Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначено, що 29.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 9300 грн. 00 коп. Зазначена сума повинна була бути виплаченою [PERSON]В, до 10.08.2011 року. До теперішнього часу, боржник так і не повернув заборгованість. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Позивач та його представник пояснили, що відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2011 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягнута сума боргу 8\~300 гривень відповідно до договору позики. Позивач пояснив, що [PERSON] сама виступила з ініціативою погасити борг [PERSON] та погодилась сплатити більшу суму ніж винен боржник, а саме 9\~300 гривень,за умови що [PERSON], як стягувач, не буде застосовувати усі можливі заходи задля стягнення з [PERSON] суми боргу. Відповідач [PERSON] у судові засідання неодноразово не з'являлася, про час та місце слухання справи судом\~\~повідомлялася\~\~належним чином.\~\~У судові засідання призначені на 27 липня 2015 року та 23 вересня 2015 року\~\~не з'явилась,\~\~про час і місце розгляду справи повідомлена\~належним чином шляхом опублікування оголошення\~\~в газеті "Слобідський край"\~\~від 21 липня 2015 року №86, та від 20 серпня 2015 року №99. Відомості про причини неявки відповідача до суду не надходили, тому за клопотанням позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Згідно вимогам ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином сповіщений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 29.07.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 9300 грн. 00 коп. Зазначена сума повинна була бути виплаченою [PERSON], до 10.08.2011 року. Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 8300 гривень за договором позики задоволені в повному обємі. Надана в судове засідання стороною позивача постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.10.2012 року свідчить про те, що вищезазначене рішення було звернуто позивачем до виконання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Позивач вважає, що підставою виникнення зобовязань [PERSON] перед ним є розписка відповідача від 29.07.2011 року відповідно до якої [PERSON] зобовязалась сплатити [PERSON] замість [PERSON] суму боргу в розмірі 9\~300 гривень до 10.08.2011 року. Суд, вважає, що даний документ не може свідчити про виникнення з боку [PERSON] зобовязань перед позивачем адже вона, згідно її змісту, написана після винесення судом рішення про стягнення з [PERSON] суми боргу. Стороною позивача в судове засідання не оспорювався той факт, що і в рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2011 року, і в розписці [PERSON] йдеться про одну й ту саму суму боргу, який винен внаслідок договору між [PERSON] та [PERSON] Оскільки між позивачем та відповідачем будь-який договір позики фактично не укладався, тягар наслідків порушення договору передбаченого ст. 1050 ЦК України, не може бути покладений на відповідача. З вище наведеного витікає, що стягнення основної суми боргу має відбуватись в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не норм Цивільного кодексу України. Таким чином, підстав для стягнення основної суми 9\~300 гривень не має, тому вимоги щодо стягнення сум з урахуванням інфляції, а також процентів від простроченої суми задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed