Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Краматорськміжрайтепломережа» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначив, що він зі своєю сім`єю проживає за адресою: [ADDRESS] . Станом на 08.06.2008 року вказане вище житлове приміщення відключено від внутрішньо будинкової мережі ЦО та ГВП, про що мається відповідний акт. На його адресу відповідачем ніякого договору не було направлено. У квартирі, в якій він мешкає зі своєю сім`єю, встановлено автономне опалення. На звернення до ТОВ «Управляюча компанія «Ладіс», йому було повідомлено про те, що наявність у під`їздах будинку опалювальних приладів, трубопроводів системи опалення та гарячого водопостачання відсутнє. Зазначив, що у буд. [ADDRESS] немає в своєму складі приміщень, які б опалювалась за допомогою наявних в них опалювальних приладів та транзитних трубопроводів. Незважаючи на це, відповідач нараховує йому суму за послуги з постачання теплової енергії , витраченої на опалення місць загального користування в розмірі 304,09 грн. Вважає такі дії відповідача неправомірними. Просить суд визнати дії відповідача ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Краматорськміжрайтепломережа» по нарахуванню за послуги з постачання теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування неправомірними та зобов`язати відповідача не нараховувати йому оплату за послуг з постачання теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що сторони були сповіщені належним чином. Відповідно до Відзиву на позовну заяву від 06.08.2021 року вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що будь-якого обґрунтування на порушення прав позивача як споживача останнім не надається, вважає, що оскільки відповідач не є органом державної влади, органом влади АРК, органом місцевого самоврядування, тому позивач не має законних підстав висувати позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача. Також, відповідач при укладанні типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії діє виключно в межах законодавства, зокрема Закону України №2189 від 22.06.2017 року № 2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», жодних відступів від визначеного порядку не допускає. Крім того, послуги що нараховуються позивачу за постачання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, правомірні, здійснюються відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Мінрегіону № 315 від 22.11.2018 року. Таким чином, всі нарахування позивачу були проведені відповідно до вимог діючого законодавства. На думку відповідача, відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення відповідача від витрат пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій. У зв`язку з вищевикладеним, просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Краматорськміжрайтепломережа» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. Справа розглянута судом у відповідності до ч. ч. 3,5 ст.279 ЦПК України без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як від сторін не надійшло клопотань про інше. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони послалися як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків: Відповідно до ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Станом на 08.06.2008 року квартира за адресою: [ADDRESS] відключена від внутрішньо - будинкової мережі ЦО та ГВП, що не заперечується відповідачем. Позивачем зазначено, що між ним та відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не укладено індивідуального договору про надання комунальної послуги, а його квартира обладнана індивідуальним автономним опаленням, він не є споживачем централізованого опалення. Статутом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», затвердженим головою облдержадміністрації від 18.01.2001 року за № 30 в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 23.08.200 року № 941/5-20 визначені юридичний статус, організаційна структура, мета і предмет діяльності, права та обов`язки та інше ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Відповідно до рахунків на оплату послуг за листопад 2020 року, за особовим рахунком № [NUMBER] , [PERSON] нараховано за послуги з постачання теплової енергії 304,07 грн., з яких: 168,94 грн. - враховано обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування; 135,15 грн. - враховано обсяг теплової енергії на функціонування системи опалення. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача, як і обов`язок по оплаті вказаних послух, як це визначено ст. 20 Закону. Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто законодавець покладає такий обов`язок на виробника таких послуг, в разі їх ненадання з вини саме виробника, а не через відмову споживача отримувати дані послуги. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено право споживачів на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктами 25, 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких приводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд вважає, що надіслання позивачу [PERSON] від відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» рахунків на оплату послуг не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані суми, та є лише різновидом претензії і не тягне за собою будь-яких наслідків для позивача. При цьому, питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв. Крім того, питання щодо правомірності відмови позивача від отримання послуг відповідача не є предметом даної справи. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій відповідача ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Краматорськміжрайтепломережа» по нарахуванню за послуги з постачання теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування неправомірними не ґрунтуються на законі, та є такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача не нараховувати позивачу оплату за послуги з постачання теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування, суд вважає за необхідне також відмовити в їх задоволенні, зважаючи на наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Метою та завданням цивільного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав особи. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах щодо подій, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, у зв`язку з чим не можуть бути задоволенні позовні вимоги на майбутнє, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки такий спосіб захисту не передбачений чинним законодавством. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed