Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

02.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,46 га, розташовану на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала її матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №033109 від 08.04.2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 20.04.2009 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №033109 від 08 квітня 2003 року [PERSON] на підставі рішення Чкаловської селищної ради від 09 жовтня 2001 року №233 є власником земельної ділянки площею 3,46 гектарів, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] витягу №00015233641 від 03.04.2015 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 12 липня 2002 року було складено актовий запис за №22 про шлюб [PERSON], яка після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. 20 квітня 2009 року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей 21.04.2009 року було зроблено відповідний актовий запис за №21 та Чкаловська селищна рада Чугуївського району Харківської області видала свідоцтво про смерть серія I-ВЛ №224694. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,46 га, яка розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] ч. 1, ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця, померлої 20 квітня 2009 року, стала донька померлої - [PERSON]. Наявність родинного зв'язку між [PERSON] та позивачем як між матір'ю та донькою підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-ВЛ № 471388, відповідно до якого в відомостях про матір зазначена [PERSON] (з урахуванням вищевказаних відомостей про шлюб згідно витягу № 00015233641 від 03.04.2015), свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 277501 від 29.12.2015, у відповідності до якого позивач - [PERSON] після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги немає. Відповідно до довідки № К-206/02-23 від 16.05.2016 року, виданої Чкаловською селищною радою на день смерті [PERSON] з нею мешкала без реєстрації донька [PERSON], Посилаючись на ст. 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постанову Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", зазначила, що особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. При оформлені позивачем спадщини з'ясувалося, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХР №033109 від 08 квітня 2003 року втрачений за невідомих обставин. Своїм листом №31 -20.07-0.3-990/2-15 від 22.12.2015 року Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області повідомило, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року видача державних актів на право власності на земельні ділянки припиняється. [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим він в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України змушений звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. За приписами п. п. 4.15 п. 4 [PERSON] 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. [PERSON] Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна Від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що 20.04.2009 року померла [PERSON], яка є матірю позивачки (а.с.9). До укладання шлюбу [PERSON] носила прізвище «Куц», заявниця також до укладання шлюбу з [PERSON] була [PERSON] (а.с.7,8). Таким чином, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між донькою та матірю підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-ВЛ №471388, виданим Чкаловської сільською радою Чугуївського району Харківської області 08.10.1980 року, в якому в графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,46 га, розташовану на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала її матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №033109 від 08.04.2003 року (а.с.11). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом є її донька позивач по справі [PERSON] Судом також встановлено, що із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався (а.с.25-26). Проте, на момент смерті [PERSON] з нею в одному будинку проживала без реєстрації її донька [PERSON], що підтверджується Довідкою №206/02-23 від 16.05.2016 року, виданою Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с.10). Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право приймати спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. [PERSON] п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року, доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року та статті 1225 ЦК України і ст. 131 Земельного кодексу України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд вважає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших претендентів на спадщину після смерті [PERSON] не має, оскільки до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк ніхто не звертався, на день смерті [PERSON]Т фактично проживала з [PERSON]О за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Нова Гнилиця, вул. Центральна (Леніна), буд. 38 (а.с.10). Враховуючи, що позов [PERSON] відповідач по справі визнав та проти нього не заперечував і це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved