Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.02.2015 року між нею та [PERSON] був підписаний договір оренди торговельного павільйону, розташованого за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в тимчасове користування приміщення павільйону під магазин промислових товарів, розташоване за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області. Згідно п.6 договору оренди у разі продажу орендодавцем павільйону орендатор має першочергове право викупу цього приміщення. 10.05.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого позивач передає відповідачу як завдаток за купівлю торговельного павільйону 20000 грн., повна вартість павільйону оцінена ними в 60000 грн. Зі свого боку [PERSON] зобовязалася не перешкоджати їй в користуванні павільйоном до повної виплати його вартості. 10.06.2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу торговельного павільйону, розташованого за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області. Відповідно до умов договору купівлі-продажу [PERSON] продає, а позивач купує за 60000 грн. вказаний торговельний павільйон. Вказана сума була повністю виплачена позивачем відповідачу. Позивач зазначає, що в березні 2014 року вона розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області, площею 0,005га, та призначеної для розміщення торговельного павільйону. З цією метою був виготовлений паспорт привязки тимчасової споруди для комерційного використання на куплений нею у [PERSON] торговельний павільйон. На даний час їй необхідно надати до Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області правовстановлюючі документи на вищевказаний торговельний павільйон (нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу). Виконати вказану вимогу вона не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Причини своєї поведінки відповідач не пояснює. Вважає, що в даному випадку, між нею та [PERSON] досягнута згода за усіма істотними умовами договору і фактично відбулося його повне виконання. На підставі ст. ст. 16, 220 ч.2 ЦК України, прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу торговельного павільйону, розташованого за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області, укладений 10.06.2013 року між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. [PERSON] пояснила, що спочатку сплатила 20000 грн., а потім доплатила іншу частину, а всього сплатила відповідачу 60000 грн., про що уклали вищевказаний письмовий договір купівлі-продажу, але нотаріально не посвідчили його, т.я. на час придбання торговельного павільйону сплачувала кредит, і тому на час укладення договору купівлі-продажу на його нотаріальне посвідчення у неї коштів не вистачало. Сплативши кредит та всю суму 60000 грн. за павільйон [PERSON], звернулася до відповідача з проханням посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу торговельного павільйону, але [PERSON] ухиляється від нотаріального оформлення вказаного договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнає. Суд, заслухавши думку позивача та її представника, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1, ч.2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до вимог ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила за 60000 грн. торговельний павільйон, розташований за адресою: с. Бабайківка, вул. Театральна, 2-а Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.6). Договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, складений в простій письмовій формі. При укладенні угоди було досягнуто згоди з приводу всіх його істотних умов. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За змістом ч.2 ст.220 ЦК України суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 6 листопада 2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до якого вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Згідно вимог ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, договір купівлі-продажу торговельного павільйону, укладений 10 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. 657 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню, тому не є укладеним, оскільки не відбулося його нотаріального посвідчення і не здійснено його державну реєстрацію, і не може бути визнаним судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Крім того, сторонами не втрачено право на звернення до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed