Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

05.04.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.08.1995 р. Неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які призвели до неможливості зберегти сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, вісім місяців вони шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Майнового спору між ними немає. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою від 16.04.2019 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.05.2019 р. закрито підготовче провадження по даній справі і справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві від 07.05.2019 р. зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема, за клопотанням позивача, через оголошення на сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно довідки Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17.03.2010 року (а.с.10). Направлені на адресу відповідача судові виклики разом з копією ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками, повернулися до суду не врученими з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». На повернутих до суду конвертах працівником пошти зазначалось, що адресатові залишались повідомлення про необхідність отримати відправлення у відділенні пошти. Але, відповідач не виконав дій, спрямованих на отримання поштової кореспонденції, у зв`язку з чим поштові конверти з судовими викликами та іншими документами по справі повернулись. Позивач [PERSON] , згідно його паспортних даних, також зареєстрований за вищевказаною адресою. У письмовій заяві від 07.05.2019 р. позивач просив викликати відповідачку через оголошення на веб-сайті судової влади України. Отже, відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином, у відповідності до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. У судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, як і відзиву на позов. Згідно положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.08.1995 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 20.03.2019 р. (а.с.4). Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Подружжя втратили взаєморозуміння і взаємну повагу один до одного, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, разом не проживають понад вісім місяців, сім`я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 6 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Дана стаття стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу РАЦСу або до суду. Другий із подружжя - відповідач у справі може заперечувати проти розірвання шлюбу, робити кроки до виправлення ситуації, вживати інших заходів щодо примирення. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Право на повторний шлюб виникне тільки у разі припинення попереднього шлюбу у зв`язку, зокрема, з його розірванням. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. Отже, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має істотне значення, у зв`язку з чим, на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між позивачем і відповідачем підлягає розірванню, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved