Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] про демонтаж реконструйованого горища. Позовні вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира №1 на першому поверсі будинку №14 по вул. Київській в м. Івано-Франківську. Будинок двоквартирний, кв. №2 розташована на другому поверсі і належить відповідачу [PERSON] Сторонам на праві спільної власності належить земельна ділянка під житловим будинком площею 0,0458 га. У 2011 році відповідач розпочав роботи з реконструкції горища під житло з надбудовою мансардного поверху. Вказані роботи ведуться без будь-якої проектної та дозвільної документації. Оскільки, будівництво ведеться без згоди позивача, останній змушений був звернутись до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області з відповідною заявою. У результаті перевірки на відповідача було складено припис та зобовязано припинити виконання будівельних робіт та усунути виявлене порушення. Припис щодо усунення порушень у сфері містобудування досі не виконано. [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст. 96 КУпАП. Самочинні будівельні роботи з надбудови мансардного поверху здійснено [PERSON] без згоди позивача на горищі будинку №14 по вул. Київській, яке належить на праві спільної сумісної власності всім власникам квартир у будинку, тобто позивачу та відповідачу. Отже, роботи ведуться з істотним порушенням прав позивача. А тому просить зобовязати [PERSON] привести до попереднього стану шляхом демонтажу реконструйованого горища по вул. Київській 14 в м. Івано-Франківську. Витрати повязані із приведення до попереднього стану шляхом демонтажу реконструйованого горища покласти на відповідача. 13.05.2016 року позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог, яким просив усунути перешкоди у користуванні горищем, шляхом зобовязання відповідача звільнити його; збовязати відповідача провести демонтаж самовільно проведеної незаконної реконструкції цілого спільного горища під мансардний поверх в житловому будинку по вул. Київській 14 в м. Івано-Франківську; витрати повязані із приведення до попереднього стану шляхом демонтажу реконструйованого горища покласти на відповідача. Позивач, представник позивача в судовому засіданні просили позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві та клопотанні про уточнення позовних вимог. Відповідач проти позову заперечив, суду повідомив, що проведення будь-яких робіт на горищі будинку без згоди позивача як співвласника ще не є порушенням його прав. Позивачем не наведено в чому полягає порушення його прав як співвласника приміщень загального користування, які саме перешкоди створені відповідачем у користуванні та розпорядженні приміщеннями горища (мансарди) у вказаному будинку. Позивачем не представлено суду жодних доказів які б підтверджували, що проведені відповідачем роботи на горищі загрожують подальшій безпечній експлуатації будинку, а також не представлено жодного доказу порушень прав позивача як співвласника горища. Приміщення над другим поверхом у будинку не приєднані до квартири відповідача, залишаються приміщеннями загального користування, оскільки, до них мають однаковий та рівний доступ як відповідач так і позивач, жодних замків чи інших перешкод, які б створювали відповідачу будь-які переваги для потрапляння до приміщень загального користування у порівнянні з позивачем немає. Відсутні перешкоди для позивача у користуванні приміщеннями горища(мансарди) на таких же умовах як і у відповідача. Позивач надав відповідачу усну згоду на проведення робіт. Відсутність письмового погодження робіт на спільному допоміжному приміщенні будинку не є належним доказом порушення прав позивача. Після проведених робіт горище не змінило цільового призначення. Горище не облаштовано під житло, там не проводиться господарська чи підприємницька діяльність, на горище доступ відкритий. Крім того, позивач зобовязаний виконувати ремонтно-будівельні роботи на спільному горищі разом із відповідачем спільно. Від цього позивач самоусунувся, бо не хотів нести зайвих витрат, адже він проживає поверхом нижче і замокання даху його менше стосується. У результаті проведених будівельних робіт були замінені корозійні елементи перекриття бляшаного даху на металевий профнастил, замінені ветхі деревяні балки на нові, стіни горища по периметру були укріплені газоблоками, комини були укріплені керамічною та силікатною цеглою. Виконання таких робіт було підтверджено висновками судових експертів. В результаті виконаних робіт, експлуатаційні показники елементів будівлі поліпшилися. В судовому засіданні відповідач, представник відповідача просили в позові відмовити з підстав наведених у запереченні та письмових поясненнях. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування спільною сумісною власностю внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 30.06.2000 року [PERSON] придбав квартиру №1, яка знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Івано-Франківську (а.с.5). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 31.03.2000 року [PERSON] придбав кв. №2, яка знаходиться в будинку №14 по вул. Київська в м. Івано-Франківську (а.с.6). Згідно копії державного акту Серія ІФ №8322 на право приватної власності на землю виданого [PERSON] та [PERSON], які мешкають в м. Івано- Франківську на вул. Київській 14 на підставі рішення виконкому Івано-Франківської міської Ради народних депутатів від 19.05.2001 року №204 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0458 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території м. Івано-Франківська Івано-Франківської міської ради вул. Київська 14. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.7). 15.03.2011 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Івано-Франківській області було винесено припис щодо усунення порушень у сфері містобудування [PERSON] Перевіркою було виявлено порушення, а саме, виконані роботи з реконструкції горища будинку №14 на вул. Київська без погодженої проектної документації, та надано термін до 15.09.2011 року усунути виявлені порушення(а.с.8). З заявою від 20.05.2011 року [PERSON] звернувся до інспекції ДАБК в Івано-Франківській області щодо законності перебудови двохповерхового будинку [PERSON]П.(а.с.43). У звязку з цим [PERSON] було зобовязано негайно припинити виконання будівельних робіт (а.с.44). 15.08.2011 року складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері містобудування на [PERSON] за порушення ч. 3 ст. 96 КУпАП та 15.08.2011 року винесено постанову про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування у розмірі 170 грн.(а.с.10). В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на застосування ст. 376 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" зазначено, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення ст. 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовується Дані обставини справи уже були предметом розгляду у справі за позовом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] до [PERSON] про зобовязання приведення до попереднього стану шляхом демонтажу реконструйованого горища. Та 22.12.2014 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в задоволенні позову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області було відмовлено (а.с.58-60). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с.61-63). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому, 13.05.2016 року позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог, яким просить усунути перешкоди у користуванні горищем, шляхом зобовязання відповідача звільнити його, збовязати відповідача провести демонтаж самовільно проведеної незаконної реконструкції цілого спільного горища під мансардний поверх в житловому будинку по вул. Київській 14 в м. Івано-Франківську; витрати повязані із приведення до попереднього стану шляхом демонтажу реконструйованого горища покласти на відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як встановлено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 року у межах одного і того ж предмету спору уже надавалася правова оцінка питанню порушення прав [PERSON] як співвласника приміщень загального користування у будинку по вул. Київській 14 в м. Івано-Франківську, згідно якої суд прийшов до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували порушення прав [PERSON] та з урахуванням приписів ст. 369 ЦК України констатовано, що у даному випадку відповідач не порушив і не обмежив співвласника [PERSON] прав і можливостей володіти, користуватись та розпоряджатись спільним майном. Посилання апелянтів на те, що відповідачем [PERSON] було проведено самочинне будівництво і при цьому істотно порушено будівельні норми та правила і права власника будинку [PERSON], спростовано повторним експертним висновком. Твердження позивача щодо небезпечності експлуатації, використання приміщення горища, будинку вцілому спростовується висновком №09/14 від 21.10.2014 року судової будівельно-технічної експертизи, що знову ж таки був предметом дослідження в суді І інстанції (рішення Івано-Франківського міського суду від 22.12.2014 року) (а.с.20-24, 58-60). Не знайшло свого підтвердження посилання позивача щодо неможливості вільного, безперешкодного доступу та загального користування приміщенням піддахового простору мешканцями та власниками квартир у цьому будинку. Оскільки, як вбачається із висновку експертного дослідження №4.4-3/16 від 26.09.2016 складеного Івано-Франківським НДКЦ МВС України, яким визначено, що будинок по вул. Київська 14 в м. Івано-Франківську відноситься до категорії багатоквартирних будинків. Існуючий на даний час(після виконаних робіт з оновлення у 2011 році) будівельно-технічний стан приміщень піддахового простору, які знаходяться над другим поверхом у будинку забезпечує подальшу безпечну експлуатацію цих приміщень та будинку в цілому, оцінюється як добрий та забезпечує фізичну та технічну можливість вільного безперешкодного доступу, а також безперешкодного спільного та загального користування цими приміщеннями всіма мешканцями та власниками квартир у цьому будинку(а.с.164-174). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до проведеного обстеження, представниками Івано-Франківського філіалу інституту НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ у листопаді 2016 року, стану конструкцій будинку №14 по вул. Київська в м. Івано-Франківську встановлено, що існуючий на даний час будівельно-технічний стан приміщень над другим поверхом будинку по вул. Київська 14 в м. Івано-Франківську забезпечує подальшу безпечну експлуатацію цих приміщень та будинку в цілому. Існуючий на даний час будівельно-технічний стан приміщень над другим поверхом будинку по вул. Київська 14 в м. Івано-Франківську забезпечує фізичну та технічну можливість без перешкодного доступу, а також безперешкодного та загального користування цими приміщеннями всіма мешканцями та власниками у цьому будинку (а.с.192-201). Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача щодо неможливості без перешкодного доступу, а також безпечного загального користування приміщеннями піддахового простору є надуманим. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є не обгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до 386, 389, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed