Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., ДП «Сетам» (далі - «Відповідачі»), третя особа - ПАТ банк «Укргазбанк» про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 01.04.2020 року Позивачу стало відомо, що він є стороною ВП №59035885 та його квартира, в якій він проживає останні три роки по теперішній час зі своїм малолітнім сином, передана на реалізацію на електронний торговий майданчик. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. не було надіслано Позивачу за адресою його фактичного проживання та за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні, жодної постанови в т.ч. постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна, результати визначення чи оцінки майна. 24.04.2020 року ДП «Сетам» виставило на прилюдні торги квартиру Позивача. 14.05.2020 року ДП «Сетам» реалізувало вказану квартиру на електронних торгах, згідно з протоколу електронних торгів №480031 від 15.05.2020 року по лоту №418729. Переможцем торгів визнано [PERSON] , який придбав квартиру за 478 667,00 грн. Позивач вважає, що був незаконно позбавлений права власності на належну йому квартиру, оскільки в момент її реалізації діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому реалізація відбулась з порушенням встановленого мораторію і укладені за результатами торгів угоди (Протокол, Акт) не відповідають вимогам закону. У зв`язку з цим квартира не могла бути примусово відчужена. Позивач вимушений був звернутися до суду та просив визнати електронні торги за лотом №418729 з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., які були оформлені протоколом №480031 про проведення електронних торгів недійсними; скасувати протокол електронних торгів №480031 від 14.05.2020 року, виданий Державним підприємством «Сетам» за результатами цих торгів; скасувати акт приватного виконавця Трофименка М.М. про реалізацію на електронних торгах нерухомого майна. Ухвалою суду від 12.06.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20). 01.07.2020 року на адресу суду від Відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що він не погоджується з позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.05.2019 року, на наступний день з дня відкриття виконавчого провадження №59035885, постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням №0209415799736. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. Уразі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанова про відкриття виконавчого провадження №59035885 приватним виконавцем була надіслана на адресу боржника, яка була зазначена у виконавчому документі, на наступний день з дня відкриття виконавчого провадження. З огляду на вищевикладене, Відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.23-28). 09.07.2020 року на адресу суду від представника Відповідача - ДП «Сетам» надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що вимоги Позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач обґрунтовує свою позицію про визнання електронних торгів недійсними тим, що начебто, спірна квартира не могла бути примусово відчужена без його згоди у відповідності до п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В свою чергу, вищевказаним законом передбачено, що нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, не може бути примусово стягненим (відчуженим без згоди власника). Спірна квартира не є предметом іпотеки. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім спірної квартири, Позивач є власником ще ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки дія мораторію поширюється тільки майно, яке є предметом іпотеки та використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, спірна квартира не підпадає під дію зазначеного закону. Отже, дії приватного виконавця, щодо передачі на реалізацію спірної квартири є цілком законним. Верховний Суд України в постанові від 13.04.2016 року у справі №6-2988цс15 прийшов до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Відповідно до ч.1-3 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, враховуючи викладене, Позивач повинен довести належним та допустимими доказами, що відбулося порушення вимог порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; законні інтереси Позивача порушені. Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав Позивача такими порушеннями у позовній заяві не доведено. З огляду на вищевикладене, Відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.50-62). 22.09.2020 року на адресу суду від представника третьої особи - ПАТ банк «Укргазбанк», надійшли письмові пояснення щодо позову, разом із підтвердженням їх направлення Позивачу. У письмових поясненнях той зазначив, що позов завідомо безпідставний та необґрунтований, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Реалізована квартира за адресою: [ADDRESS] не є предметом іпотеки і була набута Позивачем в порядку спадкування в травні 2019 року. Окрім того, малолітня дитина позичальника була зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] вже після направлення заявки на проведення торгів. На час формування заявки на реалізацію майна ДП «Сетам» в зазначеній квартирі зареєстровані особи, в т.ч. діти, були відсутні, що підтверджується листами Білоцерківської адміністрації №1583/1 від 26.11.2019 року та №1702/1 від 12.12.2019 року. Відповідно приватному виконавцю не було необхідності звертатися до органів опіки та піклування для отримання дозволу на реалізацію нерухомого майна. Вважає, що реєстрація в квартирі малолітньої дитини, місцем проживання якої відповідно до ст.29 ЦК України, є місце проживання її батьків, була здійснена Позивачем саме з метою уникнення виконання рішення суду та утруднення реалізації нерухомого майна. Так, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований в квартирі лише через два роки після народження та майже через рік після набуття Позивачем права власності на квартиру після передачі нерухомого майна на реалізацію в межах виконавчого провадження. З огляду на вищевикладене, представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.106-111). 27.07.2020 року у судовому засіданні при встановленні анкетних даних Позивач, зокрема, повідомив суду, що проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 86). 29.09.2020 року в ході вільних пояснень зазначив, що вимоги позову підтримує, надав суду показання, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив її задовольнити. Додатково повідомив, що на цей час він проживає в орендованій квартирі, оскільки добровільно виїхав із спірної квартири на вимогу нового власника. Втім, суд оцінює такі відомості як неправдиві, оскільки як убачається із Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, Позивач є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67). Також, як убачається із його пояснень на попереднього судовому засіданні, він проживає за цією ж адресою. Також судом встановлено, що Позивач є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с 67-68). Крім того, на запитання суду в ході розгляду справи по суті Позивач пояснив, що на дату подачі ним позову він знав, що [PERSON] є переможцем торгів. Але не зазначив його у позові у якості відповідача або третьої особи, оскільки той не має жодного відношення до справи. 01.12.2020 року Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі за наявними матеріалами (а.с.131-133). 01.12.2020 року Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М., представник Відповідача - Державного підприємства «Сетам» та представник третьої особи - ПАТ банк «Укргазбанк» в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Представник Державного підприємства «Сетам» просив суд розглянути справи у його відсутності (а.с. 61). Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також цивільної справи №2-1702 за позовом ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення боргу, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 30.11.2011 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №2-1702 було задоволено позовні вимоги ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» та стягнуто з Позивача на його користь заборгованість по кредитному договору від 01.09.2008 року №54-Ф/08-38 в розмірі 5 270,33 долари США, 29 451,57 грн. та 1 100,48 грн. судових витрат (а.с.135-137). 25.06.2012 року ухвалою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2011 року було визнано неподаною та повернуто апелянту (а.с.138-139). 06.05.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. відкрито виконавче провадження ВП №59035885 на підставі виконавчого листа №2-1702/2011 від 12.12.2011 року виданого на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с.30-31). Як убачається з копії списку відправлень №1 від 07.05.2019 року, який знаходиться в матеріалах справи, постанову для виконання та для відома від 07.11.2019 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1702/2011 від 12.12.2011 року, що видав Білоцерківський міськрайонний суд, приватний виконавець Трофименко М.М. направив на адресу Позивача: [ADDRESS] про, що свідчить рекомендоване потове відправлення №0209415799736 (а.с.36). 07.11.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. у ВП №59035885 описано та накладено арешт на квартиру Позивача загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-35). Відповідно до відповіді №1702/1, наданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 12.12.2019 року на запит приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., станом на 26.11.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться (а.с.37). Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи №15.2-03/1663 виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 01.04.2020 року, син Позивача - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.04.2020 року (а.с.6). Як убачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім спірної квартири, Позивач є власником ще 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.64-67). 22.01.2020 року постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на підставі виконавчого листа №2-1702/2011 від 12.12.2011 року, виданого на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, призначено суб`єкта оціночної діяльності господарювання - ТОВ «Євроексперт Груп» (а.с.42-43). Згідно з протоколом електронних торгів №480031 від 14.05.2020 року по лоту №418729, переможцем торгів визнано [PERSON] , який придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] за 454 733,65 грн. (а.с.4-5). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, у межах виконавчого провадження державний виконавець уповноважений здійснювати арешт та опис майна з подальшим зверненням стягнення на таке майно, що відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Проте, в ході розгляду даної справи судом було встановлено, що про відкриття виконавчого провадження Позивач був повідомлений належним чином, порушень, які би вплинули на результати торгів не виявлено, спірна квартира не є предметом іпотеки, а також те, що Позивач, як позичальник має у власності інше нерухоме житлове майно. Крім того, у порушення приписів ч.1 ст.54 ЦПК України Позивач не сповістив переможця торгів і нового власника спірної квартири [PERSON] про дану справу та не заявив суду про його залучення до участі у праві як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Така недобросовісна процесуальна поведінка Позивача унеможливлює повний, об`єктивний та всебічний розгляд даної справи у точній відповідності до вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. Правових підстав для задоволення позову у суду немає. В порядку ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати необхідно залишити за Позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed