Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобовязання згідно кредитного договору №б/н, укладеного між ними 11.11.2011 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2016 року складає відповідно 39408 гривень 42 копійки. В обґрунтування позову «ПриватБанк» посилається на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість в розмірі 39408,42 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності №7179-К-О від 26.12.2016 року, виданої строком на три роки від дати видачі (а.с. 106) в судовому засіданні свої вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі угоди №332 про надання правової допомоги, укладеної між нею та позивачем 06.12.2016 року (а.с. 50), в судовому засіданні позовні вимоги не визнають та заперечують проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] пояснив, що жодних заяв про надання кредитного ліміту на платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» не подавав, платіжної картки з кредитним лімітом у Банку не отримував, коштів не використовував, тому у нього перед позивачем немає жодних фінансових зобовязань. Зазначив, що у нього було всього три платіжні картки: одна для отримання стипендії на час навчання в Мазурівському АЦПТО, друга копілка, а третя для отримання заробітної плати. [PERSON] зазначила, що ПАТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 11.11.2011 року, посилається на розрахунок, з якого вбачається, що до 26.11.2013 року сальдо заборгованості за кредитом нульове і свідчить про те, що до 26.11.2013 року операції за карткою не здійснювались. Зясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з наступних підстав. Позивачем зазначається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 та Правил надання банківських послуг. Позивачем стверджується, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що стверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Представником ПАТ КБ "ПриватБанк" стверджується, що свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 року має заборгованість - 309408,42 грн., яка складається з наступного: - 4103,52 грн. - заборгованість за кредитом; - 29754,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 31970,32 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, які становлять: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1852,78 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги (а.с. 4). Суд критично ставиться до показів представника позивача щодо отримання [PERSON] кредитної картки, кредитних коштів, користування ними, оскільки, вони носять плутаний характер, належним чином не підтверджені та спростовані в судовому засіданні показами позивача і його представника адвоката [PERSON] Так, із пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що жодних заяв про надання кредитного ліміту на платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» не подавав, платіжної картки з кредитним лімітом у Банку не отримував. Пат КБ «ПриватБанк» на підтвердження свої вимог не надано документів, які б підтверджували звернення [PERSON] до Банку про отримання кредитної картки «Універсальна», даних на паперових носіях про отримання останнім кредитної картки 5516, памятки, тарифів, правил та копії договору. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не має можливості надати вище зазначені документи, що судом оцінюється як ігнорування позивачем виконання встановленого статтею 60 ЦПК України обовязку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості та спростовує тим самим укладення кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON], отримання останнім кредитних коштів. Із розрахунку заборгованості (проведеного станом на 30.09.2016 року) [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яку відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, не можливо встановити якої саме кредитної картки стосується проведений розрахунок (а.с. 4, 146-147). Крім того, із розрахунку вбачається, що до 26.11.2013 року сальдо заборгованості за кредитом нульове і свідчить про те, що до 26.11.2013 року операції за карткою не здійснювались. В анкеті заяві про приєднання [PERSON] до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 5) відсутня відмітка про те, що Клієнт замовляв кредитну картку «Універсальна». Як пояснив [PERSON] він замовляв «Стипендійну» картку. Суд не може взяти до уваги роздруківки щодо зняття коштів [PERSON], оскільки, невідомо якої кредитної картки вони стосуються (а.с. 68, 69, 70, 71). Крім того, вказані роздруківки різняться з розрахунками, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] Такого роду розбіжність кредитних розрахунків представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити. Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» зміни тарифів на зняття готівки по елітних картках з 01.07.2014 року (а.с. 72), не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, вони не стосуються предмету спору та не є безпосереднім доказом кредитної заборгованості [PERSON] перед Банком, оскільки, відповідачу як позичальнику видано кредитну картку «Універсальна», яка не є елітною. Крім того, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] повідомлявся про зміни тарифів на зняття готівка, однак, як стверджує представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] [PERSON] повідомляв відповідача про це. Суд критично ставиться до наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» фотокопії про отримання [PERSON] кредитної картки, оскільки, вона не містить дати та не підписана, є неналежним та недостовірним доказом. На виконання ухвали Чернівецького районного суду від 06.12.2016 року позивачем не надано суду оригіналу заяви позичальника [PERSON], оригіналу Умов та правил надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, оскільки, відбувається збір інформації з різноманітних програмних комплексів та архівів банку, що стверджується повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.12.2016 року, №20.1.0.0.0/7-20161206/3244 (а.с. 74). Як зазначається в позовній заяві кредитний договір №б/н між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено 11.11.2011 року, у звязку із чим відповідачем як позичальником отримано платіжну картку із встановленим кредитним лімітом. Однак, згідно довідки, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 09.09.2013 року, за яким було надано кредитну карту №5168755335575516, відкриту 09.09.2013 року, термін дії якої 07/17 (а.с. 113, 157). Заява на зміну персональних даних клієнта Банку [PERSON], датована 09.09.2013 року, не містить вказівки якої саме платіжної картки стосується (а.с. 158). Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні не зміг пояснити про те, за яким номером відкривалася кредитна картка 09.09.2013 року. Вище зазначена заява на зміну персональних даних клієнта Банку свідчить про те, що інших кредитних карток у відповідача [PERSON] немає. Як зазначається в позовній заяві та стверджується в судовому засіданні представником позивача, відповідно до кредитного договору №б/н, укладеного між Пат КБ «ПриватБанк» та [PERSON] як позивальником, відповідачу був наданий кредит в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, згідно виписки з 08.11.2010 року по 08.12.2016 року по картці №5168****5516, виданій [PERSON] (а.с. 80-81) кредитний ліміт становить 4110 гривень (а.с. 80-81, 150-153). Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» за наявності на думку позивача у позичальника [PERSON] кредитної заборгованості не призупинено здійснення розрахунків по карті (не заблоковано карту) та/або не визнано карту недійсною до моменту усунення порушень. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що правові наслідки настають у разі порушення зобовязання. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч.2 ст.57 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При винесенні рішення, суд керується ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.11.2011 року у розмірі 39408 (тридцять девять тисяч чотириста вісім) гривень 42 копійки. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували звернення [PERSON] до Банку про отримання кредитної картки, отримання останнім кредиту в розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, не доведено наявність у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» фінансових зобовязань за вказаним кредитним договором, тому суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed