Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, завданих прийняттям незаконного рішення, вказуючи про те, що в 1995 році було створено колективне підприємство «Калита». Вона являється одним із засновників даного колективного підприємства. Для створення колективного підприємства «Калита» 10 засновниками підприємства, було внесено кошти, на придбання рухомого майна орендного підприємства. Частка кожного із них в рухомому майні підприємства становить по 10 %. Але щоб працювати, їм необхідно було мати приміщення. Тому вони за власні кошти та приватизаційні сертифікати засновників викупили у 14.05.1996 р. в фонду комунального майна м. Черкаси приміщення перукарні, де вона внесла кошти та приватизаційні сертифікати, в сумі 40 % вартості приміщення, тому її частка в нерухомому майні за її підрахунками повинна становити 14,4 %, загальна частка в майні товариства 24,4 % від його загальної вартості. З червня 2008 року вона звернулася і заявою до загальних зборів учасників товариства про визначення її частки в майні товариства, на що отримала відмову. Рішенням загальних зборів учасників КП «Калита» від 4 липня 2008 року їй відмовлено в визначенні частки в майні комунального підприємства, мотивуючи тим, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 лютого 2006 р. їй відмовлено у визначенні її частки в майні КП «Калита». Таке твердження зборів учасників підприємства є помилковим, так як вказаним рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 лютого 2006 року їй було відмовлено у визнанні права власності в колективному підприємстві, так як вона не виходила з колективного підприємства. В своїй заяві від З червня 2008 року вона просила визначити свою частку в майні колективного підприємства. 23 січня 2009 року рішенням загальних зборів учасників КП «Калита» її було виключено зі складу засновників КП «Калита» без виплати належних платежів та компенсацій. 30 січня 2009 року державний реєстратор виконавчого комітету Черкаської міської ради здійснив державну реєстрацію приватного підприємства «КАЛИТА-ПЛЮС», яке було створено шляхом реорганізації (перетворення) КП «Калита». Після чого вона була змушена звернутися до суду з позовом до Приватного підприємства «КАТИТА-ПЛЮС» про стягнення частки майна, який був задоволений частково. Було стягнуто з Приватного підприємства «Калита-Плюс» на її користь статутний внесок в розмірі 10%, що дорівнює 1,16 грн., а також вартість майна товариства, пропорційно її внеску до Статутного фонду, в сумі 45 223,12 грн., а всього кошти в сумі 45224,28 грн., у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Таким чином, по частині коштів, які повинні були їй виплатити в якості компенсації після виходу зі складу засновників КП «Калита», судове рішення прийняте не було в зв'язку з необґрунтованістю підстав такої виплати. Вважає, що відмова загальними зборами учасників КП «Калита» 4 липня 2008 року в визначенні її частки в майні комунального підприємства, є незаконною, такою, що протирічить внутрішнім документам підприємства і саме ця відмова призвела до збитків, які вона понесла після виходу з КП «Калита», також додатково підлягає до виплати 11% від вартості усього майна ПП «КАЛИТА-ПЛЮС», як правонаступника КП «Калита», що становить 49745,43 грн., тому звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд, визнати неправомірним рішення загальних зборів учасників колективного підприємства «Калита» від 4 липня 2008 року в частині залишення без задоволення її заяви про визначення частки в рухомому та нерухомому майні підприємства; стягнути з відповідача на її користь 49745,43 грн. збитків, отриманих в результаті прийняття неправомірного рішення та судовий збір в сумі 497,45 грн. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали заперечення в якому вказували, що позовні вимоги не обгрунтовані та такі, що не відповідають вимогам закону а тому просили в задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 10 лютого 1995 року було створено колективне підприємство «Калита». Засновниками КП «Калита» стало 10 осіб, в тому числі і [PERSON] Всі засновники підприємства, внесли кошти, на придбання рухомого майна орендного підприємства і частка кожного із них в рухомому майні підприємства становить по 10 %. 23 січня 2009 року рішенням загальних зборів учасників КП «Калита» [PERSON] було виключено зі складу засновників КП «Калита» без виплати належних платежів та компенсацій. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.08.2007 року "Практика розгляду судами корпоративних спорів" зазначено наступне: «Зокрема, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону N 1576-ХІІ); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч. 4 ст. 43 Закону N 1576-ХІІ); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримана процедура надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону N 1576-ХІІ). Як вбачається з протоколу №1 загальних зборів учасників колективного підприємства «КАЛИТА» від 04.07.2008 року та реєстру присутніх на загальних зборах КП «КАЛИТА» 04.07.2008 р., на загальних зборах були присутні всі учасники підприємства, рішення на зборах приймалися з питань, які були включені до порядку денного зборів. Заява учасника [PERSON] про визнання її частки в рухомому та нерухомому майні підприємства у розмірі 24,4% була розглянута, проти задоволення цієї заяви проголосувало шість учасників (60%) із семі осіб, які залишалися учасниками підприємства на той час. Підставою відмови в задоволенні заяви було рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 лютого 2006 року у справі №22- 475-2006 р., яким встановлено, що позивачка, [PERSON] звернулась з позовом до КП «Калита» і «просила суд визначити частку, яка належить її в спільному майні колективного підприємства «Калита», визначивши її 20% права власності на нерухоме майно-приміщення перукарні КП «Калита» та 10% права власності на рухоме майно - обладнання перукарні КП «Калита»» (абзац третій мотивувальної частини рішення сторінка перша). Суд відмовив [PERSON] в позові мотивуючі тим, що КП «Калита» є власником виробленої продукції, одержаних доходів, а також іншого майна, придбаного на підставах не заборонених законом, а член колективного підприємства має право на отримання вартості своєї частки лише при виході з засновників КП, а не право власності на частку в майні товариства (абзаци сьомий, дев'ятий рішення). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2011 року у справі за позовом [PERSON] до приватного підприємства «Калита-Плюс» про стягнення частки майна підприємства суд вирішив стягнути з приватного підприємства «Калита-Плюс» на користь [PERSON] статутний внесок в розмірі 10%, що дорівнює 1,16 грн., а також вартість майна підприємства, пропорційну її внеску до Статутного фонду, в сумі 45 223,12 грн., а всього кошти в сумі 45224,28 грн. Зазначене рішення в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 20.06.2011 року у справі №22ц-1473/2011. Таким чином, суди прийшли до висновку, що статутний внесок [PERSON] складає 10% та їй належить до виплати, у зв'язку з виключенням зі складу учасників підприємства, вартість її частки у майні підприємства пропорційної її статутному внеску. Суди відмовили в задоволені вимоги [PERSON] в частині стягнення коштів внесених позивачкою на придбання приміщення перукарні, оскільки ця вимога не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. У відповідності до вимог частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, закон не відносить до збитків частку вартості усього майна правопорушника, ПП «КАЛИТА-ПЛЮС», як зазначає позивачка. Також позивач стверджує, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів вона понесла збитки і у вигляді упущеної вимоги. Між тим, в розумінні ЦК України упущена вигода - це доходи, які б особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Позивач має довести реальну можливість отримання майна, грошових сум, якби його право не було порушено. Однак із наданих суду доказів заподіяної шкоди у вигляді упущеної вигоди, позивач посилається на теоретичні припущення, щодо абстрактних доходів (11% від вартості усього майна ПП « Калит а -Плюс»). За таких обставин суд, приходить до висновку по відмову у задоволенні позову, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed