Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

30 липня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області звернувся фізична особа-підприємець [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, в якій він просив суд стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 6230,00 грн., пеню у розмірі 15419,25 грн., 24% річних у розмірі 1013,87 грн., а усього 22663,12 грн., а також судовий збір в розмірі 768,40 грн. В подальшому позивач неодноразово уточнював (збільшував) позовні вимоги. Відповідно до останньої уточненої (збільшеної) реакції позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 6230,00 грн., пеню у розмірі 32115,65 грн., 24% річних у розмірі 2111,71 грн., а усього 40457,36 грн., а також судовий збір в розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01 жовтня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів. Загальна сума договору складає 9230,00 грн., передплата була здійснена відповідачем в розмірі 3000,00 грн.. На виконання умов, визначених п.1.1, 1.2 договору, позивач виконав у встановлений строк свої зобов`язання щодо виготовлення, доставки та встановлення виробів - пластикові двері в кількості 1 шт. за адресою відповідача. Відповідач в свою чергу відповідно до п.1.2 договору зобов`язався сплатити вартість виробів згідно з Графіком погашення платежів, а саме 01.11.2018 мав сплатити 3115,00 грн., та 01.12.2018 мав сплатити 3115,00 грн. Отже відповідач повинен був сплатити 6230,00 грн. основного боргу. Відповідно до п.7.5 договору Договору, сторонами встановлено пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення від суми заборгованості. Відповідно до п.7.5 договору Договору, сторонами визначено відповідальність в підвищеному розмірі 24% річних від простроченої суми. На підставі визначених умов, позивачем здійснено розрахунок відсотків та пені. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання неодноразово процесуальних документів за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Проте документи були повернуті до суду без вручення відповідачу. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 03 липня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані без проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 01 жовтня 2018 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстрочкою платежу (далі Договір). Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов`язується провести заміри віконних (дверних) прорізів, по цих розмірах продати і доставити, демонтувати і монтувати на адресу покупця вікна (двері) згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною частиною даного договору). Колір вікон (дверей) і склопакет згідно специфікації до договору. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що покупець зобов`язується провести оплату вартості металопластикових вікон у відповідності з "Графіком погашення платежів", який також є невід`ємною частиною даного договору. Згідно п. 2.1. Договору термін виготовлення і доставки продукції становить 21 робочий день з моменту укладення договору і здійснення покупцем передоплати. Відповідно до п. 2.2. Договору, загальна вартість замовлення становить 9230,00 грн. Підпунктом 4.2.1 Договору визначено, що покупець зобов`язується здійснювати оплату за металопластикові вироби, згідно «Графіку погашення платежів», здійснювати оплату штрафних санкцій та пені за пропуск чергових платежів, передбачених даним договором, а також відшкодовувати продавцю всі витрати продавця по отриманню від покупця виконання його зобов`язань за даним договором. Пунктом 5.1. Договору, передбачено, зокрема, виконання зобов`язань покупця перед продавцем забезпечується заставою товару (металопластиковими виробами) за даним договором. Додатковий договір застави не складається, а заставні зобов`язання припиняються після повної оплати грошових коштів за металопластикові вікна. До моменту повного погашення заборгованості за металопластикові вироби, останні є власністю продавця. Згідно специфікації до договору, замовник [PERSON] погодився з конфігурацією виробів. Також, [PERSON] було підписано Графік погашення платежів, за яким передплата 01.10.2018 в сумі 3000,00 грн., 01.11.2018 платіж на суму 3115,00 грн., 01.12.2018 платіж на суму 3115,00 грн. З метою врегулювання спору, 27 листопада 2018 року, 13 грудня 2018 року, 08 січня 2019 року, 31 січня 2019 року, 19 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмові претензії. Таким чином за умовами договору, позивач зобов`язався виготовити вироби, відповідно за специфікацією, погодженою відповідачем, доставити вироби на адресу відповідача та встановити вікна за домовленістю. Відповідач в свою чергу зобов`язався здійснити оплату товару згідно графіку платежів, а саме вдень укладання договору здійснити передплату, та в наступні два місяці чергові платежі. Згідно пояснень позивача в позові, він виконав свої зобов`язання належним чином, а відповідач виконала лише частково, здійснивши передплату та два платежі в неповному обсязі, чим порушила умови договору. Проте розглядаючи вимоги про стягнення заборгованості, суд зазначає, що позивачем не доведено належним чином обставини, на які він посилається в позові, а саме не надано доказів щодо виконання належним чином своїх зобов`язань щодо доставки відповідачу товару, та здійснення відповідачем оплати предмету договору. Так, підпунктом 4.2.3 Договору визначено, що після виконання продавцем своїх зобов`язань по даному договору, а саме по доставці вікон, покупець зобов`язаний підписати акт прийому-передачи або шляховий лист. Підписання одного з вищевказаних документів свідчить виконання продавцем своїх зобов`язань по справжньому Договору. В підтвердження своїх доводів, позивачем надано копію договору, специфікацію до договору та графік платежів, які містять підпис відповідача, та вказують на виникнення правовідносин сторін за договором купівлі-продажу. Проте позивачем не надано документів, які передбачені, підпунктом 4.2.3 Договору, а саме акта прийому-передачі або шляхового листа, які б свідчили про виконання ним своїх зобов`язань за Договором, а саме доставки та передачі вікон відповідачу. При цьому позивачем надано копію Акту без номера на виконання робот-послуг, складеного 15.10.2018, за яким позивач - підрядник з однієї сторони та відповідач - замовник з другої сторони, склали цей акт про те, що підрядник виконав, а замовник прийняв монтаж металопластикового виробу. Кінцева сума до сплати - нуль. Як вбачається, акт заповнено позивачем, проте він не містить підпису відповідача. За відсутністю підпису відповідача в акті, суд не може вважати цей документ , як належний доказ на підтвердження виконання позивачем робіт щодо монтажу дверей, як одну із умов договору. Також позивачем не надано доказів, щодо вчинення будь яких дій відповідачем, які б вказували на виконання ним умов договору. Надання копій претензій, надісланих на ім`я відповідача та повернутих без вручення, суд не бере до уваги, як беззаперечний доказ наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( ч. 1 ст. 628 ЦК України) Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму /ч.1 ст. 655 ЦК України/ Порядок оплати товару визначений ст. 692 ЦК України, відповідно до якої, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. З огляду на умови договору та вимоги законодавства, обов`язок відповідача щодо повної оплати товару виникає після отримання ним цього товару. Тому за відсутністю доказів щодо передачі товару відповідачу, як це зазначає позивач, суд не вбачає підстав для стягнення з останньої заборгованості та покладення на неї відповідальності. Оскільки вимоги про стягнення пені та процентів є похідним вимогами від основного зобов`язання, вони також не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню за недоведеністю. При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed