Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Саламбеком Саламуєвичем, зареєстрований 31.03.2005\~р. Бюро запису актів громадянського стану м.\~Роммерскірхен Федеративної Республіки Німеччини, актовий запис №\~4/2005, стягувати з [PERSON] Саламбека Саламуєвича на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], який народився 25.05.2006\~р., у розмірі 3\~000,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня подання позову та до досягнення сином повноліття, та визначити місце проживання дитини [PERSON], який народився 25.05.2006\~р., разом з нею, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] Саламбеком Саламуєвичем шлюбні стосунки фактично розірвані, на примирення вона не згодна, син проживає з нею та перебуває на її утриманні, [PERSON] Саламбек Саламуєвич участі в утриманні сина не приймає. Від [PERSON] Саламбека Саламуєвича заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано,\~що між\~[PERSON] Саламбеком\~Саламуєвичем та\~[PERSON]\~(дошлюбне\~прізвище \~Крамар)\~[PERSON]\~Бюро запису\~актів громадянського\~стану м.\~Роммерскірхен\~Федеративної Республіки\~Німеччини 31.03.2005\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~4/2005, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 25.05.2006\~р., та проживає з [PERSON] (а.\~с.\~8, 10, 11, 12, 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] Саламбеком Саламуєвичем свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] Саламбека Саламуєвича і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] Саламбеком Саламуєвичем. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] Саламбек\~Саламуєвич зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на звернення [PERSON] з позовом з вимогою про стягнення з [PERSON] Саламбека Саламуєвича на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], який народився 25.05.2006\~р., у розмірі 3\~000,00\~грн. щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі, з урахування того, що [PERSON] Саламбек Саламуєвич проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій (твердій) грошовій сумі. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] Саламбека Саламуєвича на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 3\~000,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття, підлягає задоволенню. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018\~р. у справі №\~459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. У висновку від 11.03.2019\~р. №\~02-16/367 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (далі Висновок від 11.03.2019\~р.) зазначено, що, зокрема, малолітня дитина [PERSON], на даний час проживає та моє постійне місце реєстрації з разом [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де створено належні умови для проживання та розвитку дитини. [PERSON] в присутності [PERSON] пояснив, що тато проживає з ними, але часто від'їжджає, нічого йому не купує, він знає, що батьки розлучаються, бажає проживати з матір'ю. Зв'язатись з [PERSON] Саламбеком Саламуєвичем не вдалось, засоби зв'язку з ним відсутні, за місцем проживання за адресою: [INFO], не з'являвся, [PERSON] не знає місця перебування чоловіка (а.\~с.\~37 38). У Висновку від 11.03.2019\~р. містяться посилання на документи, з яких вбачається, що [PERSON] є власником житла, у якому проживає, офіційно працевлаштована у Товаристві з обмеженою відповідальністю ТК "Поліссся Продукт" на посаді представника торгівельного відділу та отримує заробітну плату, [PERSON] Саламбек Саламуєвич за період навчання сина навчальний заклад не відвідував. У Висновку від 11.03.2019\~р. вказано, що, беручи до уваги той факт, що дитини проживає з матір'ю, яка займається її вихованням, навчанням та утриманням, враховуючи інтереси малолітньої дитини, Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір'ю [PERSON]. Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України встановелно, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959\~р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Оцінивши обставини, наведені у Висновку від 11.03.2019\~р., Суд вважає, що [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина, а відтак наявні підстав для визначення місця проживання сина з нею. Зважаючи на наведене, Суд задовольняє позов [PERSON] в частині вимоги про визначення місця проживання дитини з нею. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] Саламбека Саламуєвича на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подані позову, у розмірі 1\~409,60\~грн., а на користь держави 704,80\~грн.

Outcome: approved