Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати його звільнення незаконним та поновити його на роботі в Котелевському районному центрі дитячої та юнацької творчості на посаді директора, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по дату ухвалення судового рішення. Зазначені вимоги, позивач підтримав у судовому засіданні, обґрунтовуючи їх посиланням на порушення відповідачем норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», а саме: що його звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з реорганізацією закладу, відбулось до завершення процедури реорганізації (злиття) Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості та Котелевської районної станції юних натуралістів в Будинок дитячої та юнацької творчості. Він вважає, що юридична особа є такою, що припинилась з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як на момент видання наказу про попередження про можливе вивільнення, так і на момент видання наказу про звільнення, відповідач не мав складеного та затвердженого у встановленому законом порядку штатного розпису Будинку дитячої та юнацької творчості. Крім того йому не було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві. Окрім того, відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки останній має високу кваліфікацію та продуктивність праці. Також, йому в день звільнення не було видано належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення та не проведено з ним фінансових розрахунків. У судовому засіданні представник відповідача начальник відділу освіти, сім`ї та молоді Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і пояснила, що на 46 позачерговій сесії Котелевської районної ради Полтавської області 6 скликання від 30.06.2015 року було прийняте рішення про реорганізацію позашкільних навчальних закладів району, а саме: припинити діяльність Котелевської районної станції натуралістів та Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості, які реорганізовані в Будинок дитячої та юнацької творчості, та провести скорочення чисельності та штату працівників з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України. Необхідність прийняття вказаного рішення була зумовлена відсутністю фінансування на друге півріччя 2015 року позашкільних навчальних закладів. 30 червня 2015 року, одночасно з наказом про вивільнення, був прийняти наказ №119-ф «Про затвердження нових штатних розписів» в тому числі і для новоствореного Будинку дитячої та юнацької творчості, де в додатку №3 до цього наказу вказана кількість працівників установи Будинку дитячої та юнацької творчості становить 5 працівників. На виконання вищевказаного рішення сесії Котелевської районної ради, нею був виданий наказ №112-к від 30 червня 2015 року «Про попередження педагогічних працівників станції юних натуралістів, центру дитячої та юнацької творчості про можливе вивільнення», з яким під розписку був ознайомлений в тому числі і позивач. 31серпня 2015 року, [PERSON] був звільнений з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відмовився від переведення на іншу, запропоновану йому роботу. 31 серпня 2015 року вручити йому трудову книжку та копію наказу про звільнення, не було можливості, оскільки в той день він був відсутній на робочому місці, повідомивши її про те, що має намір в цей день поїхати у м. Київ до онука. Оскільки, в наступні після звільнення дні, [PERSON] не зявлявся за отриманням вказаних документів, 02 вересня 2015 року, йому був направлений лист з повідомленням про необхідність прибути за отриманням вказаних документів. Розрахунок з позивачем, був проведений повністю та у строки, передбачені трудовим законодавством. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача голова Котелевської районної ради Полтавської області [PERSON], у судовому засіданні у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Пояснив, що прийняття рішення про реорганізацію позашкільних закладів від 30.06.2015 року було зумовлено недостатністю фінансування і ці питання поставали ще у грудні 2014 року, коли затверджувався бюджет Котелевського району. Суд, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, пояснення представника третьої особи та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 15 січня 2007 року був призначений на посаду методиста районної станції юних натуралістів; 02.01.2008 року він був переведений на посаду методиста центру дитячої та юнацької творчості, а наказом № 42-к від 30.06.2009 року переведений на посаду директора Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості. Наказом №112-к від 30 червня 2015 року «Про попередження педагогічних працівників станції юних натуралістів, центру дитячої та юнацької творчості про можливе вивільнення», був попереджений про можливе вивільнення з 31.08.2015 року педагогічних працівників станції юних натуралістів та центру дитячої та юнацької творчості, в звязку з відсутністю у другому півріччі 2015 року фінансування позашкільних навчальних закладів. [PERSON] був ознайомлений з даним наказом під розпис 30 червня 2015 року. Згідно наказу відповідача № 160-к від 31.08.2015 року позивача було звільнено за п. 1\~ст. 40 КЗпП України з посади директора Центру дитячої та юнацької творчості в звязку з реорганізацією закладу. Положеннями п.1 ч.1ст.40\~КЗпП України\~передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках\~\~змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення позивача по пункту 1 ст. 40 КЗпП України було зумовлено прийняттям рішення 46 позачергової сесії Котелевської районної ради Полтавської області 6 скликання від 30.06.2015 року, про реорганізацію позашкільних навчальних закладів району, а саме: припинення діяльності Котелевської районної станції натуралістів та Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості, які реорганізовані в Будинок дитячої та юнацької творчості, з одночасним скороченням чисельності та штату працівників з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України. Необхідність прийняття вказаного рішення була зумовлена відсутністю фінансування на друге півріччя 2015 року позашкільних навчальних закладів. Посилання позивача на те, що його звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку з реорганізацією закладу, відбулось до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей, про припинення діяльності Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості та створення Будинку дитячої та юнацької творчості, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини регулюються цивільним законодавством та Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Звертаючись до суду з позовом про поновлення на роботі позивач посилався також на порушення при його звільненні трудового законодавства, в частині того, що йому не було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві. Хоча, як пояснила в судовому засіданні відповідач, вона 25 червня 2015 року, провела бесіду з позивачем, в якій йому було повідомлено про майбутнє вивільнення в звязку з реорганізацією позашкільних закладів та обговорено майбутнє працевлаштування. Від переведення на будь-які посади, позивач категорично відмовився, крім призначення його керівником позашкільного навчального закладу. Зазначені обставини не заперечувались у судовому засіданні і позивачем. Вказаний факт підтверджується також актом про проведену бесіду про працевлаштування від 25.06.2015 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки останній має довготривалий стаж роботи у відділі освіти, високу кваліфікацію, успіхи в роботі та не мав дисциплінарних стягнень протягом роботи на займаній посаді, а також те, що він у позашкільних закладах освіти, які зливаються в процесу реорганізації безперервно працює з 05 лютого 2007 року. Згідно із\~ст.42 КЗпП України\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. (ч.1). При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається перевагам, передбачених у цій частині категоріям працівників. Відповідно до\~ст. 49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Згідно\~ст. 21 Кодексу законів про працю України\~визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із п.19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1\~ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був попереджений він за 2 місяці про наступне вивільнення. Суд, не вбачає порушень права позивача на переважне право на залишення на роботі, оскільки, як пояснила у судовому засідання відповідач, та випливає з наданих до суду документів, переважне право на переведення на новостворену посаду директора Будинку дитячої та юнацької творчості, дійсно мала директор районної станції юних натуралістів [PERSON], яка працює в позашкільній освіті з 05 липня 1995 року, а стаж її роботи позашкільного навчального закладу складає 11 років, в той час як [PERSON] 6 років. Крім того, у 2015 році [PERSON] пройшла курсову перепідготовку як директор позашкільного навчального закладу, була атестована як така, що відповідає займаній посаді, що підтверджується копією атестаційного листа від 06.04.2015 року, в той час як [PERSON] курсів підвищення кваліфікації, як керівник позашкільного закладу не пройшов, та не був атестований на відповідність займаній посаді. [PERSON] за час своєї роботи керівником позашкілького закладу була нагороджена грамотами та подяками за високі досягнення в сфері своєї трудової діяльності. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації переважне право на залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох та більше утриманців. [PERSON] має двох дітей 1995 та 2001 років народження, які знаходяться на її утриманні, в той час я [PERSON] є особою пенсійного віку, утриманців не має. Твердження позивача про те, що в порушення вимог ст. 47 КЗпП відповідач не видав йому належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення та не провів з ним розрахунку при звільненні, а про своє звільнення він дізнався лише 09 вересня 2015 року з листа відділу освіти та молоді Котелевської РДА від 02.09.2015 року, не відповідають дійсності, оскільки як пояснила у судовому засіданні відповідач та свідок [PERSON], позивач достовірно знаючи про звільнення працівників 31.08.2015 року, відпросився у керівництва для поїздки в м. Київ, не був присутній в другій половині цього дня на робочому місці. В телефонному режимі 31.08.2015 року, [PERSON] яка є методистом районного методкабінету Котелевського відділу освіти, повідомила [PERSON] про те що він звільнений наказом з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України та про необхідність прибути для отримання документів про звільнення. Зазначені факти підтвердила також свідок [PERSON], яка є завідуючою районного методкабінету відділу освіти. Проте [PERSON] не заперечуючи факту відсутності цього дня на роботі та вказаної телефонної розмови, пояснює що його повідомили лише про можливе звільнення. Відповідно до довідки відділу освіти, сімї та молоді Котелевської районної державної адміністрації від 22.09.2015 року №838/06.12, [PERSON] були нараховані кошти в сумі 1523,26 грн., а саме: вихідна допомога при звільненні 3036,38 грн., та утримано в сумі 1513,12 грн. за відбуту наперед відпустку в кількості 14 календарних днів. Тобто при звільненні, з позивачем були проведені розрахунки, відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] було проведено відповідачем з дотримання усіх вимог законодавства про працю, тому у задоволенні позову слід відмовити На підставі: ст.\~21, п. 1 ст.\~40, ст.\~42,\~49-2\~ст. ст.\~67,\~71,\~147,\~233 КЗпП України,

Outcome: dismissed