Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору: Красноармійський відділ ГУ ДМС у Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Дух І.О. 16 червня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2311, яке зареєстровано в БТІ м. Красноармійська в реєстрову книгу дод.29 стор.55, номер запису 3207, реєстраційний номер 33379363. Разом з нею в будинку зареєстрована відповідачка, яка є колишньою дружиною її сина. Відповідачка зареєстрована в зазначеному будинку з 15 листопада 2011 року, як член сім'ї. Фактично з моменту реєстрації до теперішнього часу в будинку вона не проживала. Реєстрація відповідачки в її будинку позбавляє можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, в добровільному порядку відповідачка не знімається з реєстраційного обліку, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 червня 2011 року, посвідченого 16 червня 2011 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Дух І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2311 (а.с.10). Право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за позивачкою в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2011 року за реєстраційним номером 33379363 (а.с.9). Відповідачка зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 15 листопада 2011 року (а.с.4). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення пава власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідачки в місті її реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 15 листопада 2011 року підтверджується показаннями свідка [PERSON], актом Красноармійської міської ради Донецької області від 23.02.2016 р., згідно яких відповідачка не проживає в будинку [ADDRESS] з 15 листопада 2011 року, її особисті речі в будинку відсутні. За таких обставин, відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідачки на користь позивачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved