущень, повідомлення суб`єктивних думок або власних поглядів. Такий висновок ґрунтується на тому, що підкуп виборців (а також надання виборцям послуг з їх підвезення, що є також підкупом виборців) є кримінальним правопорушенням, склад якого передбачений ст. 160 КК України. Твердження про вчинення особою злочину можна або довести або спростувати. Тому такі твердження є фактичними, а не оціночними. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в аналогічних справах: постанова від 12.12.2018 року у справі № 481/40/16-ц; постанова від 05.06.2019 року у справі № 727/8388/17; постанова від 13.04.2020 року у справі № 758/5355/17. Тому позивач вважає, що виступ відповідача містив фактичні твердження негативного характеру про нібито вчинення позивачем кримінальних правопорушень (підкупу виборців та їхнього підвезення), а не суб`єктивну оцінку діяльності позивача, тому такі твердженні можуть бути перевірені судом на правдивість чи неправдивість. При цьому, відповідачем у своєму відзиві не наведено жодного доказу вчинення позивачем підкупу і підвезення виборців, як і немає жодного вироку чи навіть повідомлення про підозру у вчиненні ним діянь, про які безпідставно зазначив відповідач на сесії [INFO]. Відповідач намагається уникнути спростування поширеної ним інформації, стверджуючи, що на аудіозаписі не вказується прізвище або ім`я позивача, проте це суперечить аудіозапису сесії, з якого вбачається, що під час обговорення питання № 16 порядку денного - кандидатури старости Кузнецівського старостинського округу брали участь голова селищної ради [PERSON], а також позивач, депутати [PERSON] та [PERSON] , інші особи в цей проміжок часу не виступали. При цьому, голова селищної ради [PERSON] підтримувала кандидатуру старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] . Позивач та депутат [PERSON] критично висловлювалися з приводу цієї кандидатури, висловлювали свою думку про недоцільність обрання [PERSON] старостою. Одразу після того, як позивач та депутат [PERSON] висловили свої думки і поставили свої запитання, їх перебив [PERSON] , звинувативши в тому, що вони прийшли в депутатські мандати «подкупом» и «подвозом». Тобто, ствердження відповідача, що він висловлювався нібито відносно абстрактних політичних сил, є незрозумілим, оскільки його він висловив одразу ж після виступів позивача та депутата [PERSON] , у відповідь на їх репліки. Окрім цього, позивач зазначає, що доводи відповідача щодо відсутності з його боку неправомірної поведінки під час сесії [INFO], з огляду на відсутність попереджень та позбавлення його слова головуючим на сесії, є неспроможніми та доводять, що ним не поширювалась недостовірна інформація, оскільки поширена ним інформація є недостовірною, незалежно від того, попереджала його головуюча чи ні. Також, під час засідання постійної комісії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики 14.12.2020 року відповідач не заперечував поширення ним недостовірної інформації саме про позивача та депутата [PERSON] ; вказував на необхідність «обнулити всі обвинувачення». Лише після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач почав заперечувати ці обставини, що свідчить лише про його намагання уникнути спростування поширеної ним недостовірної інформації відносно позивача. Стосовно посилання відповідача на те, що примусове вибачення, як спосіб судового захисту честі, гідності та ділової репутації за поширення недостовірної інформації, не передбачено законодавством, наголосив на тому, що він в своїй позовній заяві просить суд застосувати саме передбачені ст. 23 та 277 ЦК України способи захисту: визнання інформації недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію; спростування недостовірної інформації; стягнення моральної шкоди. Питання щодо примусового вибачення відповідача позивачем в позовних вимогах не ставилося, відсутність вибачення з боку відповідача наведено в позовній заяві лише як обставину, яка впливає на ступінь заподіяної позивачеві моральної шкоди, як і посилання на публікацію в соціальній мережі від [INFO]. З огляду на вищевикладене, безпідставність заперечень відповідача, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 63-66). Відповідно до заперечень відповідача на відповідь позивача на відзив разом з доданими документами, він вважає, що позовні вимоги [PERSON] , як і відповідь на його відзив, - є безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності. Наполягає на тому, що ним було висловлено саме його суб`єктивну думку (особисте судження) щодо набуття депутатами різних політичних сил депутатських мандатів незаконним шляхом, тому це судження не може бути перевірене на предмет його відповідності дійсності й спростуванню не підлягає. Відповідач зазначає, що оціночне судження не є твердженням, воно не принижує гідності та честі позивача, а тому, не підлягає спростуванню та доведенню правдивості, оскільки кожен має право на свободу вираження поглядів у демократичному суспільстві. Зазначив, що підставою для його репліки, в тому числі, була інформація Громадянської мережі ОПОРА, яка підсумувала перебіг виборчого процесу не лише в Запорізькій області, а й по всій Україні, під час яких було зафіксовано більше 4 000 порушень виборчого законодавства в Україні, відкрито 68 кримінальних проваджень, складено 187 адміністративних протоколів. Отже, в сесійній залі ним було лише відображено інформацію Громадянської мережі ОПОРА, яка була викладена у формі оціночних суджень, критики. Також звернув увагу на те, що позивач, як і він, є депутатами, тобто публічними особами, межа допустимої критики щодо яких є значно ширшою, ніж щодо приватної особи, і позивач повинен це розуміти. Отже, вважає, що позивачем не доведено, що спірна інформація порушує його особисті немайнові права, тобто повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Інформація, яка прозвучала під час репліки, містить оціночні судження відповідача, роздуми, за які законом не передбачена цивільно - правова відповідальність. Окрім цього, зазначає, що оскільки немає, на його думку, підстав для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, то немає і підстав для стягнення з нього моральної шкоди (а.с. 92-103). Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 квітня 2021 року на 11 год. 00 хв. (а.с. 83). Під час судового розгляду справи позивач підтримав вимоги та доводи позовної заяви та пояснив, що він є депутатом Розівської селищної ради Пологівського (раніше Розівського) району Запорізької області від політичної партії «Батьківщина». [INFO] відбулась перша сесія Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій були присутні всі обрані депутати, включаючи його та відповідача по справі - [PERSON] . Під час обговорення питання порядку денного № 16 щодо затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] , після доповіді головуючого на сесії [PERSON] , яка запропонувала до затвердження на цю посаду [PERSON] , після чого надала можливість всім присутнім депутатам обговорити це питання та поцікавилась, чи є у когось питання до неї або до [PERSON] . На цю пропозицію депутат [PERSON] почала ставити головуючому на сесії [PERSON] запитання, на які остання відповідала. Так, депутат [PERSON] цікавилася, чому саме кандидатуру [PERSON] потрібно затвердити на посаду старости Кузнецівського старостинського округу, що вона за 1,5 роки зробила для с. Кузнецівки такого видатного? Позивач також підключився до цієї розмови та почав задавати запитання головуючому на сесії щодо кандидатури [PERSON] та яка нею була проведена робота по впорядкуванню та благоустрою території с. Кузнецівка? Після декілька запитань, які, на його думку, не сподобались відповідачу [PERSON] , останній підвівся зі свого місця та звертаючись безпосередньо до нього та депутата [PERSON] промовив: «Ми знаємо якими ви способами прийшли у депутатські мандати і який ви правдолюб», позивач спитав: «Як ми прийшли?», на що [PERSON] відповів: «Підкупом і підвозом», на його питання (позивача): «Що, давали гроші?», відповідач відповів: «Так, давали гроші», тоді він (позивач) звернувся до відповідача: «Ви відповісте за свої слова?», на що отримав відповідь: «Так, відповім». Окрім цього зазначив, що сприйняв ці слова саме на свою адресу, тому що вони з відповідачем сиділи на одному ряду (третій ряд) з різницею у кілька місць між ними, а [PERSON] сиділа на другому ряду, попереду нього з крайньої сторони, і коли відповідач підвівся, то він повернувся саме у їх з [PERSON] бік. Також пояснив, що на початку обговорення питання порядку денного № 16 в залі було тихо, участь в обговоренні даного питання приймали: він, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Та вже під час питань та відповідей по кандидатурі [PERSON] почався шум і головуюча зробила всім присутнім зауваження: «припинити безлад». Додатково пояснив, що він особисто приймав участь в обговоренні питання № 16 порядку денного сесії шляхом довільного виступу, окремо слово для виступу йому головуючий не надавала. Щодо виступу [PERSON] , то остання почала задавати запитання головуючому, а головуюча надала [PERSON] таку можливість. Також пояснив, що в грудні 2020 року він та [PERSON] окремими заявами звернулись кожен окремо до постійної комісії з питань депутатської діяльності та етики з метою вирішення питання цією комісією щодо неетичної поведінки депутата [PERSON] на сесії [INFO]. Проте, на засідання комісії його не запрошували та розглянули його заяву без нього. За наслідками розгляду його заяви було вирішено попередити його та депутата [PERSON] за неетичну поведінку. Додатково пояснив, що депутата [PERSON] добре знає, відносини з ним завжди були рівними, нормальними, працювали як депутати селищної ради минулої каденції, жодних конфліктів між ними не було. Що спонукало відповідача на таку поведінку відносно нього, пояснити не може. Щодо обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., пояснив, що вже наступного дня після першої сесії, на якій відбулись ці події, мешканці смт. Розівка почали обговорювати те, що сталося і, на його думку, почали саме над ним глузувати та посміюватися. Внаслідок такої поведінки мешканців, він місяць не виходив з будинку, був у пригніченому стані та приймав заспокійливі ліки. Окрім цього, згодом з`явилась публікація в інтернет мережі «facеbook» невстановленою особою, підписаною як «[PERSON]», в якій автор поливав брудом дві політичні сили: політичну партію «Батьківщина», депутатами від якої є він та [PERSON] , та політичну партію «Опозиційний Блок», що він сприйняв як наклеп щодо себе та що посилило його душевні та моральні страждання. Представник позивача - адвокат Шумейко І.П. підтримав вимоги позовної заяви [PERSON] з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача, і додатково пояснив, що недостовірна інформація, яка була поширена відповідачем під час обговорення питання № 16 порядку денного першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області у вигляді вислову: «Ми теж знаєм як ви прийшли в депутатські мандати! … Подкупом и подвозом!» фактично поділена на два речення, а саме: спочатку, після слів [PERSON] , відповідач каже: «Ми теж знаємо як ви прийшли в депутатські мандати!», після чого позивач запитує: «Як ми прийшли, як?», на що [PERSON] відповідає: « Подкупом и подвозом!». Тобто, ці фрази адресовані саме позивачеві, оскільки відповідач відповідав конкретно на запитання позивача. Тому казати про те, що ця інформація була взята із сайту громадянської організації ОПОРА, або МВС чи висловлена відносно якоїсь політичної сили, не можливо, оскільки відповідач під час обговорення питання № 16 порядку денного на першій сесії на це не посилався. Отже, інформація була поширена відповідачем широкому колу осіб - 22 депутати та інші особи, які були присутні на першій сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, тобто мало місце поширення інформації. Зазначена інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Даною інформацією фактично позивача звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 160 КК України, що виходить за межі допустимої критики публічної особи, якою дійсно є позивач. Аудіозаписом засідання першої сесії від [INFO] підтверджується, що під час обговорення питання № 16 порядку денного приймали участь чотири особи: головуюча [PERSON], депутати [PERSON] і [PERSON] , які задавали критичні запитання щодо діяльності пані [PERSON] , та депутат [PERSON] , який виступав на захист [PERSON] . Отже, звернення зі спірними фразами останнього, вочевидь, було адресоване саме тим особам, які приймали участь в обговоренні, а не мовчали. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що є факт поширення недостовірної інформації (немає вироку суду); ця інформація є очевидною та такою, що порушує права позивача; за наявністю цих трьох обставин, відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, відповідач повинен довести достовірність поширеної інформації, чого відповідачем зроблено не було, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач та його представники: Антоненко Ю.С. та [PERSON] під час судового розгляду справи заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на їх безпідставність, відсутність правового підґрунтя та надуманість, та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції, окрім зазначеного у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь позивача на відзив, пояснили наступне. Так, відповідач зазначив, що він є позафракційним депутатом. [INFO] відбулась перша сесія Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, де, серед іншого обговорювалось питання щодо затвердження кандидатури на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] . Під час обговорення цього питання, головуючому на сесії [PERSON] почала задавати запитання депутат [PERSON] , зокрема, з приводу того, що з саме [PERSON] було зроблено в с. Кузнецівка, за що вона заслуговує довіри та може бути затверджена на посаду старости Кузнецівського старостинського округу. [PERSON] відповідала на ці запитання, але [PERSON] навіть не дослуховувала до кінця відповідь головуючої, перебивала останню та ставила інше питання. Потім до цієї дискусії приєднався [PERSON] , якому головуюча на сесії слова для виступу не надавала. Позивач також почав ставити останній запитання, на що він (відповідач) підвівся зі свого місця, а сидів він через кілька місць від позивача на одному з ним ряду, зробив останньому зауваження з проханням не перебивати та не втручатись у розмову. Але позивач продовжував втручатись у діалог між [PERSON] та [PERSON] . Головуюча на сесії [PERSON] закликала всіх присутніх заспокоїтися та продовжити працювати. При цьому, зазначив, що під кінець «словесних баталій» депутати [PERSON] та [PERSON] взагалі вийшли з сесійної зали. Щодо висловлення ним спірних фраз: «Ми теж знаємо як ви прийшли у депутатські мандати! … Подкупом и подвозом!» пояснив, що дійсно щось таке казав, проте ці фрази не були адресовані конкретно [PERSON] , а він мав на увазі окремі політичні сили, а не депутатів [PERSON] та [PERSON] . Більш того зазначив, що взагалі жодного імені або прізвища в контексті цієї фрази він не називав. Наполягав на тому, що спірні висловлювання це саме його оціночні судження, а не фактичні твердження. Пояснив, що разом із позивачем вони були депутатами селищної ради минулої каденції, відносини завжди були добрими, робочими стосунками, конфліктів між ними не було. Зазначив, що на засіданні постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики 14.12.2020 року, під час розгляду заяви позивача щодо його (відповідача) неетичної поведінки на сесії [INFO], він наголосив на тому, що «потрібно обнулити всі обвинувачення». Звернув увагу на тому, що за наслідком розгляду заяви [PERSON] членами даної комісії було вирішено попередити депутатів [PERSON] та [PERSON] , тобто його, за неетичну поведінку. Не дивлячись на те, що ним не поширювалась негативна недостовірна інформація щодо позивача, він (відповідач) все ж-таки намагався примиритися із [PERSON] тоді, коли останній звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, проте позивач категорично відмовився. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також просив суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на безпідставність вимог про захист честі, гідності та ділової репутації. Представники відповідача - адвокат Антоненко Ю.С. та [PERSON] додатково пояснили, що дійсно [INFO] відбулась перша сесія Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій, серед іншого, розглядалось питання щодо затвердження кандидатури на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] . Під час обговорення цього питання, в розумінні положень Регламенту Розівської селищної ради, жоден депутат не виступав, проте відбувався діалог між депутатом [PERSON] та головуючою на сесії [PERSON] , яка відповідала на запитання останньої. Пізніше, до цієї розмови приєднався позивач, який також почав ставити запитання [PERSON] , проте слово для виступу йому не надавалося. Оскільки характер спілкування між цими трьома особами почав виходити з-під контролю, оскільки депутати [PERSON] та [PERSON] перебивали головуючу, не давали їй закінчити відповідь, відповідач підвівся та зробив спробу заспокоїти позивача, на що останній не реагував. Тоді ним і було висловлено спірну фразу, проте вона була сказана не під час виступу та не була адресована ані позивачеві ані депутату [PERSON] . Ця фраза носить оціночні судження відповідача, це його критична думка у відношенні окремих політичних сил. Все це підтверджується відсутністю імен, прізвищ або назв політичних партій під час її висловлення. Окрім цього, звернули увагу на те, що позивач, як депутат має знати положення Регламенту ради, відповідно до ст. 76 якого він, в разі висловлення на його адресу образливих слів, мав право на репліку, чим не скористався, що також свідчить про відсутність в висловах [PERSON] на засіданні першої сесії [INFO] негативної недостовірної інформації відносно позивача. Враховуючи вищевикладене, вважають позовні вимоги [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в зв`язку із чим просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зокрема, і в частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Предметом оскарження у даній справі є інформація, поширена відповідачем під час засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [INFO], шляхом висловлювання, під час обговорення питання № 16 порядку денного, наступними словами: «Ми теж знаємо, як Ви прийшли в депутатські мандати!... Подкупом и подвозом!». Крім того, між сторонами існує спір щодо спричинення моральної шкоди позивачу, яку останній зазнав внаслідок поширення вищевказаної інформації. Так, позивач та відповідач є депутатами Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання. Як вбачається з долученого до матеріалів справи протоколу № 1 першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання від [INFO], участь в даній сесії приймали 22 депутати, голова Розівської селищної територіальної виборчої комісії Пологівського району Запорізької області [PERSON], в.о. старости старостинських округів. Під час розгляду питання № 16 порядку денного «Про затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області», доповідала Розівський селищний голова [PERSON]; з даного питання виступили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За наслідками розгляду даного питання шляхом голосування прийнято рішення (а.с. 13, 18). Позивачем долучено до матеріалів справи диск з аудіозаписом пленарного засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від [INFO], який містить три файли, за допомогою якого можна відтворити, зокрема, хід обговорення питання № 16 порядку денного першої сесії (а.с. 12). В судовому засіданні відтворено аудіозапис, зокрема файл, який має назву «[INFO]», відповідно до якого о 1:40:38 розпочинається розгляд питання № 16 порядку денного засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області «Про затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області». При відтворенні даного файлу вбачається, що розгляд питання № 16 було розпочато доповіддю голови ради [PERSON] щодо запропонованої кандидатури на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] . Після цього, голова ради запропонувала долучитися депутатів до обговорення цього питання, запропонувала задавати питання, та чи можливо голосувати за основу і в цілому? На що депутат [PERSON] виявила бажання задати запитання голові ради [PERSON] ЇЇ питання стосувалися кандидатури [PERSON] , того, що було зроблено за півтори роки в с. Кузнецівка саме [PERSON] . Голова ради [PERSON] намагається відповідати на запитання депутата [PERSON] , проте, аналізуючи наступні питання [PERSON] , вбачається, що остання критично сприймає ці відповіді, подекуди не дослуховує голову ради до кінця. Далі, з аудіофайла можна почути, що до діалогу між головою ради [PERSON] та депутатом [PERSON] долучається депутат [PERSON] , який ставить питання голові з приводу території Кузнецівської сільської ради, чому вона така занедбана, не коситься трава, пропонує привезти бригаду з смт. Розівка до с. Кузнецівка для допомоги по косінню трави, на що голова ради [PERSON] доповідає, що по смт. Розівка також багато роботи і бригада не розірветься. Після фраз [PERSON] : «у нас два года вже немає солдат…», до розмови долучається інший депутат, як було встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалось сторонами, це відповідач [PERSON] . Далі, дослівно, як було почуто: « [PERSON] : ми теж знаємо, як ви прийшли в депутатські мандати! Не надо тут рассказывать, який я… [PERSON] : як ми прийшли, як? [PERSON] : подкупом та подвозом! [PERSON] : да, очень смішно. [PERSON] : у нас два года вже немає солдат. У нас до сих пор окопи. У нас до сих пор колюча проволка, не загороджений стадіон… [PERSON] : [PERSON] , ми розуміємо, що заходять всі, кому треба…(шум у залі). Шановні депутати! [PERSON] : да ты смотри, справедливые какие! (шум у залі) [PERSON] : Шановні депутати! Я вас дуже прошу, давайте понизимо градус сьогодні…давайте зараз понизимо тон. Будь ласка. Давайте понизимо тон. [PERSON] : я деньги давал?да? [PERSON] : и деньги давал! [PERSON] : кому? [PERSON] : я тебе правду говорю. [PERSON] : Шановні депутати! Давайте по одному, ми не чуємо один одного. [PERSON] : ответьте за свої слова? [PERSON] : отвечу, отвечу, да, да, да. [PERSON] : Шановні депутати, я вас прошу!» (1 год. 45 хв. 08 сек.) Отже, з вказаного аудіозапису встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що основними дійовими особами під час обговорення питання № 16 порядку денного першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [INFO], були: голова ради [PERSON] , депутат [PERSON] , депутат [PERSON] , депутат [PERSON] . Проте, суд звертає увагу на те, що в сесійній залі під час обговорення питання № 16 порядку денного, було дуже шумно, окрім вищезазначених осіб, чутно інші голоси, кому вони належать та що саме промовляють, встановити неможливо. Також, характер розмови між основними дійовими особами також не можна назвати діалогом або послідовними висловлюваннями, деякі фрази нібито вирвані з контексту, деякі незрозуміло кому адресовані та в зв`язку із чим взагалі висловлені. Жодних імен, прізвищ найменувань політичних партій не називалось. Голова ради [PERSON] , яку чутно краще за інших, оскільки вона промовляла в мікрофон, робила зауваження всім присутнім на сесії, просила заспокоїтися та закликала до плідної праці. Жодних зауважень, конкретних прізвищ тощо голова ради не називала, що свідчить про несприйняття нею спірних фраз відповідача як поширення негативної недостовірної інформації стосовно когось конкретно, та взагалі щодо його некоректної поведінки. Судом досліджено наданий стороною позивача в якості доказу Витяг з Регламенту Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, затверджений рішенням селищної ради від 27.08.2019 року № 1, в якому закріплені основні положення, зокрема, щодо порядку проведення сесій рад; порядок виступів депутатів; повноваження депутатів, постійних комісій та тимчасових контрольних комісій селищної ради, тощо (а.с. 7-11). Так, положеннями ст. 48 Регламенту закріплено, що депутат виступає на засіданні після надання йому слова головуючим. Головуючий на засіданні надає слово для участі в дебатах у порядку оголошення депутатом про такий намір шляхом піднімання руки. В необхідних випадках за згодою більшості присутніх депутатів, головуючий може змінити черговість виступів з оголошенням мотивів такої зміни. Черговість права на виступи при обмеженні часу для обговорення повинна враховувати таку послідовність: виступи по одному депутату від постійних комісій, виступи по одному депутату від фракцій, виступи по одному депутату від депутатських груп. Виступи проводяться, як правило, з трибуни, а за згодою головуючого - із залу. Статтею 50 Регламенту визначено, що виступаючий не повинен вживати грубих і некоректних висловів, закликати до незаконних і насильницьких дій. В разі порушення цього правила головуючий має попередити виступаючого, а при повторному порушенні вправі позбавити його слова. Для повторного виступу в такому разі слово даному депутату по цьому питанню не надається. Відповідно до ст. 76 Регламенту на пленарному засіданні ради промовець, як і всі присутні, зобов`язаний дотримуватися правил депутатської етики, визначених у статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», не повинен вживати образливі висловлювання, непристойні та лайливі слова, закликати до незаконних і насильницьких дій. Головуючий має право попередити промовця про неприпустимість порушення - позбавити його права виступу на даному засіданні. Депутат, на адресу якого були виголошені образливі слова, може звернутися до головуючого про надання слова для репліки. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що уадіозаписом засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від [INFO] не було зафіксовано виступу депутата [PERSON] із реплікою після висловлення, за його думкою, відповідачем на його адресу негативної недостовірної інформації, тобто жодних реплік з боку позивача або депутата [PERSON] щодо спірних висловлювань відповідача, які, на їх думку були образливими та такими, що виловлені на їх адресу, на даному аудіофайлі не чутно. Окрім цього, судом встановлено, що 09.12.2020 року позивач звернувся до голови Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [PERSON] та голови постійної комісії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики [PERSON] із заявою, в якій просить розглянути питання щодо неетичної поведінки депутата Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [PERSON] , дати оцінку його поведінці на засіданні першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання [INFO] (а.с. 20). Вищезазначена заява була розглянута на засіданні комісії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики 14.12.2020 року, наслідки розгляду відображені в протоколі № 1 від 14.12.2020 року. Так, відповідно до протоколу № 1 від 14.12.2020 року, предметом розгляду по питанню № 13 була заява [PERSON] щодо неетичної поведінки депутата [PERSON] .. По даному питанню виступила голова постійної комісії [PERSON] , яка зачитала зміст заяви [PERSON] ; член комісії [PERSON] запропонував вибачитися в сесійній залі перед депутатом [PERSON] депутатом [PERSON] , про те дана пропозиція не була позитивно проголосованою; голова комісії запропонувала попередити депутатів [PERSON] та [PERSON] за неетичну поведінку, за цією пропозицію відбулося голосування, за результатами якого прийнято рішення про попередження депутатів [PERSON] та [PERSON] за неетичну поведінку. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що заявник - депутат [PERSON] на засіданні даної комісії присутній не був, оскільки не викликався (а.с. 27). 30.04.2021 року [PERSON] звернувся до відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення, яке зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 1351 від 30.04.2021 року. Як вбачається з матеріалів за результатами перевірки вищезазначеної заяви 30.04.2021 року о 09 год. 40 хв. до відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшло письмове звернення через секретаря вх. П-19 від 30.04.2021 року, звернувся [PERSON] , [INFO] . В письмовому зверненні [PERSON] просить провести перевірку за фактом можливого підкупу виборців кандидатом в депутати Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання [PERSON] , на виборах 25.10.2020 року. Дане звернення було зареєстровано до журналу єдиного обліку № 1351 від. 30.04.2021 року. Під час проведення перевірки за даним фактом були опитані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. За результатами перевірки було встановлено, що в діях [PERSON] , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 212-10 КУпАП, але, беручи до уваги що подія мала місце 25.10.2020 року, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП притягнути до відповідальності [PERSON] не представляється можливим в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим відповідно до норм ЗУ «Про звернення громадян» та положень Наказу МВС України від 15.11.2017 року № 930 «Про затвердження порядку звернень та організацію особистого прийому в органах та підрозділах Національної поліції України», подальший розгляд за даним фактом припинено та матеріали перевірки направлено до канцелярії відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (а.с. 196-208). 21.05.2021 року за вих. № 2563/51/01-2021 [PERSON] було надіслано відповідь керівництва ВП № 2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області за наслідками розгляду його заяви про кримінальне правопорушення та повідомлено, що в ході перевірки його заяви було встановлено, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 212-10 КУпАП, але, беручи до уваги, що подія мала місце 25.10.2020 року, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП притягнути до відповідальності [PERSON] не представляється можливим в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та у випадку незгоди із прийнятим рішенням роз`яснено права на його оскарження (а.с.157). Як було встановлено судом та не заперечувалось самим відповідачем, [PERSON] своїм правом на оскарження не скористався. Судом також допитані свідки, заявлені сторонами, більшість з яких є депутатами Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання та були присутні на сесії Розівської селищної ради Розівького району Запорізької області [INFO] Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, вона є депутатом від партії «Батьківщина». Так, [INFO] відбулася перша сесія восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій була присутня і вона. Під час розгляду питання № 16 порядку денного, а саме питання про затвердження на посаду голови Кузнецівського старостинського округу, голова селищної ради [PERSON] запропонувала на дану посаду [PERSON] , та поставила на обговорення дане питання, зазначивши при цьому, у кого є якісь питання, доповнення чи пропозиції, висловлюватися. Тоді вона (свідок [PERSON] ) підняла руку та запитала у [PERSON] , що саме зробила [PERSON] , щоб необхідно було б голосувати саме за неї. На думку свідка, голова ради [PERSON] чітко відповісти на це питання не змогла, зокрема зазначила, що на цій території будувалися дороги тощо…, тобто між [PERSON] та нею почалась словесна дискусія, до якої пізніше приєднався [PERSON] , який також почав задавати питання [PERSON] щодо того, яка саме робота по благоустрою проводилась на території Кузнецівського старостинського округу. Через деякий час в дану дискусію втрутився також депутат [PERSON] , зі словами «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом», які, як вважає свідок, були адресовані на її адресу та адресу [PERSON] .. Зазначила, що відповідач був дуже розлючений та дана фраза прозвучала чітко і голосно. Почалася словесна перепалка між [PERSON] та [PERSON] , під час якої [PERSON] задав питання [PERSON] «Як ми прийшли, що ми гроші давали?», на що [PERSON] відповів «Так». Голова Розівської селищної ради [PERSON] почала всіх заспокоювати, а вона (свідок), не бажаючи далі це слухати вийшла з сесійної зали, оскільки в неї піднявся тиск і їй стало зле. Також, свідок пояснила, що вона голову ради [PERSON] не переривала під час надання останньою відповідей, а ось відповідач втрутився в обговорення тоді, коли вона розмовляла із [PERSON] . Додатково пояснила, що вона сиділа на крайньому місці на другому ряду, за нею, на третьому ряду трохи вбік, сидів позивач, а за ним на четвертому ряду сиділа [PERSON] , яка також є депутатом від політичної партії «Батьківщина». Відповідач [PERSON] сидів на одному ряду з позивачем через декілька місць від нього. Після завершення даної сесії, 09.12.2020 року вона та [PERSON] вирішили звернутися з заявами відносно непристойної та образливої поведінки [PERSON] відносно них до постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики, головою якої є [PERSON] .. 14.12.2020 року під час засідання даної комісії [PERSON] зачитала заяви [PERSON] та [PERSON] , дехто висловив свою думку відносно даних заяв, після чого члени комісії запропонували [PERSON] вибачитися перед [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] відмовився робити, проте не заперечував того, що ним на засіданні першої сесії було вимовлено фразу «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом». До речі, свідок зазначила, що самого позивача під час розгляду його заяви на засіданні комісії не було, на її запитання, чому [PERSON] немає, їй відповіли, що можливо цього і не треба буде… Чому позивача не викликали, вона не знає. Крім того свідок пояснила, що [PERSON] втрутився в дискусію між нею, [PERSON] та [PERSON] , і вимовив дану фразу в її сторону та сторону [PERSON] через те, на її погляд, що таким чином хотів заступитися за [PERSON] , оскільки остання чітко не змогла відповісти на критичні питання, які задавали їй вона та [PERSON] щодо кандидатури [PERSON] . Свідок переконана, що спірна фраза відповідача була вимовлена останнім саме на її та [PERSON] адресу, хоча відповідач і не називав жодних імен, прізвищ або найменувань політичних партій, з огляду на що вона також звернулась до суду із аналогічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, розгляд якої триває. Щодо наявності конфліктів із відповідачем, зазначила, що їх ніколи не було, як і не виникало конфліктів із будь-ким в сесійній залі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, він депутат від політичної партії «Опозиційний блок». Так, свідок пояснив, що [INFO] відбулася перша сесія восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій були присутні 22 депутати, зокрема і він. Він знаходився на четвертому ряду, позаду депутатів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На порядку денному було поставлено 23 питання, які повинні були розглядатися на засіданні даної сесії. При розгляді питання про призначення старости Кузнецівського старостинського округу, виникла словесна перепалка між деякими депутатами, а саме між [PERSON] та [PERSON] , через те що голова ради [PERSON] запропонувала поставити на обговорення питання про затвердження на даній посаді кандидатури [PERSON] .. Як пояснив свідок, при розгляді даного питання № 16, спочатку голова ради [PERSON] запропонувала на цю посаду [PERSON] , при цьому запитала, чи є у когось якісь питання, доповнення чи заперечення, на що руку підняла [PERSON] та почала задавати питання голові ради [PERSON] , про те, чому на цю посаду запропоновано саме [PERSON] , та що нею було зроблено для населення с. Кузнецівка за період, коли вона працювала на даній посаді до цього. Потім, до обговорення даного питання приєднався [PERSON] , який також почав задавати питання головуючій на сесії [PERSON] з приводу того, що саме було зроблено для Кузнецівського старостинського округу за останній час. Під час даної дискусії в діалог втрутився [PERSON] , який підвівся зі свого місця та сказав: «Ты смотри какие правдолюбы!», ця фраза було висловлена на адресу позивача та [PERSON] , які сиділи в одній стороні. Фраза відповідача: «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом». Зазначену фразу свідок почув та особисто сприйняв як твердження, висловлене на адресу позивача та депутата [PERSON] . Свідок уточнив, що по питанню № 16 виступали [PERSON] , [PERSON] , потім втрутився [PERSON] ; він та депутат [PERSON] не виступали по цьому питанню. Всі депутати, між ким відбувалася сварка, знаходилися перед ним і він їх добре бачив, тому стверджує, що діалог відбувався саме між позивачем, відповідачем та [PERSON] .. Також зазначив, що під час обговорення даного питання в сесійній залі було дуже шумно. Також свідок [PERSON] пояснив, що він є членом постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики. 14.12.2020 року відбулось засідання даної комісії з приводу розгляду звернень [PERSON] та [PERSON] на не етичну поведінку [PERSON] під час засідання першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. Так, під час розгляду заяв [PERSON] та [PERSON] на засіданні даної комісії, [PERSON] було запропоновано вибачитися перед [PERSON] та [PERSON] за не етичну поведінку з його боку, проте останній відмовився. Додатково свідок пояснив, що зсідання комісії з розгляду даних заяв відбувалася за відсутністю [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. [INFO] відбулася перша сесія восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій був присутній і він, знаходився на п`ятому ряду позаду за депутатами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Під час розгляду питання № 16 про призначення на посаду старости Кузнецівського старостинського округу, голова Розівської селищної ради [PERSON] запропонувала затвердити на дану посаду [PERSON] . При цьому запитала, чи є у когось питання, доповнення чи заперечення, на що руку підняла [PERSON] та почала ставити питання голові ради [PERSON] з приводу цієї кандидатури. Потім у діалог, який відбувався між [PERSON] та [PERSON] , втрутився [PERSON] , який також почав задавати питання голові ради [PERSON] з приводу того, що саме було зроблено [PERSON] для Кузнецівського старостинського округу, коли вона раніше займала цю посаду. В цей час зі свого місця підвівся депутат [PERSON] , та голосно вигукнув фразу на адресу [PERSON] та [PERSON] «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом». На думку свідка, спірний вислів відповідача був адресований саме позивачеві та [PERSON] , оскільки відповідачем був зроблений жест рукою в бік, де сиділи [PERSON] та [PERSON] , хоча при цьому зауважив, що ніяких прізвищ при даному висловлювані зі сторони [PERSON] не було озвучено. На думку свідка, відповідач звертався саме до позивача та [PERSON] зі спірними фразами, оскільки розмова відбувалась саме між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. [INFO] відбулася перша сесія восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на якій була присутня і вона. При вирішені питання № 16, а саме про затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу, голова ради [PERSON] запропонувала на дану посаду [PERSON] , при цьому зачитала характеризуючи данні кандидата на посаду та поставила на обговорення питання щодо затвердження саме даного кандидата на посаду. Далі, як пояснив свідок, з сесійної зали від [PERSON] пролунали вислови «За які заслуги вона заслуговує дану посаду?» та між [PERSON] та [PERSON] почалась словесна дискусія, до якої приєднався [PERSON] , який також почав задавати питання голові ради [PERSON] .. При цьому, головуюча перебувала за трибуною, депутат [PERSON] знаходилася на другому ряду з краю, за нею на третьому ряду - депутат [PERSON] , через декілька місць від нього - депутат [PERSON] , свідок же знаходилася на третьому ряду, але з іншого боку. Після цього до обговорення даного питання підключився депутат [PERSON] , який підвівся зі свого місця, повернувся до неї спиною, почав жестикулювати та промовив на російській мові: «Вы занимались подвозом и подкупом». При цьому, свідок не змогла конкретизувати, кому саме була адресована ця фраза та що передувало їй - вона також не чула. Окрім цього, свідок і не чула конкретних слів, що і хто кому потім казав, бо, як вона пояснила, в залі була погана акустика. Також, свідок зазначила, що вона є членом постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики. 14.12.2020 року відбулось засідання даної комісії з приводу розгляду заяв [PERSON] та [PERSON] на неетичну поведінку [PERSON] під час засідання першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. При цьому, під час розгляду даних заяв [PERSON] був відсутній. Перевіривши заяви [PERSON] та [PERSON] щодо неетичної поведінки [PERSON] під час засідання першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Зпорізької області, члени комісії дійшли висновку, що вони написані ідентично, а тому разом із заявою [PERSON] вирішили розглядати заяву [PERSON] .. Під час розгляду заяви [PERSON] , відповідач не заперечував своїх слів, проте вибачитися не забажав. При цьому, у випадку із [PERSON] . [PERSON] навіть і не пропонували вибачитися, оскільки було прийнято рішення про попередження обох цих депутатів за неетичну поведінку. Окрім цього, свідок висловила припущення, що можливо члени комісії і не повинні були розглядати заяву [PERSON] без його участі. Щодо особистого сприйняття свідком спірної фрази відповідача, то вона вважає, що це є оціночним судженням, оскільки не було зазначено жодного прізвища або імені. Та, на додаток, звернула увагу на те, що позивач, як і відповідач є депутатами, а отже публічними особами, до яких прикутий підвищений суспільний інтерес, а, отже межі критики щодо яких є значно ширшими, ніж щодо пересічного громадянина. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він займає посаду старости Новозлатопільського старостинського округу. Так, сідок пояснив, що був присутній [INFO] на першій сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, на порядку денному розглядалось, зокрема, й питання щодо призначення його старостою Новозлатопільського старостинського округу. Зазначив, що після того, як було розглянуто питання щодо його призначення старостою, він перебував у підвищеному настрою, в зв`язку із чим не звертав уваги на те, що відбувалось у сесійній залі. Проте, трохи згодом він почув якийсь гомін в залі, чув як голова ради [PERSON] зверталась до всіх присутніх та просила їх заспокоїтися. Може пояснити, що після вирішення питання щодо його призначення, розглядалось питання щодо затвердження кандидатури на посаду старости Кузнецівського старостинського округу, під час обговорення по якому він бачив та чув, що між головою ради [PERSON] та [PERSON] відбувалась розмова, а точніше: [PERSON] відповідала на запитання [PERSON] . Також свідок пригадує, що депутат [PERSON] піднімався зі свого місця і до когось звертався, до групи депутатів, наче в сторону, де сиділи депутати [PERSON] та [PERSON] , але що саме казав, свідок не чув. Свідок також зауважив, що він сидів в сесійній залі майже в кінці зали, та при обговорення питання № 16 фразу «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом» він не чув. Крім того вважає, що конфлікт, який відбувся в сесійній залі, міг відбутися лише на політичній основі. Після сесії конфліктів між позивачем та відповідачем він не спостерігав. Також свідок висловив свою думку відносно того, що депутат - публічна особа і на критику в свою сторону від будь-яких осіб, він звертати увагу не повинен або повинен відноситися до неї спокійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. [INFO] він брав участь у засіданні першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, проте, що саме відбувалося на даній сесії він пригадати цілком не може, оскільки минуло багато часу. Так, свідок пам`ятає, що, серед іншого вирішувалось питання щодо затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] .. Дана кандидатура була запропонована головою ради [PERSON] .. В обговоренні даного питання взяла участь [PERSON] , шляхом підняття руки. Хто ще брав участь в обговорені даного питання свідок не пам`ятає, проте зазначив, що офіційних виступів не було, ніхто, окрім [PERSON] руки не піднімав. Під час обговорення даного питання в залі було шумно, тому хто до кого висловлювався та з якими питаннями, він також не пам`ятає. Щодо фрази «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом» від [PERSON] , то її він добре чув, до кого вона була висловлена, не може пояснити, та сприйняв її як висловлену взагалі, абстрактно, без зазначення жодних імен або прізвищ. Також свідок не зміг пояснити, в контексті якої розмови була висловлена ця фраза і що їй передувало. Також свідок зауважив, що депутат повинен бути стійким до стресових ситуацій та не зважати на критику сторонніх осіб, оскільки депутат є публічною особою. Щодо спроб примирення між позивачем та відповідачем йому не відомо. Більше свідок пояснити нічого не зміг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розвського району Запорізької області, на даний час працює секретарем в Розівській селищній раді. Так, [INFO] вона була присутня на першій сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, як секретар засідання. Вона розміщувалася за невеликим столом, за яким фіксувала хід засідання сесії; всі присутні розміщувалися за нею, тобто вона бачила лише голову ради [PERSON] .. Так, свідок пояснила, що під час обговорення питання № 16 про затвердження на посаду старости Кузнецівського старостинського округу [PERSON] , головою ради [PERSON] було запропоновано дану кандидатуру, при цьому голова доповіла, чому саме [PERSON] вона пропонує на цю посаду, після чого поцікавилася у присутніх, чи є у кого питання, доповнення чи зауваження. Спочатку запитання до голови ради були у депутата [PERSON] , на які [PERSON] дала відповідь. Взагалі зазначила, що під час обговорення даного питання в залі було шумно і голова ради [PERSON] намагалася закликати депутатів до тиші та заспокоїти всіх. Може пригадати, що під час обговорення питання № 16 порядку денного, було чутно голоси [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Щодо фрази «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом» свідок зазначила, що чула цю фразу уривками: «підкупом та підвозом», яка була висловлена [PERSON] після того, як він намагався заспокоїти присутніх на сесії депутатів. До кого саме він звертався, свідок пояснити не змогла, але зазначила, що особисто вона сприймає цю фразу як оціночне судження відповідача. Більше того пояснила, що під час самої сесії вона взагалі не звернула на цю фразу ніякої уваги, трохи краще її змогла почути після прослуховування аудіозапису засідання сесії, і лише після того, як на адресу Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області почали надходити судові повістки про виклик в суд по справах за позовами [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, депутати почали обговорювати події, які відбулись на першій сесії ради [INFO]. Додатково пояснила, що під час обговорення питання № 16 в розмову між [PERSON] та [PERSON] втрутився [PERSON] , який також почав задавати питання [PERSON] з приводу того, що саме було зроблено [PERSON] раніше, на що [PERSON] надавала відповіді. Також свідок пояснив, що конкретно діалогу між депутатами вона не чула, оскільки в залі було шумно та вона сиділа спиною до зали. Ким саме було промовлено фразу: «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом» свідок зрозумів лише після прослуховування аудіозапису. Свідок зазначила, що з боку відповідача були неодноразові спроби примиритися з позивачем, які, як вона зараз розуміє, виявилися невдалими. Також свідок зазначила, що [PERSON] звертався до селищної ради із заявою, в якій викладені його зауваження на протокол засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівького району Запорізької області від [INFO], в частині його виступу, а саме: просив виключити запис про його виступ під час обговорення питання № 16 порядку денного, оскільки слово йому не надавалось та він не виступав, проте регламентом не передбачено виправлення саме таких недоліків в протоколі. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що вона є депутатом восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорозької області. Так, [INFO] вона була присутня на засіданні першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорозької області, де під час обговорення питання № 16 про затвердження кандидатури на посаду старости Кузнецівського старостинського округу, головою ради [PERSON] було запропоновано кандидатуру [PERSON] .. Так, голова ради запитала у присутніх, у кого є якісь питання, доповнення чи заперечення. Спочатку руку підняла [PERSON] та почала задавати питання голові ради [PERSON] щодо кандидатури [PERSON] . Після цього до діалогу приєднався [PERSON] , який також почав задавати питання [PERSON] .. В сесійній залі свідок знаходилася на третьому ряду через одне місце від [PERSON] та бачила, як під час дискусії між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зі свого місця підвівся [PERSON] та почав закликати всіх присутніх до тиші, він казав: « Давайте заспокоїмось і будемо працювати… Ми прийшли сюди працювати… да сколько ж можна!». Це було промовлено відповідачем дуже емоційно. Після цього хтось із зали щось йому відповів, на що [PERSON] сказав «підкупом та підвозом». Свідок зазначила, що вона не зрозуміла, кому саме відповідач промовив цю фразу, та не бачила, чи робив він якісь жести в бік будь-кого. Взагалі то пояснила, що під час обговорення питання № 16 порядку денного в сесійній залі було шумно, розмовляли всі, навіть вона, проте відповідно до регламенту слово нікому не надавалось. Особисто її думка щодо спірної фрази відповідача, то вона вважає її оціночним судженням, власною думкою відповідача, не адресованою до конкретної особи. Крім того свідок пояснила, що вона є секретарем постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики. Так після засідання першої сесії до постійної комісії з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики надійшли дві заяви від [PERSON] та [PERSON] , щодо не етичної поведінки депутата [PERSON] під час засідання першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. При розгляді даних заяв на комісії були присутні [PERSON] та [PERSON] ; депутат [PERSON] на засіданні комісії присутній не був. При розгляді заяви [PERSON] голова комісії [PERSON] запропонувала попередити депутатів [PERSON] та [PERSON] за не етичну поведінку під час засідання першої сесії. [PERSON] запропонував: «обнулити всі звинувачення та почати працювати», окрім цього, відповідач не відмовився від своїх слів, які є предметом розгляду в даній справі, проте зазначив, що ці вислови не були адресовані до якоїсь конкретної особи. Також свідок зазначив, що під час засідання першої сесії вона взагалі не звернула увагу на фразу «Ми теж знаємо як Ви прийшли в депутатські мандати - підкупом та підвозом», а звернула на неї увагу тільки тоді, коли до комісії надійшли заяви від [PERSON] та [PERSON] , щодо не етичної поведінки депутата [PERSON] під час засідання першої сесії восьмого скликання Розівської селищної ради. На її особисте переконання, дана фраза була вимовлена не до конкретної особи, а взагалі до залу, та, на її думку, є оціночним судженням, критикою. Також свідок зауважила, що депутат - це публічна особа і тому повинна сприймати критику спокійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час ніде не працює, не є депутатом. Так, 25.10.2020 року відбулись вибори депутатів до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області. Після виборів, десь через 2-3 дні, вона зустрілась з місцевою жителькою [PERSON] . Під час розмови свідок запитала у [PERSON] чи голосувала вона на виборах, на що остання відповіла, що на вибори не ходила та ні за кого не голосувала. При цьому [PERSON] повідомила, що вона в день виборів пішла до центру смт. Розівка за покупками, а коли повернулася до дому, то побачила, що її чоловік - [PERSON] , на кухні випиває пиво, на її питання, де він його взяв, відповів, що ходив на вибори до Розівської селищної ради та проголосував за [PERSON] , за що останній купив йому пляшку пива. Пізніше, при зустрічі з [PERSON] свідок розповіла останньому про цю розмову. Крім того, свідок пояснила, що декілька місяців тому, точної дати не пам`ятає, до неї приїздили працівники поліції та відбирали пояснення з приводу даних подій. Більше свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час ніде не працює та не є депутатом. Так, приблизно за два дні до виборів до неї до дому, де вона мешкає разом зі своїм чоловіком [PERSON] , приїздив [PERSON] .. Під час їхньої розмови [PERSON] запитав у неї, за кого вона буде голосувати на виборах, на що свідок відповіла, що на вибори ні вона ні її чоловік не підуть, оскільки нема за кого голосувати. Потім [PERSON] запропонував їй проголосувати за нього та сказав, що якщо їй та її чоловіку важко добратися до місця проведення виборів, він може допомогти добратися до виборчої дільниці, за однієї умови, що вона та її чоловік проголосують саме за нього, на що свідок погодилась. Так, в день виборів вона та її чоловік зібрались їхати до виборчої дільниці, коли до них під`їхав [PERSON] та сказав, що він забрати їх не може, оскільки поспішає, та сказав, що за ними зараз під`їде водій та підвезе на вибори. Через декілька хвилин до двору свідка під`їхав водій [PERSON] та відвіз її разом із чоловіком до місця проведення виборів, почекав поки вони проголосують, а потім відвіз їх до дому. Окрім цього, свідок пояснила, що на виборах вона та її чоловік віддали свої голоси за кандидата в депутати Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [PERSON] .. Також зазначила, що сама вона до правоохоронних органів з даного приводу не зверталася, проте приблизно місяць тому назад, в квітні 2021 року, до них додому приїздили працівники поліції та опитували її з даного приводу. Крім того пояснила, що про розгляд даної справи в суді вона дізналась від відповідача. Також свідок зазначила, що після виборів, точної дати вона не пам`ятає, до неї вдруге приїздив [PERSON] та попросив її, якщо хтось буде питати про те чи підвозив він чи його водій її на вибори, щоб вона відповіла що ніхто її на вибори не підвозив. На запитання суду свідок не змогла пригадати, коли саме відбулися місцеві вибори. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він на даний час ніде не працює, є пенсіонером та не є депутатом. Так, приблизно за два дні до виборів до нього додому приїздив [PERSON] .. Під час їхньої розмови, [PERSON] запитав у нього, за кого він буде голосувати на виборах, на що свідок відповів, що на вибори йти не збирається, оскільки в нього хвора нога та йому важко ходити. Тоді [PERSON] запропонував йому допомогти дістатися до виборчої дільниці, якщо свідок віддасть свій голос за нього, на що останній погодився. Так, в день виборів [PERSON] особисто за ним та його дружиною приїхати не зміг, проте коли проїздив біля їх будинку сказав, що він поспішає та за ними зараз інша машина приїде та підвезе до місця проведення виборів. Через декілька хвилин до їх будинку під`їхав водій [PERSON] та відвіз його разом із дружиною на вибори, а коли вони проголосували, відвіз їх назад додому. Свій голос на виборах свідок віддав за кандидата в депутати Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [PERSON] .. Через деякий час до нього додому вдруге приїхав [PERSON] та попросив його, якщо до нього хтось приїде та запитає чи підвозив він або його водій свідка на вибори, то потрібно сказати що ні. Приблизно місяць тому назад до нього приїздили працівники поліції та опитували його з даного приводу. Про те, що в суді знаходиться дана позовна заява він дізнався від жінки відповідача. На запитання суду свідок не зміг пригадати, коли саме відбувались місцеві вибори, навіть пору року та рік, як і не пам`ятав, коли до них до дому приїжджали працівники поліції. Також пояснив, що періодично зловживає спиртними напоями. Оцінка суду: Вислухавши аргументи позивача, його представника, відповідача та його представників, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, відтворивши аудіофайли, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Відповідно ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір (ст. 34). Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які проте повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена, про що йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини "Ляшко проти України". Згідно ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Стаття 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 3, 4, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. З огляду на вищевикладене, суд наголошує на тому, що сторони є депутатами селищної ради, отже є публічними особами, тож повинні адекватно сприймати критику щодо себе та розуміти, що межі допустимої інформації щодо них, як до публічних осіб, є ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як встановлено судом, під час обговорення питання № 16 порядку денного першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання, депутатом [PERSON] будо промовлено наступну фразу: «Ми теж знаємо, як Ви прийшли в депутатські мандати!... Подкупом и подвозом!». Отже, відповідачем вжито слова «Ви» без зазначення імен, прізвищ, у множині. Погоджується із таким і сам позивач та його представник, оскільки у тексті позовної заяви та у відповіді на відзив не зазначено, що відповідач у спірному висловлюванні посилається на конкретне ім`я - « [PERSON] ». Відповідачем взагалі в жодному своєму висловлюванні не зазначено чиїхось прізвищ або імен. Суд враховує, що ділова репутація, честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість. Однак, в судовому засіданні позивач жодним чином не обґрунтував наявність злого умислу у відповідача, направленого проти нього, та не спростував його аргументів про те, що дані фрази не були адресовані позивачеві або будь-якій іншій конкретній фізичній особі, а були лише відображенням критичної оцінки відповідачем окремих політичних сил, які скомпрометували себе під час виборів в 2020 році. Так, жодним доказом по справі беззаперечно не підтверджено факту поширення відповідачем на пленарному засіданні першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання [INFO] недостовірної негативної інформації саме на адресу позивача - депутата [PERSON] Так, суд звертає увагу на те, що Протокол № 1 першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання від [INFO] з розгляду питання № 16 порядку денного містить лише зазначення осіб, які доповідали або виступили по цьому питанню, а також наслідки голосування. Проте, даним документом не зафіксовано зміст виступів, хід обговорення та яке ж рішення прийнято. Окрім цього, під час судового розгляду встановлено невідповідність інформації, яка зафіксована в даному протоколі, тим обставинам, які мали місце під час обговорення питання № 16 порядку денного в частині осіб, які виступали з вказаного питання. Таким чином, суд не може визнати цей доказ як належний, достовірний, та достатній, в розумінні положень ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України. Щодо аудіозапису пленарного зсідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від [INFO], а саме: файлу аудіозапису, на якому зафіксовано обговорення питання № 16 порядку денного, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що даний доказ лише засвідчує факт дискусії по даному питанню, в якій, переважно прийняли участь: голова ради [PERSON], депутат [PERSON], депутат [PERSON], депутат [PERSON] . Проте, даним доказом беззаперечно не підтверджується висловлення відповідача із спірною фразою на адресу конкретної особи із зазначенням імені та/або прізвища. Даний запис підтверджує, що така фраза взагалі пролунала в сесійній залі із промовлянням слова «ви», що, доречи, не заперечувалось самим відповідачем, проте довести цим записом, що ця фраза адресована позивачеві [PERSON] , неможливо. Окрім цього, суд зауважує, що під час відтворення даного запису в судовому засіданні, інформація, зафіксована на цьому носії, була дуже погана для сприйняття, з огляду на загальний шум в сесійній залі, відсутність мікрофонів перед особами, які задавали питання та іншим чином приймали участь в обговоренні питання № 16 порядку денного. Так, окрім вищезазначених осіб, чутно інші голоси, проте, кому вони належать та що саме промовляють, встановити неможливо. Краще за інших чути голову ради [PERSON] , оскільки лише вона промовляла в мікрофон, всі ж інші голоси чутно ніби на великій відстані та це лише якісь окремі фрази, які назвати діалогом взагалі неможливо, тим паче, встановити між ким він відбувався. Тож, суд не може вважати даний доказ належним, допустимим та достатнім, в розумінні положень ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України. Що стосується такого доказу, як протокол № 1 від 14.12.2020 року засідання комісії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області з питань освіти, культури, охорони здоров`я, соціального захисту населення, законності, місцевого самоврядування, депутатської діяльності та етики, суд зазначає наступне. Так, під № 13 порядку денного засідання даної комісії, розглядалась заява позивача від 09.12.2020 року щодо неетичної поведінки депутата [PERSON] , при цьому самого позивача на засіданні комісії не було, як встановлено судом, останнього взагалі на це засідання не викликали. Отже, посилання позивача на цей протокол взагалі є недоречним, оскільки особисто він присутній на засіданні комісії не був, ходу обговорення його заяви не чув, з самого ж протоколу вбачається лише встановлення членами комісії факту взаємної неетичної поведінки як з боку позивача так і з боку відповідача, про що і вирішено попередити депутатів [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, даний доказ суд також не може прийняти до уваги, оскільки він не є достовірним та достатнім в розумінні ст.ст 79-80 ЦПК України. Стосовно витягу з Регламенту Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, затвердженого рішенням селищної ради від 27.08.2019 року № 1, цей документ лише закріплює та регулює основні положення щодо роботи селищної ради, зокрема, щодо порядку проведення сесій рад; порядок виступів депутатів; повноваження депутатів, постійних комісій та тимчасових контрольних комісій селищної ради, тощо, з огляду на що не спроможній довести або спростувати будь-які обставини даної цивільної справи, внаслідок чого суд відхиляє цей доказ як такий, що не має ніякого доказового значення. Окрім цього, в судовому засіданні досліджені матеріали за результатами перевірки повідомлення [PERSON] за № 1255, з приводу яких суд зазначає наступне. Так, 30.04.2021 року відповідач звернувся до відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення, відповідно до якої [PERSON] просить провести перевірку за фактом можливого підкупу виборців кандидатом в депутати Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області восьмого скликання [PERSON] , на виборах 25.10.2020 року. За результатами перевірки було встановлено, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 212-10 КУпАП, але, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП притягнути до відповідальності [PERSON] не представляється можливим в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Отже, по-перше із даною заявою до відділення поліції відповідач звернувся лише 30.04.2021 року, тобто коли розгляд даної цивільної справи про захист честі, гідності та ділової репутації вже тривалий час перебував в провадженні суду; а, по-друге, підставою для звернення відповідача до органів поліції слугувало його помилкове розуміння щодо необхідності доведення в суді своїх поглядів, міркувань, оціночних суджень, що законодавством не передбачено. На тому, що його спірні вислови під час першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [INFO] - є виключно його міркуванням, критикою та оціночними судженнями взагалі певних політичних сил, а не щодо позивача, відповідач наполягав впродовж всього розгляду справи. Окрім цього, з огляду на положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України, відповідно до якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, відповідь т.в.о. начальника відділення поліції № 2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Максима Галятовського щодо наявності в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-10 КУпАП, не доводить порушення останнім законодавства про вибори в жовтні 2020 року, оскільки відсутня постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд також відхиляє цей доказ з огляду на положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України. Щодо показань свідків під час судового розгляду справи, суд зазначає наступне. Так, жоден з допитаних свідків не підтвердив суду, що спірна інформація, поширена відповідачем в сесійній залі [INFO], була поширена [PERSON] з явним злим умислом відносно позивача; була висловлена саме на його адресу; що відповідач звинуватив конкретно позивача «в подкупі та підвозі» із зазначенням імені або прізвища останнього; жоден свідок не зміг пригадати про наявність в минулому або напередодні засідання сесії конфлікту між позивачем та відповідачем, навпаки, більшість свідків, як і самі сторони, зазначали про нормальні робочі відносини між ними, що виключає будь-який мотив у відповідача поширювати відносно позивача недостовірну інформацію негативного характеру. Суд звертає увагу на тому, що допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснюють своє сприйняття спірних висловів відповідача саме на адресу позивача та [PERSON] тим, що діалог відбувався саме між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; відповідач, промовляючи ці фрази, був повернутий в бік групи осіб, серед яких були позивач та [PERSON] , та жестикулював також в їх бік. Отже, суд оцінює такі показання як суб`єктивне сприйняття даними свідками подій, які відбувались на засіданні сесії [INFO], жодних конкретних фактів ними не повідомлено та не підтверджено. Окрім цього, показання свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки остання також є позивачем в аналогічній справі про захист честі, гідності та ділової репутації, де відповідачем також є депутат [PERSON] , отже, є особою зацікавленою в результаті вирішення справи. Більше того, даний свідок підтвердила під час допиту, що відповідач не називав ніяких імен та прізвищ. Свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що чули спірні фрази відповідача, які є предметом розгляду в даній справі, проте жоден з цих свідків не міг пояснити, на адресу кого вони були висловлені та взагалі не сприйняли це як поширення недостовірної негативної інформації відносно будь-кого. Вже після того, як свідки дізналися про розгляд в суді цивільних справ за позовами [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, тільки тоді почали пригадувати та аналізувати події засідання першої сесії Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області [INFO]. Свідок [PERSON] взагалі не зміг пригадати, що чув спірний вислів відповідача, оскільки був зайнятий своїми роздумами, перебував у підвищеному настрої, оскільки щойно за нього проголосували як за старосту Новозлатопільського старостинського округу. Він, як і свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважає, що депутат - це публічна особа і на критику в свою сторону від будь-яких осіб, він звертати увагу не повинен або повинен відноситися до неї витримано. Щодо пояснень свідка [PERSON] , то вони є поясненнями з чужих слів, оскільки свідок повідомила відомості, які їй розповіла інша особа, яка двічі викликалась до суду, проте не з`явилась з невідомих причин. Таким чином,

Outcome: dismissed