Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 05.03.2021 року представник позивача ГУПФУ в Одеській області звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача на рахунок в Одеському обласному управлінні АТ «Державний ощадний банк України» м. Одеса суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 1074,09 грн. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 83, 179, 181, 190, 192, 1212, 1214 ЦК України. Разом із пред`явленим позовом до суду не надано жодних заяв та клопотань. Ухвалою від 10.03.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. З відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2021 року на запит суду слідує, що [PERSON] , [INFO] , з 09.04.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом направлялись копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками на вказаний адрес, однак поштова кореспонденція повернута до суду без вручення, підстави: закінчення терміну зберігання. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ Представник позивача в позові зазначає, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку ГУ ПФУ в Одеській області та з 01.09.2014 року по 31.08.2016 року отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] навчався в «Одеському морехідному училищі рибної промисловості імені Олексія Соляника», орієнтовний термін закінчення навчання - 07.07.2017 рік. Розпорядженням ГУ ПФУ в Одеській області від 15.10.2014 року відповідачу призначено пенсію з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року. Однак, [PERSON] був відрахований з училища за власним бажанням згідно наказу №96/163 від 17.04.2015 року. Відповідно до цього утворилась переплата з 01.05.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 2958,09 грн, про що було складено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 13.04.2016 року № 203. З 01.05.2016 року по 31.08.2016 рік щомісячно утримувалось 20% пенсії, залишок переплат склав 1974,09 грн. Справу було передано до суду, але 22.09.2017 року до ГУ ПФУ в Одеській області [PERSON] була подана заява щодо повернення переплати в розмірі 1974,09 грн шляхом часткового погашення по 300,00 грн щомісячно. На підставі чого стягнення переплати у судовому порядку були припинені. 25.09.2017 року, 24.10.2017 року та 08.12.2017 року [PERSON] було сплачено по 300,00 грн, залишок переплати склав 1074,09 грн. Більше кошти з цього періоду не надходили, а відповідач на запрошення не відповідав. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду щодо стягнення з відповідача суми пенсії в розмірі 1074,09 грн, набутої останнім без правової підстави. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено судом, з 01.09.2014 року [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком по втраті годувальника відповідно до с. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», На підставі розпорядженням ГУ ПФУ в Одеській області №105527 від 15.10.2014 року, у період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року [PERSON] отримував щомісячні пенсійні платежі. /а.с. 15-16/. Згідно із довідкою № 05 від 12.01.2016 року, виданою державним вищим навчальним закладом «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» [PERSON] є курсантом денного відділення з курсу Державного навчального закладу «Одеське морехідне училище рибної промисловості імені Олексія Соляника» 1-го рівня акредитації згідно з наказом про зарахування № 96/6 від 04.01.2016 року. Початок навчання 11.01.2016 року, закінчення навчання 07.07.2017 року. /а.с. 19/. Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Одеській області про утримання надміру виплачених сум пенсії від 13.04.2016 року № 203, у зв`язку з уточненням періоду навчання, у [PERSON] за період з 01.05.2015 року по 31.08.2015 року утворилась переплата в розмірі 2958,09 грн. /а.с. 20/. Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] був відрахований з училища за власним бажанням згідно наказу №96/163 від 17.04.2015 року, таким чином утворилась переплата з 01.05.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 2958,09 грн. З 01.05.2016 року по 31.08.2016 року щомісячно утримувалось 20% пенсії, залишок переплат склав 1974,09 грн. 22.09.2017 року до ГУ ПФУ в Одеській області [PERSON] була подана заява щодо повернення переплати в розмірі 1974,09 грн шляхом часткового погашення по 300,00 грн щомісячно. 25.09.2017 року, 24.10.2017 року та 08.12.2017 року [PERSON] було сплачено по 300,00 грн, залишок переплати склав 1074,09 грн. Більше кошти з цього періоду не надходили, а відповідач на запрошення не відповідав. На сьогоднішній день переплата пенсії в розмірі 1074,09 грн. відповідачем в добровільному порядку не повернена. А тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення», а також нормами ЦК України. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно із ч.1ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно із п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно вказаного пункту повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно дост. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії. Статтею 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова ВП Верховного Суду від 16 січня 2019 р. по справі № 753/15556/15-ц). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що в даному випадку наявна рахункова помилка в обчислені та нарахуванні пенсії, відсутність ознак рахункової помилки підтверджується також самим змістом позовної заяви. Разом з тим, згідно п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягненню зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Доказів умисної чи недобросовісної поведінки зі сторони відповідача представником позивача суду не надано. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 43 ЦПК України, якою передбачені права та обов`язки учасників справи і вони зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищенаведеного, суд зазначає, що в порушення вимог чинного законодавства щодо обов`язковості доказування своєї правової позиції стороною по справі, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження відрахування відповідача з училища, здійснення позивачем щомісячних утримувань у розмірі 20% пенсії, не надана заява [PERSON] про добровільне повернення переплати шляхом щомісячного погашення по 300,00 грн, не надано доказів надходження грошових коштів від [PERSON] в якості погашення переплати у період 25.09.2017 року, 24.10.2017 року, 08.12.2017 року, та не надано підтвердження того, що на сьогоднішній день залишок непогашеної переплати становить саме 1074,09 грн. Більш того, ані в самому позові, ані з інших доказів позивачем не вказувалось розрахунку переплати, що виникла, або що залишилась непогашеною. Установивши відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки позивач не довів факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також допущення рахункової помилки зі сторони позивача. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та як наслідок неможливість задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed