Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

22 січня 2021 року, адвокат Давидюк Т.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулась до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовними вимогами до ТОВ «ДІЄСА» про стягнення матеріальної шкоди, з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 24 340 грн 11коп. та суму 3% річних, у розмірі 65 грн. Крім того, просила компенсувати спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати пов`язані із надання професійної правової допомоги у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 19 грудня 2020 року, [PERSON] перебуваючи у приміщенні магазину «Ельдорадо» за адресою: м.Маріуполь пр-т Металургів 100а, де відповідач здійснює господарчу діяльність, уклав договір купівлі-продажу, придбавши телевізор LED LG 55SM8050P за ціною 19 474грн. та Саундбар SAMSUNG HW-T450/R за ціною 4649грн. Бажаючи проводити оплату товару в кредит, за допомогою сервісу «Оплата частинами», оформив кредитну банківську карту «Приватбанку». Через помилку касира, за допомогою терміналу «Ощадбанку», який обслуговував магазин, була знята повна сума продажу у розмірі 24 123грн. Не погоджуючись із проведеною операцією, за його вимогою менеджером магазину було оформлено повернення товару, надані 2 чеки про повернення товару датовані 19 грудня 2020 року та повідомлено про зарахування коштів на рахунок позивача протягом 3-х днів. Вказані грошові кошти на час звернення до суду повернуті не були, що обумовило необхідність судового захисту. Позивач зазначає, що з вини відповідача утворились кредитні зобов`язання за кредитною лінією перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 30 156грн. 41коп., які він вимушений був погашати шляхом здійснення запозичень у знайомих, упереджуючи нарахування відсотків за користування кредитом. Позивач стверджує про завдання душевних страждань противоправною поведінкою відповідача, оскільки хвилювався з приводу повернення грошових коштів та був позбавлений можливості користуватись ними, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача, в якості компенсації моральної шкоди 10 000грн. Ухвалою від 26.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 18.02.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому представник ТОВ «ДІЄСА» адвокат Сукорянський Є.О. заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, стверджуючи, що повернення грошових коштів сплачених у безготівковому вигляді регулюються міжбанківськими процесами, на які відповідач не може впливати. Всі дії необхідні для повернення коштів невідкладно були вчинені у наступний робочий банківській день, тому винні дії відповідача у неповерненні коштів сплачених позивачем, відсутні. Ухвалою від 17.08.2021 закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача частки матеріальної шкоди у сумі 24 124 грн. через перерахування 19.03.2021 позивачу на картковий рахунок вказаної суми. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 65 грн 43коп; компенсації моральної шкоди у розмірі 10 000грн. та понесених судових витрат. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, на підтвердження правової позиції клопотав про витребування у АТ «Ощадбанк» інформації з приводу строків повернення грошових коштів. За ухвалою суду від 09.04.2021 про витребування доказів, 15.06.2021 отримано інформацію АТ «Державний ощадний банк України» за вих.№46/12-11/1/1936/6321-БТ від 09.06.2021 за змістом якої настає, що запит від ТОВ «ДІЄСА» на повернення коштів внаслідок неуспішної транзакції 19.12.2020 в сумі 24123грн було отримано АТ «Ощадбанк» 21.12.2020. АТ «Ощадбанк» повідомив, що в процесинговій системі відсутнє повернення по даній операції, натомість наявна операція ЧарджБек від банка - емітента 13.01.2021. Зазначена претензія була прийнята АТ «Ощадбанк» та банку емітенту успішно «відшкодовано кошти по даній операції». Зазначені кошти перераховано на транзитний рахунок АТ КБ «ПриватБанк», на якому такі кошти акумулюються до кінця диспутного строку (45діб). Відповідно до Правил міжнародних платіжних систем, після закінчення диспутного строку, та за умови відсутності в системі зворотної претензії від АТ «Ощадбанк» (такої претензії не пред`являлось), на 46 день АТ КБ «ПриватБанк» повинен здійснити зарахування даних коштів на картковий рахунок [PERSON] . З`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.12.2020 між [PERSON] та ТОВ «ДІЄСА» в магазині Ельдорадо, розташованого по пр-ту Металургів, 100а у м.Маріуполі укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав телевізор LED LG 55SM8050P за ціною 19 474грн. та Саундбара SAMSUNG HW-T450/R за ціною 4649грн. При здійсненні оплати позивач використовуючи картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» через термінал «Ощадбанку» здійснив повну оплату товару, що за твердженнями останнього не відповідало його волі, з огляду на узгоджений порядок оплати частками, щомісячно у розмірі 6033грн 41 коп. до повного погашення суми за придбаний товар. 19.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок [PERSON] зараховано 24124грн., як повернення внаслідок неуспішної транзакції ТОВ «ДІЄСА» 19.12.2020. Зміст правового обґрунтування позовних вимог, зводиться до тривалого повернення грошових коштів, що за умов кредитних зобов`язань мало призвести до негативних наслідків для позивача у вигляді нарахування відсотків та штрафних санкції. Внаслідок необачних дій співробітника відповідача (касира), які призвели до безпідставного списання грошових коштів з карткового рахунку, позивач стверджує, що був вимушений вживати додаткових заходів до погашення кредитних зобов`язань. Аналізуючи своєчасність вжиття заходів до повернення безпідставно перерахованих коштів, та з`ясовуючи наявність правових підстав до юридичної відповідальності відповідача, суд опирається на вимоги Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та п. 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705, відповідно до яких емітент (банк позивача) у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» на платника, вданому випадку на позивача, покладена відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Відповідальність ТОВ «ДІЄСА», як неналежного отримувача при проведенні переказу, в регульована п.35.1. Закону, який покладає обов`язок протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу. За обставин правовідносин встановлених судом, настає, що позивач [PERSON] будучи користувачем карткового рахунку відкритого АТ КБ «ПриватБанк», передав банківську карту співробітнику відповідача ТОВ «ДІЄСА», для проведення оплати за придбаний товар. Таким чином, позивач передавши банківську карту, безпідставно уповноважив відповідача на здійснення операцій з переказу грошових коштів від його імені. В свою чергу відповідач - ТОВ «ДІЄСА» отримавши заперечення позивача з приводу розміру суми проведеної на оплату товару, вчиняє дії до розірвання договору купівлі-продажу за ініціативи сторін, що відповідає вимогам Законом України «Про захист прав споживачів» та вживає заходів до повернення грошових коштів позивачу шляхом повідомлення обслуговуючого Банку - АТ «Державний ощадний банк України», наступного робочого дня, а саме: 21.12.2020, що узгоджується із Закону України«Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Своєчасністю вжиття заходів до повідомлення банку про необхідність повернення коштів клієнту внаслідок неуспішної транзакції, обмежується відповідальність відповідача із строків повернення грошей. Згідно п. 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Разом з тим, як встановлено за матеріалами справи, позивач до обслуговуючого Банку - АТ КБ «ПриватБанк» клієнтом якого він з`являється, з приводу повернення грошових коштів за неналежним або помилковим переказом, не звертався. Аналізуючи доводи позову, в частині винних дій співробітника відповідача, внаслідок яких відбувся переказ грошових коштів у розмірі, що не відповідав волі розпорядженню позивача, то суд зауважує, що врегулювання цього питання відбулось шляхом розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених коштів у повному обсязі, з чим погодився позивач отримавши 2 чеки про повернення товару, як стверджується останнім за позовом. Подальше укладення сторонами договору купівлі-продажу на умовах оплати частками, не створює передумов для встановлення факту порушень за попереднім договором. Своєчасність повернення коштів позивачу врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», за яким дотримання строків проведення банківського розслідування при списанні коштів, полягає поза межами компетенції відповідача, а тому суд не вбачає підстав, для задоволення вимог позивача в частині нарахування встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання повернення позивачу 24124 грн. Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з такого. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. З урахуванням обставин справи суд вважає, що позивачем не доведено факту винних дій з боку відповідача, а тому правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача відсутні. Стосовно стягнення витрат за надання правничої допомоги, то суд опираючись на вимоги п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладає їх на позивача, а тому вимоги з відшкодування витрат за надання послуги з правової допомоги у розмір 5000грн задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed