Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

22 квітня 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Управління змелених ресурсів Виконавчого комітету Одеської Міськради про визнання державного акту на землю, виданого на ім'я [PERSON] недійсним, посилаючись на те, що вони - позивачі є сусідами відповідачів, та всі мешкають у [ADDRESS]. [PERSON] мешкає у будинку № [NUMBER], [PERSON] у будинку № [NUMBER], [PERSON] у будинку № [NUMBER], [PERSON] у будинку № [NUMBER], [PERSON] у будинку № [NUMBER]. Відповідачі проживають у будинку №? [NUMBER] по [ADDRESS]. У 2002 році [PERSON], діючи за довіреністю від [PERSON] без згоди сусідів, звернувся від імені [PERSON], до Управління земельних ресурсів із заявою про визнання права власності на земельну ділянку. Для отримання державного акту на землю, [PERSON] та її представнику необхідно було отримати згоду всіх сусідів, однак посварившись з ними, вони звернулися до Приморського районного суду міста Одеси, який зобов'язав управління земельних ресурсів видати на ім'я [PERSON], державний акт на землю без їхньої згоди. До участі у справі позивачів не залучали. Оскільки у теперішній час, проведена будівельно-технічна експертиза, і їм стало відомо, що розмірі земельної ділянки [PERSON], зазначені у державному акті не відповідають дійсності, що свідчить про те, що [PERSON] захопила частку їхньої землі, вони вимушені звернутися з наступним позовом до суду, в якому просять визнати недійсним державний акт РІ 3467160 від 31.12.2002 року на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою : [ADDRESS], [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON]. 23.11.2009 року, [PERSON] не погоджуючись з позовом [PERSON] та інших про визнання державного акут на землю недійним, подала до суду пояснення на поданий ними позов та пред'явила свої зустрічні вимоги про стягнення з кожного з позивачів по справі по 200 000 гривень, в якості орендної плати за користування земельною ділянкою належної їй на праві приватної власності. В своєму зустрічному позові [PERSON] вказувала, що позов поданий [PERSON] та іншими з метою заволодіння її землями. З 1994 року по 2004 рік вказані особи, декілька разів ініціювали позов до суду до [PERSON], до Виконкому Одеської міськради з вимогами скасувати рішення про передачу у власність [PERSON],земельної ділянки площею 634 кв.м., по [ADDRESS],[NUMBER] в м. Одесі, однак по всім позовам їм було відмовлено. Далі позивачка вказує, що позовна заява про визнання державного акту на землю недійсним, по своїй суті переконливо свідчить про чергову спробу позивачів нахабно привласнити землі [PERSON] через суд в межах площі 280 кв.м., якими вони користуються безкоштовно тривалий час. Саме з цих обставин [PERSON] змушена пред'явити зустрічні вимоги до позивачів про стягнення грошової суми за користування власними землями [PERSON] Згідно з законом про оренду № 2536 від 03.07.1992 року використання землі в Україні є платним. З огляду наведених обставин [PERSON] вважає, що має право на свій розсуд встановити орендну плату за користування її власною земельною ділянкою, тому просила суд стягнути з відповідачів з кожного по 200000 гривень. 05.01.2011 року [PERSON] разом з [PERSON] подали до суду уточнення до зустрічного позову про стягнення грошової суми за користування приватною земельною ділянкою, зайнятою із застосуванням насильства, в якій вказують, що вони з вини відповідачів втратили 280 квадратних метрів власної земельної ділянки, яка протиправно використовується [PERSON] та іншими громадянами, які звернулися першими з позовом до них. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] вказували, що для них земельна ділянка є єдиним джерелом доходів на якій вони проводові календарного року отримують два врожаю, зокрема: з 1-го січня по 15 квітня - врожай квітів «Геоцінти» , з 15 квітня по 15 листопада - врожай помідор «Мікада». Дохід від вирощування квітів «Геоцінти» за їхніми підрахунками за рік становить - 34160 гривень, дохід з продажу помідор «Мікада» становить за рік - 23520 гривень, а загальний дохід складає суму: 34160+23520=57780 гривень. Крім того, згідно з Правилами оплати за водопостачання, землі, які не забудовані землевласником вважаються поливними на які нараховується полив у розмірі 1,10 гривень за один кв.м., тоді як на 280 кв.м. землі нараховується полив у розмірі 1,10х 280 = 280 гривень на місяць, або 3400 гривень на один рік. З урахуванням поливу збитки складають за один рік - 60000 гривень, за п'ять років - 300000 гривень. Тому з зазначених вище підстав [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з кожного відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] по 60000 гривень на їхню користь, на підставі статті 211-212 ЗК України, ст.ст.1212,1214 ЦК України. Згідно протоколу перерозподілу цивільних справ між суддями від 26.03.2013 року вказана цивільна справа авто розподілена судді Поліщук І.О. Ухвалою судді від 27 березня 2013 року продовжено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] та інших до [PERSON], [PERSON],Одеського міського управління земельних ресурсів ОМР про визнання державного акту на землю недійсним та за зустрічним позовом про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою. Справа призначена до розгляду на 23 квітня 2013 року на 10 годину 30 хвилин. В судове засідання 23.04.2013 року з'явилися позивачка [PERSON], представник позивачки [PERSON], інші позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їхні представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судове засідання відкладено на 14 травня 2013 року на 14-30 годину. 14.05.2013 року в судове засідання не з'явилися позивач [PERSON], [PERSON] по невідомій причині про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, справа відкладена на 17.06.2013 року на 12:30 годину. 17.06.2013 року в судове засідання не з'явився позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON], справі відкладена на 11.07.2013 року на 12 годину. В судове засідання призначене до розгляду на 17.06.2013 року з'явилися усі часники процесу, судом розглянуте питання про зупинення провадження по справі у зв'язку зі смертю [PERSON], померлої [INFO]. Ухвалою суду від 11 липня 2013 року провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників [PERSON]. Ухвала суду від 11.07.2013 року оскаржена [PERSON]. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2013 року ухвала Малиновського райсуду м. Одеси від 11.07.2013 року залишена без змін. 28 жовтня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси відновлено провадження по даній справі, [PERSON] залучений до розгляду даної справи як правонаступник [PERSON], померлої [INFO], призначено засідання на 02.12.2013 року. 02 грудня 2013 року не з явилася позивачка [PERSON], у зв'язку з чим справа слуханням відкладена на 24.12.2013 року на 14: 30 годину. 24.12.2013 року усі позивачі в судове засідання не з'явилися, справа слуханням відкладена на 05 лютого 2014 року на 14:30 годину. 05 лютого 2014 року у зв'язку з відсутністю в Малиновському районному суді м. Одеси електрики, справу слуханням відкладено на 06.03.2014 року на 14:30 годину. 06.03.2014 року в судове засідання з'явилися позивачі: [PERSON], [PERSON],представники [PERSON] - [PERSON], [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні 06.03.2014 судом розглянуто клопотання [PERSON] про приєднання до матеріалів даної справи доповнення до позову [PERSON] та інших про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку. Ухвалою суду від 06.03.2014 року в задоволенні клопотання [PERSON] про приєднання доповнення до позову - відмовлено, у зв'язку з неявкою в судове засідання інших позивачів справа слуханням відкладена на 08 квітня 2014 року на 14 годину 30 хвилин. В судове засідання 08 квітня 2014 року з явилися позивачі [PERSON], представники [PERSON] - [PERSON], адвокат [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON], представники позивачки [PERSON] наполягали на відкладенні розгляду справи, у зв'язку з неявкою інших позивачів та їхніх представників до суду, а при прийнятті судом ухвали про початок розгляду справи по суті позивачка [PERSON] та представники [PERSON] не давали пояснення по справі, не висловлювати свою думку щодо питань, які розглядаються в ході судового розгляду, фактично відмовилися приймати участь в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вимушений оголосити перерву до 15 травня 2014 року до 14:30 годин. В судове засідання 15 травня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їхні представники не з явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 15 травня 2014 року позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської Ради про визнання державного акту на землю недійсним - залишена без розгляду. Позивач [PERSON], приймаючи участь в судових засіданнях від власного імені, та як правонаступник [PERSON], померлої 6 березня 2013 року, просив суд задовольнити позов поданий ним та [PERSON] в редакції від 05.01.2011 року. Просив стягнути на його користь особисто та на його користь як правонаступника [PERSON] з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову суму у розмірі по 60000 гривень з кожного за користування належної йому земельної ділянки площею 280 квадратних метрів. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їхні представники не з явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової суми за користування приватною земельною ділянкою задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11 серпня 1994 року, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської районної Ради народних депутатів, виданого на підставі Рішення Виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів № 972 від 29 липня 1994 року, власником житлового будинку із належними до нього будівлями та спорудами під номером [NUMBER] по [ADDRESS] у місті Одесі являлася [PERSON]. Право власності на відповідний об'єкт нерухомого майна було належним чином зареєстроване в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 24571 в кн..240 стр.130, про що свідчить реєстраційне посвідчення установи від 13 вересня 1994 року. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 467160 від 31 грудня 2002 року, виданого Одеською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної важності на землю за № 172/7733, [PERSON] являється власником земельної ділянки, загальною площею 0,0634 га в межах згідно з планом, що розташована на території міста Одеси, [ADDRESS],[NUMBER] - за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. На виконання ухвали суду від 24.12.2013 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради, суду направлено посвідчену належним чином копію технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS],[NUMBER]. Судом в ході розгляду справи досліджувалися документи, що стали підставою для видачі державного акту на земельну ділянку, а саме: заява [PERSON], проживаючої у [ADDRESS], [NUMBER] на ім'я начальника Управління земельних ресурсів Одеської міськради [PERSON] датована 18 грудня 2001 року, в якій вона просить на підставі рішення суду Жовтневого району м.Одеси та рішення Одеського МВК № 22 від 06.01.1994 року видати їй державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 634 кв.м., розташованого за вищевказаною адресою. Заявниця вказує, що до заяви надає копії необхідних документів; лист підписаний начальником управління земельних ресурсів [PERSON] адресований КП ЗКВ вихідний номер 1433 від 19.12.2001 року, згідно з яким дозволяється виконання землевпорядних робіт по земельній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS],[NUMBER]. З листа випливає, що до початку робіт виконавець повинен підготувати технічне завдання та затвердити його в управління земельних ресурсів. Виконанні роботи підлягають прийому в повному обсязі згідно з вимогами еталону; копія паспорту громадянки України [PERSON], зареєстрованої за адресою : [ADDRESS],[NUMBER], довідка про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON]; рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради № 22 від 06.01.1994 року " про надання земельної ділянки площею 634 м2 гр. [PERSON] в постійне користування для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS],[NUMBER]; рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2001 року про зобов'язання Управління земельних ресурсів видати [PERSON] державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 634 кв.м.,розташованого в [ADDRESS], будинок [NUMBER], на виконання пункту 2 рішення Одеського МВК № 22 від 06 січня 1994 року та у відповідності з виконаними УЗР матеріалами по встановленню меж земельної ділянки в натурі; ухвала Жовтневого районного суду міста Одеси від 22 березня 2002 року про зміну способу та порядку виконання рішення Жовтневого районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2001 року, якою зобов'язано Управління земельних ресурсів видати [PERSON] Державний акт, що являється правовстановлюючим документом на земельну ділянку загальною площею 634 кв.м.,розташованого в [ADDRESS] будинок [NUMBER], з урахуванням змін у законодавстві, пов'язаних з прийняттям Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року; ухвала Жовтневого районного суду міста Одеси від червня 2002 року, якою роз'яснено начальнику відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, ухвала Жовтневого районного суду м. Одеси від 22 березня 2002 року та визначено - зобов'язати Управління земельних ресурсів видати [PERSON] державний акт, який є правовстановлюючим документом на земельну ділянку загальною площею 634 кв.м., розташованої в [ADDRESS],[NUMBER], з урахуванням змін в законодавстві, пов'язаних з прийняттям Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, зобов'язати Управління земельних ресурсів видати [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 634 кв.м., розташовану в [ADDRESS] [NUMBER]; акт від 18 листопада 2002 року встановлення ( відновлення) та узгодження в натурі меж земельної ділянки; додаток до акта встановлення натурі меж земельної ділянки від 18 листопада 2002 року; абрис земельної ділянки [PERSON],розташованої за адресою: [ADDRESS],[NUMBER]; опис меж земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS],[NUMBER]; каталог меж землекористування та відомість вирахування площі; кадастровий план земельної ділянки [PERSON] за адресою : [ADDRESS],[NUMBER]. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2001 року, судом встановлено, що рішенням Іллічівського РВК № 1398 від 28.12.1990 року за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння [NUMBER] по [ADDRESS] та за домоволодінням закріплено земельну ділянку загальною площею 634 кв.м.. Рішенням Виконавчого комітету Одеського міської Ради народних депутатів від 06.01.1994 року [PERSON] надана земельна ділянка площею 634 кв.м. в постійне користування для забезпечення житлового будинку та господарських споруд, розташований в [ADDRESS],[NUMBER], відділу земельних ресурсів наказано у встановленому законом порядку видати [PERSON] право встановлювальні документи на земельну ділянку. Згідно з даним рішенням в загальну площу земельної ділянки [PERSON] входить проїзд довжиною 22 метрів та шириною 3,6 метрів. Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 06.01.1994 року являється обґрунтованим та законним, винесено у відповідності з діючим Земельним Кодексом України та до наступного часу ніким не скасовано. У відповідності до ст..23 ЗК України право власності чи право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються та реєструються міськими Радами народних депутатів. Враховуючи, що Рішення Виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів № 22 від 06.01.1994 року «Про надання земельної ділянки площею 634 кв.м. в постійне користування для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS], будинок [NUMBER]» до наступного часу не виконано, вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Як вбачається з постанови Президії Одеського обласного суду від 22 грудня 2001 року, Президіум у складі: голови - Луняченко А.В., членів президіуму - Манжоса В.А., Чернушенко А.В., Мельничука В.А.,Андрєєвої Є.І., Тополева В.К., Виноградової Л.Е., Бузовського В.М., Троїцької Л.Л, Кузь В.М., за участю заступника прокурора Одеської області Несветайло І.В., по докладу судді обласного суду Кузь В.М. розглянувши протест заступника прокурора Одеської області Несветайло І.В. від 12 грудня 2001 року, встановили, що 09 жовтня 2001 року Жовтневий районний суд м. Одеси задовольнив позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], суд зобов'язав управління земельних ресурсів видати [PERSON] державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 634 кв.м., розташованого в [ADDRESS],[NUMBER], на виконання п.2 рішення Виконкому Одеської міської ради № 22 від 06.01.1994 року, та у відповідності з виконаними Управлінням земельних ресурсів матеріалами по визначенню меж зазначеної земельної ділянки в натурі. В касаційному порядку рішення не переглядалося. З мотивувальної частини постанови вбачається, що зацікавлена особа по справі - [PERSON] в 1971 році на самочинно зайнятої земельній ділянці площею 109 кв.м., самочинно побудувала жилий будинок. Спочатку та до 1991 року , даний жилий будинок [PERSON] обслуговувався з [ADDRESS] через фасадну частину її земельної ділянки шириною 6,70 метра, що підтверджується інвентаризаційними відомостями ОМБТІ та РОН від 26.03.1971 року на жилий будинок та земельну ділянку площею 109 кв.м. користувача - [PERSON], розташованих в [ADDRESS],[NUMBER]. Скориставшись суміжним розташуванням земельних ділянок [PERSON] протиправно, з застосуванням насильства та самозахвату в 1987 році заволоділа частиною земельної ділянки [PERSON], в тому числі і доріжкою - проїздом довжиною 22 метрів і шириною 3,6 кв.м., через який обслуговується домоволодіння [PERSON] У зв'язку з цим земельним спором [PERSON] та [PERSON], Виконком Одеської міської ради прийняв рішення № 22 від 06.01.1994 року про передачу [PERSON] в постійне користування земельної ділянки площею 634 кв.м., розташованої в м. Одесі, по [ADDRESS] [NUMBER]. При цьому Виконком в рішенні зазначив, що в загальну площу земельної ділянки [PERSON] входять спірні землі, втому числі доріжка - проїзд довжиною 22 метри та шириною 3,6 метри. Дане рішення [PERSON] оскаржила до суду. 23.11.1994 року Жовтневим районний суд м. Одеси постановив рішення, яким визнав законним рішення Виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року, Постановою Президії Одеського Облсуду від 15.10.1995 року рішення Жовтневого райсуду від 23.11.1994 року, набрало чинності. З матеріалів справи вбачається , що Пунктом 2 рішення Виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року, Виконком зобов'язав підвідомчий йому орган земельних ресурсів, видати [PERSON] державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 634 кв.м.. У відповідності з вимогами ст.ст. 22,23 Земельного кодексу України та на виконання Пункту 2, рішення виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року, [PERSON] замовила в Управлінні земельних ресурсів технічну документацію на виготовлення державного акту на право постійного користування відведеної їй земельної ділянки в межах площі 634 кв.м.,. За дорученням Управління земельних ресурсів, Земельно-кадастрове бюро при Управлінні земельних ресурсів, 24.03.1998 року встановив в натурі на місцевості межі даної земельної ділянки, узгодивши їх з суміжними землекористувачами. Однак, зазначений державний акт тривалий час не видавався землекористувачу [PERSON] у зв'язку з тим, що суміжний з [PERSON] землекористувач [PERSON] повторно ініціювала земельний спір з [PERSON] про прядок користування проїздом довжиною 22 метри та шириною 3,6 кв.м. через який обслуговується домоволодіння [PERSON]. По заяві [PERSON] 16.02.2000 року та 14.09.2000 року відбулося засідання Узгоджувальної комісії Одеської міськради, на яких були прийняти рішення «Про вилучення у [PERSON] спірної земельної ділянки - проїзду довжиною 22 метри та шириною - 3,6 метри та передача його в спільне користування [PERSON] та [PERSON] За ініціативою Управління земельних ресурсів та на виконання зазначених рішень Узгоджувальної комісії, 23.10.2000 року Земельно-кадастрове бюро при Управлінні земельних ресурсів, повторно виконало комплекс земельно-кадастрових робіт на земельній ділянці [PERSON], загальною площею 634 кв.м., з метою вилучення у [PERSON] спірних земель. За результатами даних вимірювань, Управління земельних ресурсів підготувало проект рішення, для розгляду його на сесії Одеської міськради, про внесення змін до рішення виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року» про вилучення у [PERSON] земельної ділянки площею 95 кв.м., в тому числі доріжки - проїзду довжиною 22 метрів та шириною 3,6 метрів та передача її в загальне користування для [PERSON] та [PERSON] на тій підставі, що спірні землі повністю забудовані господарськими спорудами, належними [PERSON], які вона повинна обслуговувати. У зв'язку з цими обставинами, [PERSON], з яким [PERSON] уклала договір довічного утримання, звернувся до суду на дані рішення. 22.05.2000 року та 22.02.2001 року Жовтневий райсуд двічі визнав незаконним рішення Узгоджувальної комісії від 16.02.2000 року та 14.09.2000 року як такі, що протиречать земельному законодавству та обмежують права [PERSON]. Цим же рішенням суд зобов'язав Одеську міську раду скасувати вказівку рішення Узгоджувальної комісії. 16.08.2001 року Узгоджувальна комісія визнала незаконними свої рішення від 16.02.2000 року та 14.09.2000 року та прийняла рішення про їх скасування. Однак, [PERSON] продовжувала ініціювати спір з [PERSON] «про прядок користування проїздом до домоволодіння [PERSON].», а Управління земельних ресурсів не виконувало пункт 2 рішення Виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року про видачу [PERSON] державного акту на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 634 кв.м., що стало підставою для звернення до суду [PERSON] та [PERSON]. 09 жовтня 2001 року Жовтневий районний суд м. Одеси постановив рішення, яким задовольнив вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON]. Суд зобов'язав Управління земельних ресурсів видати [PERSON], Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 634 кв.м., розташованого в [ADDRESS][NUMBER], на виконання п.2 рішення Одеського МВК № 22 від 06.01.1994 року ату відповідності з виконаними матеріалами по встановленню меж зазначеної земельної ділянки в натурі. З матеріалів справи вбачається, що участь [PERSON] при розгляді даної справи не може вплинути на результат оспорю вального рішення, оскільки земельний спір між [PERSON] та [PERSON] про порядок користування земельною ділянкою - проїздом" неодноразово розглядався судом на користь [PERSON], рішення яких набрали чинності. За таких обставин, президія вважає, що рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 09 жовтня 2001 року відповідає вимогам закону. За результатами розгляду протесту заступника прокурора Одеської області від 12 грудня 2001 року, президія прийняла рішення про залишення протесту заступника прокурора Одеської області - без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2001 року без змін. В ході розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка, на законних підставах передана у постійне користування [PERSON] з 1994 року, що підтверджено рішенням Виконкому Одеської міськради № 22 від 06.01.1994 року. Пунктом 2 цього ж рішення виконком зобов'язав підвідомчий йому орган земельних ресурсів, видати [PERSON] державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 634 кв.м. У 1994 році, на час дії Земельного кодексу, введеного в дію 15 березня 1991 року, зазначене рішення Виконкому не виконувалося, що стало приводом для звернення [PERSON], [PERSON] до Жовтневого районного суду міста Одеси у 2001 році з позовом до Управління земельних ресурсів про зобов'язання видати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. Рішення прийняте 09 жовтня 2001 року. Таким чином перелічені вище документи підтверджують той факт, що з 1992 року триває конфлікт між позивачкою [PERSON] та [PERSON], померлою [INFO] з приводу користування частиною земельної ділянки, а саме доріжки - проїзду довжиною 22 метрів та шириною 3,6 метрів. Після укладення договору довічного утримання з [PERSON] стороною даного конфлікту з боку [PERSON] став [PERSON]. Спірна земельна ділянка частково перебуває у користуванні не тільки [PERSON], але і у користуванні інших відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується рішеннями суддів різних інстанцій і за різні роки, а саме. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2011 року прийнятого в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи - Одеської міської ради, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення її у попередній, придатний для використання стан, демонтажу самовільно зведений на ній прибудов, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої порушеннями земельного законодавства,за апеляційними скаргами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2011 року. Рішенням суду встановлено, що доводи позивачів про захоплення земельної ділянки є обґрунтованими, зобов'язано [PERSON], повернути [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS],[NUMBER] в придатному для використання за цільовим призначенням стані, звільнивши її від насаджень, металевих конструкцій та іншого майна; відновити межу земельної ділянки по межі Е-А згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] 31 грудня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 172/7733. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2011 року, прийнятого в межах розгляду цивільної справи зав позовом [PERSON], до [PERSON], про усунення перешкод в користування власністю, за апеляційного скаргою [PERSON] на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011 року., яким встановлено, що при здійсненні самочинного будівництва [PERSON] за фундамент житлового будинку використала належній [PERSON] кам'яний паркан, який перетворила у стіну будинку та прорубала в ньому на сторону позивачки два вікна. Крім того частина будинку знаходиться над земельною ділянкою позивачки. Зазначені обставини свідчать про порушення прав позивачки як власника жилого будинку так і земельної ділянки. Рішенням Центрального районного суду м. Одеси від 12 листопада 2001 року, прийнятого за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Даним рішенням зобов'язано відповідачів привести у відповідність з Рішенням Одеської міської ради № 22 від 06.01.1994 року, земельну ділянку [NUMBER], розташовану по [ADDRESS], довжина та ширина якої складають відповідно 22 метри та 3,6 метри, а саме знести паркан, встановлений в проїзді довжиною 22 метри та 3,6 метри вищезазначених земельних ділянок, встановити розмежую чий паркан, знести літню кухню, розташовану по [ADDRESS] [NUMBER] в м. Одесі, до відповідних розмірів. Рішення набрало чинності 13.12.2001 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2009 року, постановленого межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про захист права власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Суд прийняв рішенням повернути [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,063 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ,[NUMBER] за цільовим призначенням для обслуговування та будівництва жилого будинку та господарських будівель, а саме двір-проїзд , площею 268 кв.м. шляхом знесення(демонтування) : паркану що відгороджує двір-проїзд площею 268 кв.м. на користь [PERSON]. Рішення набрало чинності на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2011 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2011 року, прийнятого по цивільний справі за позовом Малиновської районної адміністрації ОМР до [PERSON] про знесення самочинно забудованого майна. Даним рішенням встановлено, що за час проведення [PERSON] побудови спірного нерухомого майна [PERSON], [PERSON] проживаючі по [ADDRESS] неодноразово зверталися до відповідних установ, повідомляючи про порушення своїх прав, з вимогою перевірити наявність дозволу у відповідача на здійснення будівельних робіт та заборонити їх проведення. Позов МРА ОМР задоволено, рішення набрало чинності 17.04.2011 року. В ході розгляду даної справи [PERSON] наполягав що жодне з рішень суду не виконано, даний факт стороною відповідачів не оспорювався. Разом з тим, приймаючи до уваги вищезазначені рішення судів, якими встановлено порушення прав на земельну ділянку позивачів по справі, суд стосовно позовних вимог [PERSON], діючого від власного імені, і в якості правонаступника [PERSON], заявлених до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової суми за користування приватною земельною ділянкою, дійшов наступних висновків. Як випливає із уточнення до зустрічного позову, та з особистих пояснень [PERSON] в судових засіданнях, позивач вказує, що втратив 280 кв.м. власної ділянки, а інша сторона - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] протиправно утримують земельну ділянку, з якої отримують доходи, а він навпаки позбавлений можливості отримати дохід від врожаю, який би мав вирости на цій земельній ділянці. [PERSON] вважає, що на підставі ст.156 ЗК України, ст. 211 ЗК України, він має право вимагати від відповідачів грошової компенсації за користування приватною земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності. Позивач вказує, що статті 1212,1214 ЦК України прямо передбачають загальні положення у зв'язку набуттям майна без достатньої правої підстави, зокрема це відшкодування доходів від безпідставного набуття спірною ділянкою. [PERSON] зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачі набули ділянку площею 280 кв.м., шляхом колективного розбійного нападу на садибу [PERSON], [PERSON], самовільно забудували її господарськими спорудами і організували обслуговування своїх житлових будинків через приватні землі позивачів. Далі автори позову зазначають, що земельна ділянка є єдиним джерелом доходів на якій землевласники, впродовж календарного року отримують два врожаю зокрема: з1-го січня по 15 квітня - врожай квітів типу «Геоцінти», з 15 квітня по 15 листопада - врожай помідор типу «Мікада». Дохід від вирощування квітів «Геоцінти»на площі 280 кв.м. розрахований виходячи з наступного: на одному квадратному метрі висаджуються 16 цибулин квітів, на 280 кв.м. землі висаджуються (16х280=4880 цибулин). Кожна висаджена цибулина дає врожай 1 бутон -квиток та 2-5 цибулин. Ринкова вартість 1-го бутона 5 гривень, ринкова вартість 1-ої цибулини - 2 гривні. Таким чином дохід з продажу бутонів квітів складає 4880х5=24400 гривен, дохід з продажу цибулин складає 4880х2= 9760 гривень. Сумарний дохід від квітів на рік складає 24400+9760=34160 гривень. Дохід від вирощування помідорів типу «Мікада» розрахований таким чином: на 1-му кв.м. землі висаджуються 4 кущі помідор, на 280 кв.м. землі висаджуються 4х280=1120 кущів. Коже кущ помідорів дає врожай приблизно 3кг., ринкова вартість 1-го кг помідорів складає в середньому 7 гривень, врожай помідорів на площі 280 кв.м. - 3х1120 = 3360 кг. Таким чином дохід з продажу помідорів складає - 3360х7=23520 гривень. За один рік дохід складає - 34160+23520= 57780 гривень. Крім того, згідно з Правилами оплати за водопостачання, землі, як і не забудовані землевласником вважаються поливними на які нараховується полив у розмірі 1,10 гривень за один кв.м., тоді як на 280 кв.м. нараховується полив у розмірі 1,10 кв.м. -280=280 гривень на місць або на один рік -3400 гривень. З урахуванням поливу збитки складають на рік 60000 гривень, за п'ять років складають 300000 гривень. З урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що має право вимагати від відповідачів з кожного на його користь особисто - 60000 гривень та на його користь як правонаступника [PERSON], по 60000 гривень з кожного, відповідно до ст..211-212 ЗК України та ст.ст.1212, 1214 ЦК України. Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність до законодавства за такі порушення: б) самовільне зайняття земельних ділянок. У цій статті ЗК України дано перелік порушень земельного законодавства, за вчинення яких настає юридична відповідальність за правилами,визначеними в інших актах законодавства. Цивільно-правова відповідальність настає за фатом порушення земельного законодавства, пов'язаного із заподіянням шкоди землям, що охороняються законом, правам та інтересам власників землі, землекористувачів, в тому числі орендарів, незалежно від притягнення винних до інших видів правової відповідальності. Згідно із ЗК України збитки, заподіянні вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок, а також обмеженням прав власників землі й землекористувачів, у тому числі орендарів, погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатність для використання за цільовим призначенням у разі негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій і громадян, підлягають відшкодуванню у повному обсязі власникам землі й землекористувачам, у тому числі орендарям, які зазнали цих збитків. Відповідно до ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. В контексті даної статті, оскільки повернення самовільно зайнятих земельних ділянок саме по собі не компенсує повною мірою шкоду,заподіяну самовільним зайняттям, особа, винна у використанні земельної ділянки, яка йому не надавалася у визначеному законом порядку, зобов'язаний передати законному власнику чи землекористувачеві вирощеній на цей земельній ділянці врожай. Витрати пов'язані з доглядом за посівами, доглядом за культурами та збиранням врожаю не мають враховуватися при визначенні розміру понесених власником землі (землекористувачів) збитків. Адже особа, що самовільно зайняла ділянку, не має законного права на відшкодування понесених нею витрат за весь час незаконного використання землі. З метою правильного визначення розміру збитків у справах про повернення врожаю,зібраного із самовільного зайнятої ділянки, у кожному випадку слід з'ясувати, які саме культури, на якій площі були вирощені, яка середня врожайність цих культур. Якщо повернути врожай в натурі неможливо, законному землевласнику (землекористувачеві) має бути відшкодована його вартість за ринковою ціною, що існує на даній місцевості на момент пред'явлення позову. З цих підстав суд робить висновок про те, що за правилами статей 211,212 ЗК України власник земельної ділянки має право на відшкодування вартості вирощеного на це земельній ділянці врожаю відповідачами, але сам позивач не вказує, на те, що відповідачі використовуючи його земельну ділянку вирощували там врожай та отримували дохід, навпаки сторона позивача вказує на самочинну забудову відповідачами частині їхньої земельної ділянки, тому за правилами вищевказаних статей Земельного кодексу України, позовні вимоги задоволені бути не можуть. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом -відпала. Згідно зі ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього масу вона відповідає також за допущене нею погіршення цього майна. Враховуючи, що предметом заявленого [PERSON] та [PERSON] позову є стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою, а підставою позову вказується, неправомірне захоплення частини приватної земельної ділянки, незаконна її забудова відповідачами, судом не вбачається однак безпідставно набутого майна, тому до спірних правовідносин, що виникли між сторонами по справі, не можуть бути застосовані вищезазначені правові норми, врегульовані статями 1212, 1214 ЦК України. Суд, відмовляючи в задоволенні позову простягання грошових коштів за користування земельною ділянкою, враховує, що обставини, на які посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог простягання грошових коштів (втрати доходу від неможливості використання захопленої земельної ділянки) повинні бути належним чином доведені. Однак в порушення, вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, позивачі не надали до суду доказів на підтвердження обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, і не довели, що з мають право на стягнення грошових коштів від доходу, який мав бути обов'язково отриманий ними від вирощених квітів та овочів, не надали до суду документів підтверджуючих розрахунок вартості квітів та овочів. Судом враховується, що стягнення грошових коштів від втрати доходу від неможливості використання земельної ділянки, тільки на підставі заяви про втрату такого доходу, діючим законодавством не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні такого позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed