Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

02.08.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по вул. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 11.11.2014 р., та права на ? частину земельної ділянки (паю) загальною площею 2.93 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що згідно Сертифікату серії ЛВ № 138818 належало [PERSON] 13.09.2016 р. [PERSON] звернулася з окремим позовом до Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по вул.. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] який помер 28.02.2003 р. та права на ? частину земельної ділянки (паю) загальною площею 2.93 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що згідно Сертифікату серії ЛВ № 138818. 28.11.2016 р. ухвалою Городоцького районного суду Львівської області обидва позови обєднано в одне провадження. Позивачка [PERSON] позов мотивує тим, що в листопаді 2014 р. померла її мати [PERSON], яка не встигла успадкувати майно після смерті своїх батьків за станом здоровя та відсутності правовстановлюючих документів. Спадщина відкрилась на ? частку житлового будинку по вул. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області та на ? частину земельної ділянки (паю) загальною площею 2.93 га для ведення селянського (фермерського) господарства розташованої на території Коропузької сільської ради . Позивачка [PERSON] позов мотивує тим, що її батько [PERSON] залишив їй заповіт на ? частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по вул. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області та на ? частину земельної ділянки (паю) загальною площею 2.93 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що згідно Сертифікату серії ЛВ № 138818 належало [PERSON] Оформити свої спадкові права не може за відсутності правовстановлюючих документів. Позивачі стверджують, що іншого способу захисту своїх прав не мають, просили задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачі та їх представники кожен окремо підтримав позов. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що в 1998 р. померла її бабуся [PERSON], а в 2003 р. помер її дідусь [PERSON] Після смерті бабусі дідусь фактично успадкував все майно, яке належало його дружині [PERSON], проте належно документально не переоформив спадщину, при цьому за життя склав заповіт яким розпорядився всім рухомим та нерухомим майном, яке йому належить, по ? частці кожній з дочок : [PERSON] (матері позивачки) та [PERSON]А.( позивач за окремим позовом) . Її мати [PERSON] при житті через хворобу не оформила своїх спадкових прав по заповіту, хоча фактично майно успадкувала, натепер за відсутності правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено їй в оформленні спадкових прав. Позивачка за окремим позовом [PERSON] суду пояснила, що після смерті батька [PERSON] , який при житті склав заповіт на її імя вона фактично успадкувала свою частку, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу. Представник Коропузької сільської ради Городоцького р-ну Львівської області в судове засідання не зявився, до суду подав заяву (а.с.44 ), у якій не заперечив про задоволення позовних вимог та просив про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено. Права і свободи людини, відповідно до ст.3 Конституції України, та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Оскільки судова влада є складовою частиною державної влади в Україні, відповідно до ст.6 Конституції України, суди покликані забезпечувати дотримання та захист прав та свобод громадян, здійснюючи принцип верховенства права, проголошений статтею 8 Конституції та застосовуючи досягнення наукової думки та практику Європейського Суду з прав людини. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами\~ ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ ЦК\~1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки двоє спадкодавців у даній справі [PERSON] та [PERSON] померли перша в 1998 р., а другий 28.02.2003 р. до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року та після смерті [PERSON] положення Цивільного кодексу 2003 р. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Так, згідно копії актового запису про смерть (а.с.7) [PERSON] померла 22.11.1998 р. а її чоловік [PERSON] помер 28.02.2003 р., отже [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON]І.(а.с.6) За життя [PERSON] розпорядився своїм майном і зокрема склав заповіт, що посвідчений 05.07.1999 р. секретарем виконкому Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно якого житловий будинок в с. Хишевичі та інше майно на яке по закону матиме право, заповів у рівних долях своїм двом дочкам: [PERSON] та [PERSON].(а.с.9) Згідно копії свідоцтва про смерть (серія 1-СГ № 363891) [PERSON] померла 11.11.2014 р. (а.с.8) Як вбачається з листа приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу [PERSON] від 08.04.2016 р. позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме: спадкове майно житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по вул. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області за відсутності правовстановлюючих документів. (а.с.20 ). З досліджених в судовому засіданні в сукупності виписок з погосподарських книг та технічної документації вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мали у власності будинок 1950 року побудови (а.с. 16-19, 27 34) Із долучених до справи довідок виданих Коропузькою сільською радою Городоцького району Львівської області (а.с.24 ) видно, що за житловим будинком № 47 по вул. Польова в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області власником якого був [PERSON] в користування було передано земельну ділянку, рішення про передачу земельної ділянки для забудови житлового будинку в сільській раді не збереглося (а.с.24), також [PERSON] належав земельний пай - рілля площею 1.6400 (кадастровий номер 4620984500:30:000:0009) та кормові угіддя площею 0,1978 га (кадастровий номер 4620984500:26:000:0053) які розташовані в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області (а.с. 25) Із пояснень позивачів та їх представників висловлених в судовому засіданні убачається, що після смерті [PERSON] на майно яке вона при житті не успадкувала від своїх батьків [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] ([PERSON] ), а [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON], обоє спадкоємців, які обробляючи присадибну земельну ділянку, доглядаючи за будинком та користуючись земельним паєм по суті прийняли спадщину в рівних частках. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до "Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них", який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ці норми кореспондуються з нормами Закону України «Про власність». Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Обставини, які б вказували, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] при житті набули або володіли будинком по вул. Польова, 47 в с. Хишевичі Городоцького району Львівської області та земельною ділянкою і земельним паєм неправомірно, або що будинок є самочинно побудований, в суді не встановлено. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд оцінює належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У рішенні Конституційного Суду України 11 лютого 2014 р. № 1-рп/2014 зокрема наголошується, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті8 Конституції України), який вимагає від держави його втілення, зокрема у закони, які за своїм змістом мають ґрунтуватися передусім на ідеях соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Справедливість одна з основних засад права. Субєкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець) на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних,родинних відносин. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON]А яка померла 11.11.2014 р. не встигла скористатися заповітом через хворобу та відсутність правовстановлюючих документів, [PERSON] - довела, що вона фактично вступила в управління спадщиною однак іншим як позасудовим способом не може оформити своїх спадкових прав, тому суд визнає, що право позивачів порушено тому звернення їх до суду є правомірним. Ця позиція повною мірою відповідає Конституційному принципу верховенства права, узгоджується з іншими правовими нормами, які регулюють подібні правовідносини, зокрема у спорах щодо спадкових правовідносин, а також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-167цс12. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь кожної позивачки.

Outcome: approved