Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 09.12.2001 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що у книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №292. Від шлюбу позивач із відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося. 30.08.2008 року позивач із відповідачем припинили сумісне життя, з того часу спільне господарство ними не ведеться та проживають окремо один від одного. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу із відповідачем стало неможливим. Тому звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та просить залишити проживати сина [PERSON], [INFO] разом з нею. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 09.12.2001 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що у книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №292. Від шлюбу позивач із відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося. 30.08.2008 року позивач із відповідачем припинили сумісне життя, з того часу спільне господарство ними не ведеться та проживають окремо один від одного. Примирення та подальше спільне життя між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved