Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

02 серпня 2016 року в.о. головного лікаря комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної ради Бальчаровський О.С. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Заява мотивована тим, що [PERSON] поступила ургентно, доставлена МШД, яку викликала поліція в комунальний заклад «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення», у зв'язку з неадекватною поведінкою. Згідно комісійного огляду лікарів-психіатрів від 01.08.2016р. є достатні підстави вважати, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона виявляє намір вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, та її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Згідно рішення Рівненського районного суду від 16.10.2015 року вона визнана недієздатною, матір [PERSON] призначена її опікуном. Опікун підписала добровільну згоду на лікування своєї недієздатної дочки. Враховуючи хворобливий стан хворої, неадекватність поведінки та згідно рішення Конституційного Суду України, потребує госпіталізації в психіатричний заклад, а саме в Комунальний заклад «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення". До заяви про примусову госпіталізацію додано комісійний огляд лікарів-психіатрів Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної ради від 01.08.2016 року про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву у повному обсязі, просить суд її задовольнити. Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснила, що хвора поступила до комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної ради, оглянута лікарями та встановлено, що вона страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заінтересована особа підтримала заяву у повному обсязі, просить суд її задовольнити. Прокурор вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підлягає задоволенню, так як для цього наявні всі підстави. В судовому засіданні [PERSON] суть запитань не усвідомлювала. Суд, заслухавши пояснення лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, заінтересованої особи, особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, з урахуванням думки прокурора, вважає, що заява про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], 30 липня 2016 року поступила ургентно, доставлена МШД, яку викликала поліція в комунальний заклад «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення», у зв'язку з неадекватною поведінкою. 01 серпня 2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення» Рівненської обласної ради, на підставі огляду складено висновок лікарсько-консультативної комісії, згідно якого [PERSON] страждає шизофренією, гебефренічна форма, безперервний перебіг, змішаний тип дефекту, галюцинаторно-параноїдний синдром, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, та її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України ,Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідності до цього рішення. В статтях 279 та 280 ЦПК України, які діють на даний час, законодавець закріпив, що за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи вказані правові норми, суд звертає увагу, що на даний час лікар-психіатр чи представник психіатричного закладу може звернутися із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку, про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заявою про продовження такої госпіталізації. Тобто, діюче законодавство передбачає розгляд судом лише справ про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра чинним законодавством не визначено. Однак, суд враховує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Рішенням Рівненського районного суду від 16 жовтня 2015 року в справі №570/1344/15-ц визнаною недієздатною [PERSON] та призначено [PERSON] її опікуном. Згідно з ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. [PERSON] підписала добровільну згоду на лікування своєї недієздатної дочки [PERSON] Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, зважаючи на відсутність механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра, та необхідністю надання [PERSON] психіатричної допомоги, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved