Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], де третя особа Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Ранок», про витребування майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27 листопада 1998 року він вступив до членів Гаражного кооперативу "Ранок", сплативши у якостi внеску 470,00 грн. за один гараж, що підтверджується довідкою гаражного кооперативу від 27 листопада 1998 року, також позивач сплатив за другий гараж внесок в розмірі 320,00 грн. відповідно до квитанції від 20 березня 1999 року. Те, що позивач є членом вказаного гаражного кооперативу підтверджується рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 25 квітня 2000 року за № 127/2. Відповідно до довідки Гаражного кооперативу «Ранок» від 25 лютого 2004 року за № 12/1 позивачу належить два гаража в кооперативі, а саме [NUMBER] та [NUMBER]. З травня 2006 року позивач позбавлений можливості користуватися гаражем [NUMBER] у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] незаконно заволодів гаражем. Позивач не виключений із членів Гаражного кооперативу «Ранок» у встановленому Статутом або законом порядку та має право володіти гаражем [NUMBER]. Рішення про передачу вказаного гаражу у володіння відповідача кооперативом не приймалося, що підтверджується довідкою від 20 квітня 2012 року, яка долучена до матеріалів цивільної справи № 2-1017, яка була розглянута Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, за позовом [PERSON] до [PERSON], Обслуговуючого кооперативу «Ранок» про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення моральної шкоди. На час виникнення правовідносин між позивачем та гаражним кооперативом «Ранок» [PERSON] набув право власності на гараж [NUMBER], оскільки був членом зазначеного кооперативу. Також на час заволодіння відповідачем гаражем [NUMBER], останній був виключений із членів кооперативу на підставі його особистої заяви від 08 квітня 2004 року та відповідно до протоколу засідання правлення від 24 жовтня 2004 року. До цього відповідач здійснив відчуження належних йому у кооперативі двох гаражів [NUMBER] та [NUMBER]. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому гараж [NUMBER], однак відповідач завжди ігнорував його вимоги. Так позивачем у листопаді 2009 року був пред'явлений позов до відповідача та до кооперативу про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди. Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2012 року позовні вимоги позивача були задоволені частково, а саме позивачу усунено перешкоди в користуванні та володінні гаражним боксом [NUMBER] в гаражному кооперативі «Ранок» та з відповідача було також стягнуто моральну шкоду. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2012 року скасовано. Після цього позивачем на адресу кооперативу 16 квітня 2013 року направлялися заяви про поновлення його порушених прав та законних інтересів та з вимогою застосувати до [PERSON] заходи, спрямовані на звільнення ним гаражного боксу [NUMBER]. Однак відповіді на зазначену заяву позивач не отримав. Таким чином позивач просить суд витребувати від [PERSON] на його користь гаражний бокс [NUMBER], розташований в Гаражному кооперативі «Ранок» за адресою: вулиця Берегова, 164-а у м. Дніпропетровську та стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали, підтримали надані письмові пояснення по справі (а.с.98-102, 125-130, 133-135). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки вони не законні та необґрунтовані, просила відмовити позивачу у задоволені позову, підтримала надані письмові заперечення на позов та письмові пояснення (а.с.82-83, 88-90). Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Ранок» - Довгаль С.М. у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки вони необґрунтовані, просив відмовити позивачу у задоволені позову. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи №2-1017 за позовом [PERSON] до [PERSON], Обслуговуючого кооперативу «Ранок» про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення моральної шкоди, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з вимогами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки. Тобто, майно е матеріальне благо, яке має оцінку та назву. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.; ст.319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 25 квітня 2000 року № 127/2 було затверджено рішення правління гаражного кооперативу «Ранок» про прийом до членів кооперативу [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Даним рішенням не зазначено та не визначено які гаражі передаються у користування сторонам - ані [PERSON], ані [PERSON] Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року встановлено, що спірні гаражі, а саме [NUMBER] та [NUMBER], кооперативом «Ранок» за рахунок пайових внесків сторін - [PERSON] та [PERSON] не будувалися та сторонам у володіння та користування не надавалися (а.с.23-25). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказів того кому належить гараж [NUMBER], кому він надавався в користування, хто є законним власником або користувачем, суду сторонами не доведено та доказів не надано. Суд не може взяти до уваги довідку ГК «Ранок» від 25 лютого 2004 року №12/1 щодо належності гаражів [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] (а.с.8), оскільки довідка не є документом передбаченим законодавством на підтвердження права власності або права користування, а гаражний кооператив не є органом уповноваженим встановлювати право власності. Крім того, судом встановлено, що і [PERSON], і [PERSON] в певний час здійснювали платежі членських внесків за гаражі, що підтверджується наданими квитанціями. Таким чином, між сторонами виник спір, який не вирішено і досі з приводу володіння та користування гаражем [NUMBER] в ГК «Ранок». З урахуванням викладеного, досліджених обставин по справі і наданих доказів, судом не встановлено законних підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та з урахуванням результату розгляду справи судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed