Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

20 жовтня 2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до ПрАТ «УПСК», в якому просить стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь матеріальну шкоду, яка була завдана внаслідок ДТП, у розмірі 10 261,94 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 02.05.2020 року з вини [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої відбулося зіткнення із транспортним засобом "AUDIA4" д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, через що обидва ТЗ отримали механічні пошкодження. 20.07.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва [PERSON] було визнано винним у ДТП. 24.09.2020 року [PERSON] сплатив 46000,00 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УПСК» із лімітом відповідальності 100 000,00 грн. Відповідно до звіту вартість матеріального ремонту склала 187691,45 грн. Вказує, що якщо ТЗ вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. 31.07.2020 року ПрАТ «УПСК» сплатили на особистий рахунок позивача без погодження суми страхового відшкодування, суму страхового відшкодування в розмірі 89 738,32 грн., хоча повинні були сплатити 100 000,00 грн. Вважає, що відповідач порушив вимоги ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і не доплатив суму страхового відшкодування в розмірі 10 261,68 грн. У зв`язку із зазначеним просить стягнути з відповідача зазначену суму та відшкодувати витрати на правничу допомогу та вартість звіту. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2020 року позовну заяву передано на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 30.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначено на 17.03.2021 року. 16.03.2021 отримано заяву від позивача, в якій він просить провести судове засідання та прийняти рішення без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. У зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи відкладено на 01.07.2021 року. 08.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У відзиві відповідач зазначає, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ перевищують вартість ТЗ до ДТП, ремонт транспортного засобу позивача є економічно необґрунтованим. Якщо ТЗ вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. Відшкодуванню підлягала різниця між вартістю ТЗ до ДТП та після ДТП, яка становить 89735,10 грн. 31.07.2020 року відповідач перерахував на користь позивача зазначену суму. Вважає, що позивач дійшов помилкового висновку, що на страховика покладається обов`язок щодо виплати саме вартості відновлювального ремонту. Зазначає, що якщо позивачу недостатньо сплаченого страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Вказує, що проведений на замовлення позивача висновок за звітом про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку не відповідає вимогам до висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, що визначені ст. 106 ЦПК України, вважає, що витрати на його проведення не можуть вважатися судовими витратами. Окрім того, у ПрАТ «УПСК» не виник обов`язок щодо відшкодування позивачу витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки страховик оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у встановлений законом строк. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що оцінка завданого матеріального збитку власнику ТЗ здійснюється на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, визначення матеріального збитку чи вартості ТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначила експертизу, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Вказує, що пошкоджений ТЗ особисто аварійним комісаром [PERSON] не оглядався, акт огляду ТЗ позивачу не оголошувався і він його не підписував, також відповідач протокол огляду взагалі не надав. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Вважає, що аварійний сертифікат 10-D/71/4 про визначення вартості матеріального збитку від 04.05.2020 року є неналежним та недопустимим доказом щодо встановлення розміру завданого страхового відшкодування. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, доводи відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Транспортний засіб AUDIA4 д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] . 02.05.2020 року [PERSON] , керуючи ТЗ KiaOptima державний номер [NUMBER] , проявив неуважність при виконанні маневру повороту ліворуч, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з рухаючимся у зустрічному напрямку ТЗ AUDIA4 державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги 2.3бб, 16.6 ПДР. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначене підтверджується Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2020 року у справі № 487/3429/20, не заперечується відповідачем та визнається [PERSON] . Так, згідно розписки від 24.09.2020 року [PERSON] сплатив [PERSON] 46 000 грн. за матеріальну шкоду, що була завдана внаслідок ДТП 02.05.2020 року. Згідно полісу №АО 4128690 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії від 30.08.2019 року до 29.08.2020 року, ТОВ «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера»» застрахувало цивільно-правову відповідальність щодо ТЗ KiaOptimaд.н.з. [NUMBER] на суму майнової шкоди в 100 000 грн. Згідно Повідомлення про ДТП [PERSON] , повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП 04.05.2020 року. Згідно Повідомлення про ДТП начальник ТОВ «МСП «Ніка-Тера» повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП 05.05.2020 року. Відповідно до Аварійного сертифікату № 10-D/71/4 від 04 травня 2020 року, ринкова вартість КТЗ AudiA4 д.н.з. [NUMBER] становить 172308,00 грн., ринкова вартість пошкодженого об`єкта дослідження становить 82 572,90 грн. Дослідження проводилось страховим комісаром [PERSON] 12.05.2020 року [PERSON] подав заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК», в якій просив відшкодувати йому шкоду, заподіяну транспортному засобу AudiA4 д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, ПрАТ «УПСК» перерахувало позивачу 89735,10 грн. 31.07.2020 року як виплату страхового відшкодування. Висновком за Звітом № 143-20 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля AUDIA4, реєстраційний номер [NUMBER] , від 04.05.2020 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , встановлено наступне: ринкова вартість автомобіля AudiA4 реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки становить 187 691,45 грн.; коефіцієнт фізичного зносу автомобіля AudiA4 реєстраційний номер [NUMBER] становить 0,70; Вартість відновлювального ремонту автомобіля AudiA4 реєстраційний номер [NUMBER] складає 499 956,40 грн. (без урахування ПДВ); Величина втрати товарної вартості автомобіля AudiA4 реєстраційний номер [NUMBER] не розраховувалась. Вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля AudiA4 реєстраційний номер [NUMBER] на дату огляду - 04.05.2020 року становить 187 691,45 грн. Оцінка виконана відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка введена в дію наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, Міжнародних стандартів оцінки та інших нормативно-правових актів. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частиною другою статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, 02.05.2020 року стався страховий випадок, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль Audi A4, який належить позивачу, чим було нанесено йому майнову шкоду. Оскільки другий водій [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «УПСК» (відповідач), в останнього виникло зобов`язання зі здійснення страхової виплати позивачу. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно положень статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Беручи до уваги доводи відповідача та в силу п. 30.1 положень статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлення економічної необґрунтованості можливе як на підставі аварійного сертифікату (рапорту), так і на підставі звіту (акту) чи висновку, суд встановив, що в даній справі мало місце фізичне знищення ТЗ [NUMBER] , який належить позивачу, оскільки і Висновком за Звітом № 143-20 про незалежну оцінку майна з визначення матеріального збитку, здійсненим [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності, і аварійним сертифікатом № 10-D/71/4 встановлено, що витрати на відновлювальний ремонт зазначеного ТЗ перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд вважає встановленим, що ТЗ AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , є фізично знищеним. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з цим, принципово важливим та необхідним в даній справі є належне визначення розміру двох вартостей, а саме вартості ТЗ, що належить позивачу, до ДТП, та вартості зазначеного ТЗ після ДТП. Лише встановивши належними доказами ці дві вартості, суд має можливість розрахувати різницю між ними, яка і є сумою, що підлягає відшкодуванню з боку страховика (відповідача) потерпілому (позивачу). На підтвердження вартості пошкодженого ТЗ AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] , позивач надав лише роздруківку із веб-сайту ТОВ «Аудатекс Україна», в якій визначено зобов`язуючу пропозицію з визначення вартості майна ТЗ AUDI A4, згідно з якою найвищою пропозицією є 42 000 грн. У роздруківці відсутні дані щодо реєстраційного номеру ТЗ, номера шасі або інших даних, які б могли ідентифікувати транспортний засіб. Окрім того, зазначену роздруківку суд не може прийняти як належний та достовірний доказ вартості пошкодженого автомобіля, оскільки вона не відповідає вимогам доказування, встановленим Главою 5 ЦПК України, щодо належності, допустимості та достовірності доказів. В той же час, у Висновку за Звітом № 143-20 про незалежну оцінку майна з визначення матеріального збитку, який був зроблений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача, відсутні відомості щодо ринкової вартості ТЗ після ДТП, величина втрати товарної вартості автомобіля ТЗ AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] не розраховувалась. Тобто, позивач не здійснив заходів, необхідних для того, щоб його твердження щодо вартості автомобіля після ДТП, були доведені належними та допустимими засобами доказування. В силу принципу диспозитивності, у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто, позивач мав можливість зібрати та подати суду докази на підтвердження своїх вимог, однак, користуючись своїми правами на власний розсуд, не довів розміру вартості його ТЗ після ДТП, яку він заявив у позові. Суд зауважує, що під час розгляду цієї справи, з метою визначення вартості ТЗ позивача після ДТП бере до уваги оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка розрахована та встановлена в Аварійному сертифікаті № 10-D/71/4 від 04.05.2020 року, який було складено аварійним комісаром, та на підставі якого позивачу було здійснено страхову виплату. Зазначений сертифікат був складений аварійним комісаром В.Г.Стрілець у відповідності до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на замовлення ПрАТ «УПСК». Зі змісту сертифікату можливо встановити, що його було складено саме відносно ТЗ AUDIA4, державний номер [NUMBER] , яка належить позивачу. Ринкова вартість об`єкта дослідження на момент ДТП визначена в розмірі 172 308,00 грн., а ринкова вартість пошкодженого ТЗ - 82 572,90 грн. Відповідно до Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 р. N 8 діяльність аварійного комісара щодо з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.На підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат.Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Оскільки законодавством у ст. 30 ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено альтернативні джерела визначення майнової шкоди, а саме на підставі аварійного сертифікату (рапорту) і на підставі звіту (акту) чи висновку, суд бере до уваги, що із аварійного сертифікату, на який посилається відповідач, можливо встановити як вартість ТЗ до ДТП, так і вартість пошкодженого ТЗ, а отже, і різницю між ними. Натомість, у Висновку за звітом, який наданий позивачем, розраховано лише вартість ТЗ до ДТП та з нього неможливо встановити вартість пошкодженого ТЗ, а тому і вирахувати різницю між ними. У зв`язку з цим, суд вважає, що страховик при розрахунку суми страхової виплати правомірно та обґрунтовано здійснив виплату на підставі складеного аварійним комісаром аварійного сертифікату, та не може брати в обґрунтування своїх висновків Висновок за звітом№ 143-20 про незалежну оцінку майна з визначення матеріального збитку. Відповідно до ч. 2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, виходячи із вимог статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті позивачу, становить (172 308,00 грн - 82 572,90 грн) 89 735,10 грн. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, зазначена сума була перерахована позивачу 31.07.2020 року. Згідно вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, ПрАТ «УПСК» виконало своє зобов`язання з відшкодування шкоди у зв`язку з настанням страхового випадку перед [PERSON] належним чином. Отже, зобов`язання відповідача перед позивачем припиняється у зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином. Отже, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами ті фактичні обставини, якими він обґрунтовує та на які посилається як на підстави заявлених позовних вимог. За такого, у зв`язку з недоведеністю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та до відмови у позові. Виходячи з положень статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений відповідачем при подачі позову. Витрати позивача на правничу допомогу та на замовлення звіту не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed