Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ВАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави. Позовні вимоги мотивує тим, що йому стало відомо про те, що у ПП «Пельменна», що знаходиться в м. Чернівці по вул. Б.Хмельницького, 61 зявився новий власник, були замінені замки вхідні, а із [PERSON] відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізнався про існування договору про відступлення права вимоги, зокрема - за договором іпотеки (застави), а саме (серія та номер: 2246, виданий 02.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]О.), після чого, ним було зроблено запит 01.06.2017 р. на ім'я приватного нотаріуса [PERSON] про витребування копії вищевказаного договору про відступлення права вимоги; не отримавши відповіді, вважає, що право порушено, оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже і питання заміни сторони її правонаступником має відбуватися на підставах та в порядку визначених ГПК та Законом України «Про виконавче провадження». Посилається в обгрунтування заявлених вимог на те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження, що була видана від 11.10.2010 р. з виконання виконавчого листа № 2-299 від 23.09.2010 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці, стягувачем зазначено - ВАТ «ВТБ Банк», а за договором відступлення права вимоги стягувачем вказано вже - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», а тому, вважає що слід визнати недійсним договір відступлення прав вимоги, а суто і неправомірність заміни стягувача на стадії виконання судового рішення, так як при укладенні оспорюваного договору, уступки права вимоги сторони у справі, не замінюючи кредитора у зобов'язанні, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду, шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена. Просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 2246, виданий 02.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач представник [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» [PERSON] в судовому засіданні, у режимі відео конференції, позовні вимоги не визнав, суду надав письмове заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки відповідає чинному законодавству України. У наданих суду поясненнях зазначив, що укладений у належній формі та встановленому порядку, містить всі істотні умови, що передбачені нормами права для договорів відповідного типу, для визнання недійсним такого договору відсутні підстави, визначені ст.ст. 203, 215 ЦК України, а жодне положення договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки не передбачає відступлення прав стягувача за рішенням суду. Відповідач, представник ВАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не зявився, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, відомостей про поважність причини неявки суд не повідомлено. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.\~\~Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини\~\~від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N\~7460/03) зазначено,\~що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.\~\~ Згідно ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ;\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування\~ заходів забезпечення позову. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Зокрема, згідно іпотечного договору №24.001-001/08-ДИ01 від 11.01.2008 року Відкрите акціонерне товариство «ВТБ БАНК», та позивач [PERSON], [INFO], уклали договір, у відповідності до Генеральної угоди іпотекодержатель відкриває іпотекодавцю кредитний ліміт (надає кредит) на строк до 10.01.2018 р. з максимальним загальним розміром заборгованості в 500000,00 доларів США, в свою чергу іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежилі приміщення, а саме: виділене нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Чернівецька область м. Чернівці, по вулиці Хмельницького Богдана, під номером пятдесят девятим (№59), загальною вартістю 211129 грн.; виділене нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Чернівецька область місто Чернівці по вулиці Хмельницького Богдана, під номером шістдесят першим (№61), загальною вартістю 344409 грн.; згідно незалежної експертної оцінки ПП АН «Експерт - Рієлт - Сервіс», вартість предмету іпотеки становить 2432933,00 грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становить 481768,91 доларів США (а.с. 153-154). Згідно додаткової угоди №24.001-001/08-ДИ01/ДУ01 до іпотечного договору № 24.001-001/08-ДИ01, посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №194, сторони домовились внести до тексту іпотечного договору 24.001/08-ДИ01, посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального Чернівецької області [PERSON] за реєстровим №194, зміни та доповнення: викладено пп. 1.5. іпотечного договору 24.001/08-ДИ01, посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального Чернівецької області [PERSON] за реєстровим №194 у наступній редакції: Предмет іпотеки сторони оцінили в 3021157,00 грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становить 622983,19 долари США; решта умов іпотечного договору 24.001/08-ДИ01, посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального Чернівецької області [PERSON] за реєстровим №194, в тому числі предмет іпотеки вказаний в п.1.3 іпотечного договору, залишено незмінними і сторони підтвердили за ними свої зобовязання (а.с.158-159). Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-299 виданого 23.09.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], мешканців [ADDRESS] на користь ВАТ «ВТБ Банку» боргу у сумі 3593833,16 грн. та постановлено боржнику добровільно виконати виконавчий лист на протязі 7 днів (а.с. 6-7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №88352344 від 30.05.2017, визначено, що підставою виникнення права власності обєкта нерухомого майна, реєстраційний номер 1072033173101 за адресою: м. Чернівці вул. Б.Хмельницького, буд.61 є: договір іпотеки, серія та номер: 194, виданий 11.01.2008, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON]; додаткова угода №24.001-001/08-ДИ01/ДУ01 до іпотечного договору №24.001-001/08-ДИ01, серія та номер: 5166, виданий 03.07.2008, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON]; Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, серія та номер: 2246, виданий 02.12.2015, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], форма власності приватна (а.с. 8). Згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні; відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні; відповідно до номеру запису про обтяження: 17210020 від 03.02.2010, підставою виникнення обтяження є: ухвала, серія, та номер: б/н, виданий 26.01.2010, видавник: Шевченківський районний суд м. Чернівці, справа 2-257/10 р., а відповідно до номеру запису про обтяження - 17209984, від 11.01.2008, підставою виникнення обтяження є: договір іпотеки, серія та номер: ВКС№959687, ВКС№959688 р.№194, виданий 11.01.2008, видавник [PERSON], заборона відчуження р. №196, вид обтяження заборона на нерухоме майно, субєктом обтяження є позивач [PERSON] (а.с. 9-10). У відповідності до статуту Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (нова редакція), затвердженого зборами засновників, протоколом № 1, від 18.09.1992 року, річними загальними зборами акціонерів, протокол №71, від 27.04.2017 року, визначено, що Відкрите товариство ВТБ Банк відповідно до рішення загальних зборів учасників (акціонерів) Банку від 25.01.2007 року, перейменованого в Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» відповідно до рішення позачергових загальних зборів учасників (акціонерів) Банку від 16.07.2010 року (протокол №54) (а.с. 34-35). Згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», ідентифікаційний код 38994463, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вулиця Шовковична, будинок 42-44, офіс 1В та Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», ідентифікаційний код 14359319, місцезнаходження якого м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26, як первісний кредитор, уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору (а.с. 134). Відповідно до акту приймання-передачі документації до додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року, встановлено, що від [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до ПАТ «ВТБ БАНК» передано боргові зобовязання, за якими первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документацію стосовно боргових зобовязань [PERSON]: №1735 - генеральна угода № 24.001/08-ГУ від 11.01.2008 року; №1736 - кредитний договір № 24.014-001/09-СК від 07.07.2009 року; №1737 - кредитний договір № 24.001-033/08-СК від 03.07.2008 року; №1739 - кредитний договір № 24.001-001/08-СК від 11.01.2008 року; №1741 - іпотечний договір № 24.001-001/08-ДИ01 від 11.01.2008 року; №1742 - додаткова угода № 24.001-001/08-ДИ01/ДУ01 від 03.07.2008 року до Іпотечного договору №24.001-001/08-ДИ01 від 11.01.2008 року (а.с. 144-145). Встановлено договором про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 02.12.2015 року, що у звязку із укладенням сторонами даного договору та додаткової угоди №1 до Договору відступлення права вимоги від 27.11.2015 року, згідно із яким, первісним кредитором відступлено новому кредитору право вимоги заборгованості до боржників, первісний кредитор передав, а новий кредитор отримав належні первісному кредитору права іпотекодержателя і заставодержателя у зобовязаннях, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобовязань перед первісним кредитором та кредитними договорами (а.с. 146). Згідно акту приймання-передачі оригіналів договорів іпотеки та застави від 02.12.2015 року, ПАТ «ВТБ БАНК», як первісний кредитор з однієї сторони, та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», як новий кредитор, відповідно до статей 3.1.2. та 3.2.1. договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.12.2015 року за реєстровим № 2246, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи щодо відступлених прав вимоги щодо: іпотечного договору № 24.001-001/08-ДИ01 від 11.01.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], за реєстровим №194; додаткової угоди № 24.001-001/08-ДИ01/ДУ01 від 03.07.2008р. посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], за реєстровим №5166; іпотечного договору № 24.018-018/07-ДИ01 від 06.06.2007р. посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №4195 (а.с. 149-151). Відповідно до\~ст. 509 ч. 1 ЦК України,\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утримання від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Вимогами ст. 509 ч. 2 ЦК України, визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч. 1\~ЦК України,\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3\~ст. 3 ЦК України\~свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства та п.1\~ст. 6 ЦК України\~сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Судом установлено, що відповідно до п. 2.2. договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, сторони погодили умови, а саме…., що ПАТ «ВТБ БАНК» має право частинами у чотири етапи (чотирма траншами) передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» набуває такі права вимоги шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору із зазначенням ціни додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, розміру заборгованостей боржників та підписанням реєстру прав вимог й акту приймання - передачі документації. Згідно п. 3.1.3. договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», стала новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимоги, а також їх зобовязань по договорам забезпечення та при цьому, разом із правами до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» перейшли всі інші повязані з ними вимоги - права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за договорами застави/іпотеки, що засвідчені нотаріально та укладені у забезпечення зобовязань боржників за кредитними договорами, здійснюється шляхом укладення сторонами нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами. Крім наведеного, установлено, що 27.11.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено додаткову угоду №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, якою визначено розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступаються за цією додатковою угодою згідно реєстрів прав вимог від 27.11.2015 року, які містяться в додатку 1 до даної додаткової угоди. Зазначено у додатку 1 до додаткової угоди №1 від 27.11.2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11. 2015 року, реєстрі прав вимог №1/3, відповідно до якого новому кредитору було відступлене, поряд з іншим, право вимоги за кредитними договорами, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та позивачем [PERSON] Отже, на підставі договору про відступлення права вимоги, первісним кредитором відступлено новому кредитору право вимоги заборгованості до боржників по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимоги, а також зобовязань по договорам забезпечення, між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений 02.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]О, зареєстрований в реєстрі за номером 2246, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор одержав у повному обсязі належні ПАТ «ВТБ БАНК» права іпотекодержателя та заставодержателя в зобовязаннях, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави згідно переліку, що викладений в договорі про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави та додатку 1 до такого договору. Даний іпотечний договір № 24.001-001/08-ДИ01 від 11.01.2008р. посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] за № 194. На думку суду, договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства України, укладений він між сторонами в належній формі та у встановленому порядку, містять усі істотні умови, що передбачені нормами права для договорів відповідного типу, для визнання недійсним правочину про відступлення прав за договором іпотеки відсутні підстави встановлені ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимог із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільні права учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії та уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена, і не є підставами для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Посилання позивача на те, що договір відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» не відповідають дійсності спростовуються, що відповідно до п.2.1 договору відступлення права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» передали на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» набула права вимоги замість ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них на умовах такого договору. Пунктом 3.1.3 договору про відступлення права вимоги встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» стала новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимоги, а також їх зобовязань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» перейшли усі інші пов'язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Жодне положення договору відступлення прав вимоги не передбачає відступлення прав стягувача за рішенням суду. Таким чином, на підставі договорів, у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» відступлено право грошової вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до нього, зокрема договором іпотеки та договорами застави, що укладені з позивачем. Статтею ст. 512 ч.1 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Передбачено ст. 512 ч.3 ЦК України, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено ст. 516 ч.1 ЦК України, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до правової позиції Верховного суду України (справа №3-43гс15 від 15.04.2015 року), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою статті 203 цього Кодексу, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Також статтею 216 ЦК України, визначено загальні правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент вирішення відшкодування, якщо законом не встановлені особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Стаття 512 ЦК України визначає підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Таким чином, за загальним правилом заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обовязків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, проте сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. У постанові Верховного суду України від 03.06.2015 року № 3-198гс15, зроблено аналогічні висновки. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа № 3-56гс14 від 19.08.2014 року) - відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії, що викладено у висновках Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа за № 2/1519/7345/11 від 31.05.2017 року). Таким чином, заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії. Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами позивачем не виконано, кредитні договори є дійсними, а заборгованість за ними не погашена, то відповідно заміна кредитора у діючих зобовязаннях шляхом відступлення права вимоги, навіть на стадії виконання рішення суду, не обмежує цивільні права учасників спірних правовідносин та не впливає на правомірність цесії. Заміна кредитора допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору. Положеннями кредитних договорів та договору іпотеки не встановлено обмеження щодо зміни кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги на користь іншої особи на підставі договору цесії. Наведені вимоги закону визначені і п. 8.1 договору іпотеки встановлює, що іпотека зберігає силу у випадку уступки (відступу) іпотекодержателем забезпеченою іпотекою вимоги іншій особі. Відповідно до ст..ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсними може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Проте, позивач стороною договору не був, позивачем не доведено факт порушення його прав і законних інтересів оспорюваним договором, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод і інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Укладений договір про відступлення прав вимоги передбачає лише заміну кредитора у зобов'язанні, не припиняє самого зобов'язання, а тільки приводить до вибуття однієї з його сторін, на місце якої приходить інша особа (новий кредитор). При цьому, особа кредитора у зобовязанні не має значення, оскільки заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки позивача. Згідно положень ст.12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed