Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити юридичний факт того, що вона, [PERSON], [INFO], уродженка с. Бабаї Харківського району Харківської області та її малолітня донька - [PERSON], [INFO], уродженка смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області являються за етнічним походженням німцями по материнській лінії. Заявник зазначає, що народилась вона [INFO] року в смт. Бабаї Харківського району Харківської області. Як вбачається з вказаного свідоцтва про народження та Витягу із державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від [INFO], її батьками були: [PERSON] за національністю - українець та [PERSON] - німка. 02 листопада 2014 року, заявник зареєструвала шлюб у відділі ДРАЦСу Віньковецького РУЮ у Хмельницькій області, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (видане повторно), згідно з яким вона взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Маючи намір на відновлення своєї та своєї малолітньої доньки дійсної національності, вона звертається до суду із заявою про встановлення факту своєї етнічної належності німецького походження по лінії матері. Зазначений факт надасть їй право безперешкодно відвідувати Німеччину з метою викладання німецької мови, оскільки вона за дипломом філолог, а також відвідувати могилу діда та бабусі, які похоронені в місті Оснабрюк Землі Нижня Саксонія Німеччини. Зараз їй в цьому відмовлено. Вона звернулась до Віньковецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області з відповідною заявою про внесення змін та доповнень до актового запису про шлюб та народження своєї доньки [PERSON], однак у внесенні змін до актового запису їй було відмовлено та роз'яснено, що підставою для внесення відповідних змін до актового запису може бути рішення суду. Посилаючись на правові норми Закону України "Про національні меншини в Україні" вона просить її вимоги задовольнити. В судовому зсіданні представник заявниці підтримав заявлені вимоги з підстав означених у заяві та просить їх задовольнити. Звернула увагу суду на те, що матір та бабуся заявниці за національністю німкені, що підтверджено відповідними документами. Представник заінтересованої особи, Віньковецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану громадян Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, будучи повідомленим належним чином про дату і час розгляду справи, у суд на розгляд не з'явився, відповідно до ч.3 п.1 ст.223 ЦПК України розгляд справи проведено без його участі. Заслухавши представника заявниці, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно паспортних даних громадянина України (паспорт серії [NUMBER]) заявник [PERSON] народилась [INFO] року в смт. Бабаї Харківського району Харківської області. ЇЇ донькою являється [PERSON], [INFO] року (свідоцтво про народження [NUMBER]). Дівоче прізвище заявниці «[PERSON]». В свідоцтві про її народження [NUMBER] мамою записана [PERSON]. Ця ж особа записана і в витягу із державного реєстру актів цивільного стану № 00016279075 від 04.02.2016 року. Те, що [PERSON], [INFO] змінила прізвище на «[PERSON]» і ця особа являється матір'ю заявниці, заявницею суду не доведено, як не доведено, що [PERSON] і [PERSON] одна і та сама громадянка. Саме на те, що [PERSON] за національністю німка посилається заявниця, висуваючи вимогу її етнічного походження. Згідно представленого нею висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану повідомляється, що в актовому записі про народження заявниці № 55 складеного Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 15.07.1988 року у відомостях про національність батька зазначено «українець», у відомостях про національність матері зазначено «росіянка», з повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 18860243, сформований Віньковецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 17.10.2017 року щодо актового запису про народження № 55 складеного Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 15.07.1988 року вбачається, що до даного актового запису були внесені зміни, дата та підстава даних змін не зазначена. Суть змін: у відомостях про дитину - [PERSON] змінено на [PERSON], [PERSON] змінено на [PERSON]; у відомостях про батька - [PERSON] змінено на [PERSON]; у відомостях про матір - [PERSON] змінено па [PERSON], [PERSON] змінено на [PERSON], росіянка змінено на німка. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із того, що батько заявниці записаний українець, а матір [PERSON] міняла батьківство, прізвище і записана - росіянка, яка поміняла національність на німка, без підтвердження підстав таких змін, у суду немає доказів, які б говорили про етнічне походження з [PERSON] від гілки арійської раси, яка визначає її етнос, тобто рід, расу, походження. Це лише догадки, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. Також не підтверджено родинний зв'язок заявниці з [PERSON] та [PERSON], які проживали в м. Фюрт та Траунштайн Німеччини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту того, що вона, [PERSON], [INFO], уродженка с. Бабаї Харківського району Харківської області та її малолітня донька - [PERSON], [INFO], уродженка смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області, являються за етнічним походженням німцями по материнській лінії, заявниця недостатньо надала суду доказів про зазначені нею обставини, а надані докази не дають суду можливості встановити цей факт. На підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу у законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. Згідно зі ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з цим не повинно зашкоджувати такій особі. Суд враховує, що в ст. 24 Конституції України закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, на території України факт належності особи до будь-якої етнічної групи не тягне за собою юридичних наслідків. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до ст. 13 цього Закону громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Як визначено у ст. 15 цього Закону громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах заявника національності «німець» не перешкоджає заявнику дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення. Тобто, належність особи до певної етнічної групи залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, проте, якщо такий факт надає певні права чи переваги для особи відповідно до ЗУ «Про міжнародне приватне право» то цей факт повинен бути доведеним достатніми доказами в суді , відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявниця не довела суду юридичний факт належності її та її доньки до вказаної етнічної спільноти - німці, за походженням своєї матері.

Outcome: dismissed