Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла заява [PERSON], за участі заінтересованої особи: Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті. Дана заява мотивована тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у м. Горлівка Донецької області. За життя спадкодавцем заповіту складено не було, тому заявник стала єдиним законним спадкоємцем. У встановленому порядку та строки заявник звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть, видане Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, не є документом, підтверджуючим факт смерті спадкодавця. Також їй було запропоновано звернутися до суду з метою встановлення вищевказаного факту. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію. Видані на цій території після 01.12.2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Вона не може зареєструвати смерть батька та реалізувати свої спадкові права. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, який помер [INFO] у Микитівському районі міста Горлівка, Донецької області. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, надала суду клопотання, відповідно до якого просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті її батька [PERSON] (а.с.25). Заінтересована особа - Слов'янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, свого представника для участі в судовому засіданні не направила, відповідно до листа №15-5-3473/15.22-16 від 02.09.2017 року просила розглянути справу без їх участі та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства (а.с. 26). Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені в даній заяві підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], видане 23.08.2002 року, [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], і після укладання шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» (а.с.11). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.02.1970 року Микитівським райбюро РАЦС м. Горлівка, Донецької області батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з вище вказаного [PERSON], є донькою померлого [INFO] [PERSON], [INFO], а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, має право звернутись до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у Микитівському районі м. Горлівки, Донецької області (а.с.13). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №331 від 04.02.2017р. та довідки про причину смерті №331 від [INFO] року, виданих на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у Микитівському районі м. Горлівки, Донецької області, внаслідок інтоксикації, злоякісне новоутворення верхньо долевого бронху правої легені з метастазами во внутрішні органи (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтва про поховання (а.с.14) та договору-заказу №39 (а.с.15), заявник займалася похованням свого батька - [PERSON], на цвинтарі «Комсомолець» у м. Горлівка, Донецької області. З фотознімків які були надані заявником, вбачається, що на кладовищі є поховання на надгробному хресті якого вказано « [PERSON] [INFO]-[INFO]» (а.с.16). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 257-1 ЦПК України. Тому, суд не може прийняти до уваги свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], видане на тимчасово непідконтрольній Україні території, лікарське свідоцтво про смерть №331 від 04.02.2017р. та довідку про причину смерті №331 від [INFO] року, видані на тимчасово непідконтрольній Україні території, згідно з якими [PERSON], [INFO], помер [INFO] року за місцем свого проживання - у [ADDRESS], як допустимі докази при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON], знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч. 8 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року за місцем свого проживання - в Микитівському районі м. Горлівки, Донецької області, тобто на території, що не контролюється владою України, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про його смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті свого батька для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4. ст. 2571, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved