Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєв Олег Анатолійович, про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Вона, як спадкоємиця, звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини і дізналася, що [PERSON] 05.09.2019 склав новий заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що йому на день смерті буде належати на що він буде мати право, заповів [PERSON] , а у випадку, якщо вона не прийме спадщину або відмовиться від її прийняття чи буде усунена від права на спадкування або помре до відкриття спадщини, заповів все своє майно сину [PERSON] . Оскільки на час складання заповіту [PERSON] перебував у безпорадному стані, так як хворів, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, чим скористалася відповідач по справі [PERSON] , вважає заповіт недійсним. На підставі викладеного, просила суд визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] , померлим [INFO] , посвідчений 05 вересня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщевим О.А., а також стягнути судові витрати по справі (а.с.1-11). Ухвалою суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження по справі та витребувано спадкову справу після [PERSON] (а.с.52). Ухвалою суду від 14 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.139). Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу стосовно [PERSON] , проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (а.с.200). Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року у зв`язку з проведенням експертизи провадження по справі поновлено. 28 грудня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] , позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, оскільки на момент складання заповіту 05.09.2019 [PERSON] хворів, приймав велику кількість ліків, а тому при складанні заповіту не міг розуміти своїх дій та керувати ними. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] добровільно склав заповіт, що підтвердили свідки та висновок експерта. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєв О.А. проти позову заперечував, оскільки при складанні заповіту [PERSON] розумів свої дії, добровільно склав заповіт. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1716 (а.с.15). 05 вересня 2019 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лавріщевим О.А. та зареєстрований в реєстрі за №400, яким заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право (а.с.111). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 105 ЦПК України, зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України. Згідно з висновком судової психіатричної експертизи №7 від 03.06.2021 на час складання заповіту 05.09.2019 визначити психіатричний стан [PERSON] не є можливим, у зв`язку із відсутністю інформації про психічний стан останнього. Водночас, у судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] вів нормальний спосіб життя, на обліку у психіатра не перебував. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] був у нормальному стані. Жили вони з позивачем дружньо. Свідок [PERSON] суду показав, що знав [PERSON] з 2000 року, останні два роки до смерті його стан здоров`я погіршився, але на свій вік він вів активний спосіб життя. [PERSON] показала, що бачила [PERSON] десь за місяць до смерті, вів хворів, проте вів нормальний спосіб життя. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що були свідками при підписанні [PERSON] оспорюваного заповіту. Нотаріус все роз`яснив [PERSON] , останній був в нормальному стані, розумів все, що відбувається. Підсумовуючи наведене, оцінивши всі зібрані докази по справі, виходячи з правових підстав заявленого позову, встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed