Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

05.10.2015 позивач звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивував наступним. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.03.2015 року в цивільній справі № 302/232/15-ц, присуджено з нього стягувати аліменти на користь відповідачки на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, 400 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. А також аліменти на утримання відповідачки в розмірі твердої грошової суми щомісячно, починаючи з 20.02.2015 р. і до досягнення їх сином [PERSON] трьох річного віку, а саме 16.06.2017 року. За цим рішенням [PERSON] на користь відповідачки щомісячно сплачує аліменти в сумі 650 грн. У вересні 2015 року його внаслідок хвороби визнано інвалідом третьої групи по зору і призначено пенсію по інвалідності до 01.10.2017 року. Пенсія [PERSON] є мінімальною, додаткових доходів окрім пенсії він не має, тому звернувся до суду з цим позовом та просить зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання сина з 400 грн. на 350 грн. та припинити стягувати з нього аліменти на утримання дружини в сумі 250 грн. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просить такі задовольнити. Відповідачка позов заперечила, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки розмір аліментів, які вона отримує на утримання сина та на своє утримання є мінімальним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зміст позовних вимог, подані в справу на ствердження позовних вимог докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.03.2015 року в справі № 302/232/15-ц з позивача на користь відповідачки проводиться стягнення аліментів: на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, та на утримання відповідачки в твердій грошовій сумі по 250 грн., щомісячно до досягнення дитиною сторін трьох річного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходив з того, що позивач на час винесення вищевказаного судового рішення був здоровий, працездатний . У вересні 2015 року позивач визнаний інвалідом третьої групи по зору, що підтверджено висновком медико-соціальної експертної комісії. від 08.09.2015 року. Позивачу призначено пенсію по інвалідності в сумі 727,57 грн, що підтвержено довідкою з Управління соціального захисту населення від 15.10.2015 року. Додаткових доходів, окрім пенсії по інвалідності, позивач не має, що підтвердив довідкою з Тюшківської с/ради Міжгірського району, згідно якої [PERSON], [INFO], мешк. с.Тюшка, 246, Міжгірського району, ніде не працює. Отже, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, змінилося матеріальне становище позивача як платника аліментів у зв'язку з хворобою та визнання його інвалідом ІІІ-ї групи. Згідно вимог ст. 82 ч.3 п.2 СК України , право одного із подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Позивач довів суду належними доказами, що неспроможний надавати матеріальну допомогу своїй дружині, ці докази відповідачкою не спростовані, а тому позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення аліментів з нього на утримання дружини до досягнення їх дитиною трьох річного віку підлягають до задовольнення. Натомість, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини з 400 грн. на 350 грн. щомісячно слід відмовити, оскільки розмір аліментів визначений рішенням суду на утримання малолітньої дитини є приближеним до 30 % прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, встановленого ЗУ "Про державний бюджет України 2015 р.", який станом на 01.09.2015 року становить 1167 грн.. Відповідачка в судовому засіданні заявила, що отримує соціальну допомогу на дитину в УСЗН Міжгірської РДА в сумі 1000 грн. щомісячно, є непрацюючою, здійснює догляд за дитиною. А тому, зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини може погіршити матеріальне становище дитини. Окрім цього, мінімальний розмір аліментів на дитину, відповідно до вимог ст. 182 ч.2 СК України, не може бути меншим , ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини слід відмовити. Позивач при зверненні з позовом до суду не оплатив судовий збір з посиланням на ст. 5 ч.1 п.3 ЗУ "Про судовий збір", натомість таке посилання позивача є помилковим, оскільки позов [PERSON] заявлений не про стягнення аліментів, а про їх зменшення і містить дві позовні вимоги. Вимоги позивача задоволені частково, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з позивача та відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної та відхиленої частини вимог, тобто по 487,20 грн. з кожного. Однак, у зв'язку з важким матеріальним становищем позивача [PERSON], що встановлено судом в судовому засіданні, та з підстав, що у відповідачки [PERSON] на утриманні знаходиться малолітня дитина віком до трьох років, [PERSON] здійснює за нею догляд, є непрацюючою, суд звільняє сторін від сплати судового збору та відносить такі на рахунок держави, відповідно до вимог ст. 82 ч.3 ЦПК України.

Outcome: partial