Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Наука» в особі директора товариства [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що протягом липня, 201 року відповідачем начебто від імені [PERSON] ради ветеранських і громадських організацій Кіровоградської області було створено і направлено на адресу Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України, Антикорупійного комітету, Міністерства оборони України та невстановленої кількості установ та організацій листи, в яких міститься завідомо неправдива інформація про те, що ТОВ «Наука», яке очолює [PERSON], виготовляє фальсифіковану продукцію бронежилети із металу, викраденого із заводу «Червона Зірка» та підроблені протигази, які несуть загрозу здоровю людей, що нанесло матеріальної шкоди державі на загальну суму 22 млн. грн. Вказане повідомлення досліджувалося, зокрема, і УМВС України в Кіровоградській області в ЖЄОЗП за №24121, однак за відсутністю ознак кримінального правопорушення в діях ТОВ «Наука» внесення інформації до ЄДРР не відбулося. Позивач також зазначив, що з тексту листів виходить, що його вину у «кримінальній афері, яку «кришують» перші особи Кіровоградської обласної ради» вже доведено і встановлено, тому відповідач вимагає «повернути кошти державі» і робить висновок, що продукція підприємства є «підробкою», а «військові частини нашої армії повністю забезпечені засобами хімічного захисту», тому продукції ТОВ «Наука» не потребують». Позивач вважає, що відповідач не має відношення до зазначеної неправдивої інформації, однак використовує та поширює її у наклепницьких листах лише тому, що «нам достеменно стало відомо», без надання при цьому будь-яких доказів. Крім того, вважає, що такі повідомлення направляються через особисту неприязнь і бажання отримати матеріальну вигоду від невстановлених осіб, з метою приниження ділової репутації підприємства яке є повністю легальним, його продукція сертифікована і відповідає вимогам чинного законодавства, та, поскільки, дані про [PERSON] раду ветеранських і громадських організацій Кіровоградської області як громадську організацію відсутні в Державному реєстрі громадських організацій, позивач вважає, що дійсним ініціатором звернення є безпосередньо відповідач [PERSON], який підписує вказані листи. Крім того, зазначив, що ТОВ «Наука», яке з 17.02.2009 року очолює [PERSON], має багатьох партнерів по Україні і займається виключно виготовленням протигазів із сертифікованих складових провідного виробника «[PERSON] ЛТД», які ніколи не викликали нарікань по якості, однак, нещодавно, один із контрагентів підприємства Державне підприємство з переробки брухту та відходів і вмістом дорогоцінних металів «Дніпро ВДМ» відмовився підписувати договір на тій підставі, що «директор керівник із сумнівною репутацією» і викликає недовіру, та підставою для такої думки, стала інформація, що була повідомлена йому Міністерством оборони України, яке проводило розслідування за листами, направленими відповідачем. Внаслідок недовіри до нього (директора [PERSON]А.) і безпосередньо до ТОВ «Наука», як виробника, підприємство не уклало угоду на загальну суму 99 998, 94 грн. та припинено відносини з товариством. Директор ТОВ «Наука» [PERSON] також зазначив, що з того моменту, коли він дізнався про це від керівника контрагента, він не може нормально працювати, постійно думаючи про те, що в будь-який момент інші контрагенти, з якими очолюване ним підприємство має ділові стосунки, можуть розірвати договірні відносини на підставах недовіри до ТОВ «Наука» та до нього, як до директора товариства особисто. Крім того, зазначив, що протягом шести місяців він вимушений був давати пояснення органам внутрішніх справ, постачальникам, Міністерству оборони та органам сертифікації, спростовуючи щоразу образливі та наклепницькі домисли відповідача, втрачаючи свій робочий час, душевний спокій та впевненість в завтрашньому дні, як керівника юридичної особи, репутацію якої свідомо зіпсовано. Вважає, що внаслідок поширення відповідачем відомостей, що не відповідають дійсності, він ([PERSON]А.) несе моральні страждання, йому було завдано моральної шкоди, яка оцінена в розмірі 120 000 грн. 00 коп., виходячи з глибини моральних страждань та розміру прибутку, яке недоотримало підприємство, та яка виразилася в приниженні честі, гідності, розголошення індивідуальної інформації про нього, на яку не було надано дозволу, приниження ділової репутації підприємства, яке він очолює, крім того, підприємство функціонує нестабільно, втрачає контрагентів, причиною чого є неправдиві відомості, які направляються нібито від імені неіснуючої організації Комітет з організації громадського контролю за роботою правоохоронних органів та органів прокуратури та суддів і боротьби з корупцією [PERSON] ради ветеранських і громадських організацій Кіровоградської області. Вищевикладене свідчить про порушення його ([PERSON]А.) особистих немайнових прав, а також прав юридичної особи: на повагу до гідності та честі (ст.297 ЦК України) та на недоторканність ділової репутації (ст.299 ЦК України). З огляду на викладене вище, та з посиланням на ст.ст.277, 297, 299 ЦК України, позивач ТОВ «Наука» в особі директора [PERSON] просить зобовязати відповідача [PERSON] спростувати письмово недостовірну інформацію про те, що «ТОВ «Наука» вул.Виставочна, 1б, якою керує [PERSON] (домашня адреса [ADDRESS]) протягом останнього часу незаконно виготовляє підроблені бронежилети з металу заводу «Червона Зірка» в м.Кіровоград, а також підроблені протигази, які не мають державного сертифікату і несуть собою загрозу здоровю», а також відомості про те, що «кримінальну аферу ТОВ «Наука» «кришують» перші особи Кіровоградської обласної ради» шляхом публікації публічного спростування та вибачення перед ним ([PERSON]А.) особисто за підписом [PERSON] та спростуванням цієї інформації, що стосується ТОВ «Наука», як юридичної особи. Крім того, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 120 000 грн. як відшкодування моральної шкоди, нанесеної розголошенням індивідуальної інформації про особу та завідомо неправдивому звинуваченні у кримінальному правопорушенні. Представник позивача ТОВ «Наука» - адвокат [PERSON] (договір про надання адвокатських послуг від 27 липня 2015 року) під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] (довіреність від 18 квітня 2016 року) позовні вимоги не визнали, вважаючи, що вони не грунтуються на нормах матеріального права, є безпідставними, просили відмовити позивачу в їх задоволенні. На обгрунтування заперечень, з посиланням на ст.ст.34, 40 Конституції України, Постанову Верховного Суду України №1 від 22.05.2009 року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», висновки , викладені в рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003, зазначили, що при здійсненні громадської діяльності по запобіганню і протидії корупції в органах державної влади, правоохоронних органах та підприємствах, які проводять державні закупівлі і реалізують продукцію, яка оплачується за рахунок коштів Державного бюджету, відповідач від мешканців міста та засобів масової інформації неодноразово отримував інформацію про те, що ТОВ «Наука», яке очолює директор [PERSON], не маючи належного технологічного обладнання, і, фактично в кустарних умовах (в непристосованому для цього приміщенні) спочатку виготовляло бронежилети, використовуючи стальні плити, отримані від заводу «Червона Зірка», які за своїми властивостями не відповідали належному ступеню захисту особи військовослужбовця від ураження вогнепальної зброї, а в подальшому, підприємство перейшло на випуск масок-протигазів, використовуючи для цього, в якості комплектуючих старі протигази, виготовлені ще під час існування Радянського Союзу, та велику партію цих протигазів на загальну суму 22 мільйона грн. (по ціні 3 666 грн. за одиницю) товариство реалізувало підрозділам Збройних Сил України, при цьому, порівнявши вартість цих масок з аналогічною продукцією в інтернеті, було встановлено, що вартість значно перевищує свої аналоги, вартість яких коливається від 490 грн. до максимальної 2 450 грн. за одиницю продукції, а відтак, оцінивши отриману інформацію, відповідач прийшов до висновку про те, що вона може свідчити про корупцію та зловживання як посадових осіб підприємства, так і службових осіб органів влади при використанні коштів державного бюджету, внаслідок чого державі завдана матеріальна шкода в особливо великих розмірах. Крім того, зазначили, що відповідачем з огляду на отриману інформацію, було надіслано звернення до СБУ та Національного антикорупційного бюро для перевірки даної інформації та вжиття відповідних заходів в межах компетенції цих правоохоронних органів, а не з метою її поширення, на підставі чого вважають, що в діях відповідача відсутні ознаки цивільного правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена ст.ст.94 та 277 ЦК України, а відтак у позивача відсутні правові підстави як для спростування інформації, яку відповідач повідомив правоохоронним органам, так і для відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Заслухавши пояснення представника позивача в обґрунтування позовних вимог, заперечення проти позову відповідача та в його інтересах представника, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч.1 ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Вищевказаною правовою нормою передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. На підставі чого, та відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, які належать до спеціальних способів захисту особистого немайнового права юридичної особи внаслідок поширення про неї недостовірної інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Крім того, відповідно до ч.ч.4, 7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила нформацію, у такий же спосіб, у який вона булла поширена. Під поняттям «спростування» розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, не заперечувалося відповідачем по справі, що 25 червня 2015 року за №55/15, [PERSON], як заступником Голови [PERSON] по боротьбі з корупцією, направлено звернення до СБУ, в якому зазначено, що «[PERSON] ветеранських організацій Кіровоградської області звертається до [PERSON] у звязку з тим, що нам достеменно стало відомо про те, що ТОВ «Наука», вул.Виставочна, 1б, м.Кіровоград, якою керує [PERSON] (домашня адреса: [ADDRESS]) протягом останнього часу незаконно виготовляє підроблені бронежилети з металу заводу «Червона Зірка» м.Кіровоград «львівський варіант», а також підроблені протигази, які не мають державного сертифікату і несуть собою загрозу здоровю. за виготовлення цієї підробленої продукції держава платить великі грошові суми з державного бюджету 22 мільйони гривень за 6 тисяч штук масок, тобто 3 666 грн. за штуку, коли кращі зарубіжні аналоги коштують вдвічі дешевше. Крім того, військові частини нашої армії повністю забезпечені засобами хімічного захисту, а також достеменно відомо, що цю кримінальну аферу «кришують» перші особи Кіровоградської обласної ради. Просимо порушити кримінальне провадження та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб, а також повернути кошти державі. Про прийняте рішення просимо повідомити нас письмово». Також встановлено, що відповідно до Положення про [PERSON] ветеранських та громадських організацій Кіровоградської області, погодженого на зборах ветеранських та громадських організацій Кіровоградської області 24 лютого 2014 року, головною метою утворення та діяльності [PERSON] ветеранських та громадських організацій Кіровоградської області є узгодження дій та обєднання зусиль ветеранських і громадських організацій Кіровоградської області з питань активізації процесу щодо врегулювання соціально-політичної кризи в країні, захисту прав та свобод всіх верст населення Кіровоградської області. [PERSON] ветеранських та громадських організацій Кіровоградської області є відкритим громадським обєднанням для входження до його складу як діючих, так і новостворених ветеранських громадських обєднань учасників бойових дій та учасників антитерористичної операції. Основними завданнями [PERSON] ради є: сприяння формування нових гілок влади на демократичній основі і проведенню справедливої державної політики щодо розбудови громадянського суспільства, в якому люди будуть рівними в своїх громадянських правах та свободах; обєднання зусиль для участі у розбудові демократичної, вільної України, де панує мораль та закон, права та обовязки людини і соціальна справедливість у суспільстві; утворення громадського контролю за діями влади, правоохоронних органів та інших гілок влади за дотримання законів України у своїй діяльності. Крім того, відповідно до протоколу №2 установчих зборів [PERSON] ветеранських і громадських організацій України в Кіровоградській області від 05 березня 2015 року, вирішено створити при [PERSON] пять комітетів за напрямками діяльності контролю за роботою правоохоронних органів, прокуратури та судів і боротьби з корупцією. Обрати керівником комітету [PERSON] і надати йому повноваження самостійно вирішувати питання по перевірці матеріалів про злочинну і корупційну діяльність і направлення їх для перевірки в правоохоронні органи. Судом також встановлено, що в подальшому зазначене звернення було переадресовано з ГСУ СБУ на адресу Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, яке отримало зазначене звернення 24 липня 2015 року. Відповідно до висновку про результати розгляду матеріалів ЄО №24121 від 03 серпня 2015 року, складеного ст.оперуповноваженим в [PERSON] УМВС України в Кіровоградській області [PERSON], за заявою заступника голови громадської організації «Комітет з організації громадського контролю за роботою правоохоронних органів, прокуратури та судів і боротьби з корупцією» [PERSON], яка надійшла 24.07.2015 року до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області з ГСУ СБУ України щодо неправомірних, зі слів заявника, дій керівника ТОВ «Наука» [PERSON], який, на його думку, незаконно виготовляє бронежилети та протигази, та продає їх по завищеним цінам МО України, враховуючи той факт, що під час перевірки звернення не було встановлено порушень діючого законодавства, а також у звязку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, матеріали ЄО №24121 від 24.07.2015 року були розглянуті відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», перевірку по матеріалам ЄО №24121, вважати закінченою, а факти, викладені в зверненні, вважати такими, що не знайшли свого підтвердження. Крім того, ініціатору звернення [PERSON] за вих.№22/7208 від 11.08.2015 року Кіровоградським МВ УМВС України в Кіровоградській області було надано відповідь, відповідно до якої відомості, викладені в заяві від 22 червня 2015 року щодо неправомірних дій керівника ТОВ «Наука» [PERSON] розглянуто керівництвом відділу та 24.07.2015 року Кіровоградським МВ УМВС України в області зазначене звернення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №24121, при цьому, у звязку з відсутністю ознак кримінального правопорушення у діях ТОВ «Наука», підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено, у звязку з чим звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до інформації прокуратури Кіровоградської області від 28.03.2016 року за вих.№04/2/4-918-16, адресованої на адресу заступника голови [PERSON] ради по боротьбі з корупцією [PERSON] досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016120020001674 за фактом продажу службовими особами ТОВ «Наука» неякісних виробів триває, копію звернення з метою перевірки викладених доводів направлено до СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в області. Окрім того, встановлено, що в провадженні СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016120020001674 від 10.02.2015 року на підставі заяви [PERSON] з приводу виготовлення службовими особами ТОВ «Наука» протигазів та бронежилетів без відповідного сертифіката якості та подальшої їх реалізації військовим частинам України, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, та постановою про закриття кримінального провадження від 03.08.2016 року, винесеною слідчим СВ Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області [PERSON], кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016120020001674 від 10.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Як на підстави позовних вимог позивач ТОВ «Наука» зазначив про те, що протягом липня, 2015 року відповідачем було створено і направлено на адресу Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України, Антикорупційного комітету, Міністерства оборони України та невстановленої кількості установ та організацій листи, в яких міститься завідомо неправдива інформація про те, що ТОВ «Наука» виготовляє фальсифіковану продукцію- бронежилети із металу, викраденого із заводу «Червона зірка» та підроблені протигази, які несуть загрозу здоровю людей, що нанесло матеріальної шкоди державі на загальну суму 22 млн. грн., при цьому, відповідач не має будь-якого відношення до зазначеної неправдивої інформації, однак використовує та поширює її у листах, які мають ознаки наклепницьких, без надання будь-яких матеріальних доказів, з метою приниження ділової репутації позивача ТОВ «Наука». Згідно з розясненнями, викладеними у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «По судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів та телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Ділова репутація юридичної особи - це її особисте немайнове благо, яке формується на основі існуючої інформації про престиж її ділових якостей, її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів та інших суб'єктів цивільного права, яке може бути надане у користування іншим суб'єктам цивільного права та охороняється законом. Більш того, під поняттям «ділова репутація» розуміється сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Стаття 201 ЦК України відносить ділову репутацію до особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством поряд з життям, здоровям, іменем, честю, гідністю та іншими особистими немайновими благами. На законодавчому рівні закріплено право на недоторканність ділової репутації. Так, згідно з ст.94, ст.299 ЦК України юридична та фізична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Аналізуючи зазначене вище, судовому захисту підлягає не сама недоторканна ділова репутація, а право на неї, тобто особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права на недоторканність її ділової репутації, а не саме благо. Під час судового розгляду справи відповідач не заперечував, що він дійсно звертався в липні, 2015 року з заявою до СБУ, зазначаючи також про те, що при здійсненні ним громадської діяльності по запобіганню і протидії корупції в органах державної влади, правоохоронних органах та підприємствах, які проводять державні закупівлі і реалізують продукцію, яка оплачується за рахунок коштів державного бюджету України, він від мешканців міста та засобів масової інформації неодноразово отримував інформацію про те, що ТОВ «Наука», яке очолює [PERSON], не маючи належного технологічного обладнання, і, фактично, в непристосованому для цього приміщенні, спочатку виготовляло бронежилети, використовуючи стальні плити, отримані від заводу «Червона зірка», а в подальшому підприємство перейшло на випуск масок-протигазів, використовуючи для цього в якості комплектуючих старі протигази, та велику партію цих протигазів на загальну суму 22 млн. грн. по ціні 3 666 грн. за одиницю, товариство реалізувало підрозділам Збройних Сил України, порівнявши вартість протигазів з аналогічною продукцією в Інтернеті, встановив, що зазначена вартість значно перевищує свої аналоги, та з урахуванням всієї отриманої інформації, дійшов висновку про те, що така інформація може свідчити про корупцію і зловживання як посадових осіб підприємства, так і службових осіб органів влади при використанні коштів державного бюджету, на підставі чого метою його звернення до СБУ була перевірка зазначеної інформації та вжиття відповідних заходів в межах компетенції цих правоохоронних органів, а не з метою її (інформації) поширення. При цьому, судом відзначається, що доказів про те, що відповідач також звертався з листами до Генеральної прокуратури України, Міністерства оборони України, а також невстановленої кількості установ та організацій, позивачем в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України, суду не надано, не містять їх і матеріали справи, а також заперечувалося відповідачем по справі. Не приймаються судом до уваги і твердження позивача про те, що у звязку з розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації, з підприємством відмовився підписувати договір один з контрагентів - Державне підприємство з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів «Дніпро ВДМ» на тій підставі, що «керівник ТОВ «Наука» із сумнівною репутацією» і викликає у нього недовіру, так як належних доказів на підтвердження такого твердження контрагента позивачем суду не надано, крім того,з інформації зазначеного підприємства на адресу ТОВ «Наука» від 07.08.2015 року вбачається, що контрагентом повідомлено ТОВ «Наука» про неможливість підписання основного договору у вказаний термін, оскільки за повідомленням Міністерства оборони України ним проводиться перевірка відомостей за заявою [PERSON] ради ветеранських і громадських організацій Кіровоградської області щодо фальсифікування ТОВ «Наука» продукції протигазів фільтруючих ФП-М05У, що можуть нести загрозу здоровю людей. Доказів звернення та зміст звернень відповідача [PERSON] з відповідними листами до Міністерства оборони України позивачем суду не надано. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302 ЦК України). Таке конституційне та законодавче регулювання права особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується із Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, яким визначено, що кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір (пункт 2 статті 19). Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації соціально-економічних, політичних та інших прав і законних інтересів та скаргою на їх порушення. Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Не може застосовуватися ст.277 ЦК України у випадку, коли особа звертається до суду, іншого правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної відповідно до закону владними повноваженнями, із заявою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи організація наділені владними повноваженнями по поновленню законності у відповідних відношеннях чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника. Таке звернення до держави в особі суду, правоохоронного органу чи іншого державного органу, іншої організації, наділеної владними повноваженнями про вирішення спору, поновлення прав чи захист законних інтересів чи поновлення законності, не є поширенням відомостей в розумінні ст.277 ЦК України, така ж правова позиція викладена Конституційним Судом України в рішенні №8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) (справа про поширення відомостей),за якою звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чиповідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами і не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи. Аналогічні розяснення містяться і в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, за якими суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів (органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів) із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. За викладених вище обставин, оцінивши надані сторонами по справі докази щодо їх належності, достовірності та допустимості, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог відповідно до положень ст.11 ЦПК України, виходячи також з заявлених позивачем позовних вимог, обраного позивачем способу захисту цивільного права, а також підстав позову, суд приходить до висновку про те, що звернення відповідача до правоохоронного органу з метою перевірки фактів, викладених у зверненні, та вжиття відповідних заходів в межах компетенції та повноважень правоохоронного органу, не може розцінюватися як поширення неправдивої інформації стосовно позивача, оскільки має місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, крім того, судом також не встановлено, що повідомлення відповідачем правоохоронному органу зазначеної вище інформації з метою її перевірки останнім, мало на меті приниження ділової репутації позивача, на підставі чого відсутні правові підстави для спростування інформація, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог позивача ТОВ «Наука» про зобовязання відповідача [PERSON] спростувати письмово недостовірну інформацію шляхом публічного спростування, що стосується ТОВ «Наука», як юридичної особи, слід відмовити у звязку з їх безпідставністю. Щодо вимог позивача про публічне вибачення відповідача перед позивачем особисто, суд враховує, що відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україніґрунтується на засадах, відповідно до якихніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. В свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. З огляду на зазначене, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статях 16, 277 ЦК України. Аналогічна позиція викладена і в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Окрім того, позивачем ТОВ «Наука» в особі директора [PERSON] предявлено також вимоги до відповідача про стягнення з останнього на користь [PERSON], моральної шкоди в розмірі 120 000 грн., як відшкодування моральної шкоди, нанесеної розголошенням індивідуальної інформації про особу та завідомо неправдивому звинуваченні у кримінальному правопорушенні, в задоволенні яких слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу чи ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як вбачається із змісту заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, в межах яких та на підставі ст.11 ЦПК України судом розглядається цивільна справа, моральна шкода стягується на користь [PERSON] як фізичної особи, яка заподіяна останньому внаслідок розголошення відносно нього індивідуальної інформації та завідомо неправдивому звинуваченні у кримінальному правопорушенні, однак [PERSON] як фізична особа не звертався до суду як позивач, і відповідно не є стороною по справі, а є керівником юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Наука», крім того, позов в цій частині позовних вимог є необґрунтованим та безпідставним. Аналізуючи положення ст.201 ЦК України можна зробити висновок, що ділова репутація є немайновим благом, отже охороняється чинним законодавством України. У разі наявності порушень, юридична особа має право вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди за приниження її ділової репутації. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, заподіяння моральної шкоди юридичній особі шляхом поширення відомостей, що ганьблять її ділову репутацію, обовязково заподіює шкоду і визначеній особистості честі, гідності та діловій репутації конкретного громадянина (наприклад, керівника, засновника і т.п.) Таким чином, вимогу про відшкодування моральної шкоди може бути подано як самою юридичною особою, так і громадянином керівником чи засновником індивідуально. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації підприємства. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом, де враховується характер і обсяг фізичних та душевних страждань, а також інші обставини. Щоб компенсувати моральну (немайнову) шкоду юридична особа повинна встановити факт правопорушення, і тільки потім може вимагати компенсацію за шкоду, яка їй заподіяна як матеріальну, так і моральну. Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про спростування недостовірної інформації, в їх задоволенні позивачу ТОВ «Наука» слід відмовити. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.19, 34 Конституції України, ст.ст.15, 16, 80, 81, 82, 94, 277 ЦК України,

Outcome: dismissed