Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Чорнобаївська РДА (далі - позивач) в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Чекраської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказаного позову зазначалося, що на засіданні комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дітей від 20 листопада 2018 року (протокол № 10) розглянуто питання щодо невиконання батьківських обов'язків відповідачем стосовно неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав. Встановлено, що з жовтня 2018 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються у державному навчальному закладі "Золотоніському професійному ліцеї". У письмових поясненнях на адресу директора ліцею дівчата категорично відмовляються проживати та спілкуватися з батьком, оскільки він зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно по відношенню до них. Мати дітей - [PERSON] померла [INFO] року. Батько дітей - відповідач [PERSON] вихованням і утриманням дітей не займається, чим фактично ігнорує свої батьківські обов'язки. При цьому він ніде не працює, зловживає спиртними напоями. У зв'язку з цим позивач, посилаючись на приписи СК України, просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні відповідач пояснив, що Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них право- відносини. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 12 квітня 2005 року серії [NUMBER], від 05 березня 2015 року та [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих повторно (а.с. 34, 35, 36). Відповідно до змісту акту від 22 лютого 2018 року, складеного секретарем Привітненської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, відповідач [PERSON] проживає разом зі своєю сім'єю у власному будинку, умови проживання задовільні. Сім'я забезпечена продуктами харчування та предметами першої необхідності, єдиним джерелом матеріального забезпечення сім'ї відповідача є його пенсія та пенсія дружини, які є інвалідами загального захворювання, тому значна частина сімейного бюджету витрачається на придбання лікарських засобів та медикаментів, ніякої допомоги зі сторони сім' я не отримує (а.с. 18). Згідно із характеристикою, виданою виконкомом Привітненської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, відповідач працював у СТОВ «Красенівське», відповідально відносився до виконання професійних обов'язків, трудолюбивий, користувався повагою серед колег та жителів села. В даний час відповідач [PERSON] не працює, являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання. За час проживання в селі зарекомендував себе спокійним, врівноваженим, добрим господарем, простим і виваженим у спілкуванні, шкідливих звичок не має, спиртними напоями не зловживає (а.с. 19). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської РДА від 06 грудня 2018 року № 400/01/01-38 розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3-4). Судом також встановлено, що мати дітей - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10 червня 2007 року серії [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач батьківські обов'язки не виконує, не піклується про розвиток неповнолітніх дітей, не переймається їх станом, зокрема не в змозі забезпечити необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що може призвести до негативних наслідків. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як ухилення від виховання дітей, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки має місце порушення законних права та інтересів дитини. При цьому суд розцінює визнання позову відповідачем як обставину, що підтверджує висновки суду про ухилення останнього від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку із задоволенням позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved