Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] ( [ADDRESS] ), про зміну розміру аліментів. Позов обґрунтований тим, що 16 лютого 2016 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по цивільній справі № 308/168/16-ц винесено рішення, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 11.01.2016 року і до досягненню дитиною повноліття. Позивач перераховує Відповідачеві суму аліментів більшу, ніж встановлено судовим рішенням по справі № 308/168/16-ц. З початку 2019 року по червень 2020 року (включно) Позивач намагається щомісячно сплачувати близько 1690,00 грн., хоча в 2019 році щомісячно повинен був сплачувати тільки 1 150,00 грн., а в 2020 році - близько 1340,00 грн. Тобто, при щомісячному нарахованому доході в розмірі 5000,00 грн., позивач добровільно сплачує на утримання дитини близько 1700,00 грн. Станом на 02.06.2020 року у Позивача відсутня заборгованість по аліментам перед відповідачем, що підтверджується довідкою № 51143724/20 від 02.06.20 року Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного МУМЮ. Як зазначає позивач він свідомо ставиться до свого батьківського обов`язку, виконує його належним чином та добросовісно. Під час розгляду судової справи № 308/168/16-ц та винесенні рішення по ній, [PERSON] був офіційно працевлаштований в ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед». Судом враховано цей факт і було прийнято рішення про стягнення аліментів на утримання дитини саме у частині від заробітку (1/3 частки). Але з 2016 року життєві обставини суттєво змінилися, а саме: -з 01.02.2019 року по 02.06.2020 року офіційно працював у ФОП [PERSON] , однак, через певні особисті відносини з Роботодавцем був поставлений в такі умови, внаслідок яких вимушений був звільнитися з роботи (копія трудової книжки додається); -з 06.08.2019 року Позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.08.2019 року; -у сім`ї Позивача з [PERSON] ( прізвище за колишнім чоловіком - [PERSON] ) проживає та перебуває на утриманні дитина від попереднього шлюбу теперішньої дружини - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, за останні два роки у життя Позивача відбулися суттєві зміни, внаслідок чого змінився його матеріальний та сімейний стан. Станом на сьогоднішній день Позивач не працевлаштований, перебивається сезонними підробітками, дохід є нерегулярним та мінливим, перебуває у новому шлюбі та на утримані має іще одну дитину теперішньої дружини. Ці зміни істотно впливають на виконання батьківського обов`язку Позивача та можливості сплачувати аліменти у частці від доходу. Аліменти у твердій грошовій сумі - в розмірі 1 700,00 грн. буде сплачувати своєчасно та в повному обсязі. Позивач у судовому засідання просив суд задовольнити позов, змінити спосіб стягнення аліментів з частки від його доходу на тверду грошову суму у розмірі 1 700,00 гривень. Крім того пояснив суду, що наразі офіційно не працевлаштований, має неофіційний дохід, отримуючи в середньому 350-400 гривень в день. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, проте подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає, що вони суперечать чинному законодавству та просила суд не змінювати спосіб стягнення аліментів, який встановлений судом. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 29.07.2020 року. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року у цивільній справі № 308/168/16-ц, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 11.01.2016 року і до досягненню дитиною повноліття. Станом на [INFO] у [PERSON] відсутня заборгованість по аліментам перед [PERSON] що підтверджується довідкою № 51143724/20 від 02.06.20 року Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного МУМЮ. Дослідивши дану довідку, суд зокрема, не приймає доводи позивача про те, що він добровільно сплачує аліменти у більшому розмірі, ніж це передбачено рішенням суду від 16.02.2016 року у цивільній справі № 308/168/16-ц, адже як вбачається з вказаного розрахунку заборгованості по аліментам відносно [PERSON] , № 51143724/20 від 02.06.20 року, виданої головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного МУМЮ, позивачем починаючи з лютого 2018 року по травень 2020 року сплачено аліментів рівно на ту суму, яка і підлягала оплаті. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " №3 від 15 травня 2006 р., розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно цього ж Закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2020 року у розмірі 4 723,00 грн. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 109,00 грн., їх мінімальний рекомендований розмір складає 2 218 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 3 306,10 грн. Посилання позивача на той факт, що він через певні особисті відносини з роботодавцем був поставлений в такі умови, внаслідок яких вимушений був звільнитися з роботи, та з 02.06.2020 року безробітній, не беруться судом до уваги як доказ скрутного матеріального становища платника аліментів, враховуючи той факт, що з копії його трудової книжки серії [NUMBER] , вбачається з останнього місця роботи ФОП [PERSON] , 02.06.2020 року [PERSON] був звільнений саме за власним бажанням, доказів звернення ним до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні суду надано не було. Крім того, як зазначив позивач у судовому засіданні наразі він працює неофіційно, та його середньоденний дохід складає 350-400 гривень, з чого можна зробити висновок, що його місячний дохід складає близько 9 000,00 гривень, тобто розмір аліментів, який обраховується Державною виконавчої службою із середнього заробітку відповідає дійсному заробітку позивача, раніше прийнятому рішенню і не погіршує його становище. Суд також не приймає до уваги доводи позивач про те, що у його сім`ї з [PERSON] проживає та перебуває на утриманні дитина від попереднього шлюбу теперішньої дружини - [PERSON] , [INFO] , так як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень 22.02.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за результатами розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, постановлено рішення яким вирішено: «Шлюб, укладений 10.08.2013 року та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області, за актовим записом №3 24 між [PERSON] ою та [PERSON] вичем - розірвати. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 05 жовтня 2015 року. Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Визнати за [PERSON] дошлюбне її дівоче прізвище - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 487,20 грн. на користь держави. Отже, обов`язок утримання неповнолітньої дитини у [PERSON] виникає в першу чергу щодо своєї рідної дитини - [PERSON] , [INFO] . У відповідь на відзив позивачем було надано суду консультаційний висновок невропатолога ТОВ «Медичний центр Покров» від 07.07.2020 року, де встановлено наступний діагноз «наслідки після перенесеної ДТП (16.12.2013 року) у вигляді струсу головного мозку з цефілгічним синдромом. Однак, враховуючи той факт, що ДТП, за участі позивача мав місце ще 16.12.2013 року, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо стягнення з нього аліментів датоване 16.02.2016 року, суд приходить висновку, що з дати винесення судового рішення у справі № № 308/168/16-ц, щодо стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] зазначені обставини не змінилися та вже були враховані судом при винесенні попереднього рішення. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів, що стан його здоров`я погіршився саме останнім часом. Як зазначається у постанові Верховного суду від 11.03.2020 року, у справі № 759/10277/18, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: матеріальне становище позивача, яке навіть покращилося у порівнянні із офіційним працевлаштуванням та той факт, що він працює неофіційно і не платить податки, його стан здоров`я, який не погіршився останнім часом, відсутність у нього постійної офіційної роботи, проте і відсутність жодного бажання офіційно працевлаштуватися, оскільки позивач не вживає жодних заходів щодо пошуку роботи офіційно; відсутність непрацездатної дружини, батьків, інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дітей, їх вік та стан здоров`я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка ним опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на його утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач у такий спосіб фактично намагається зменшити розмір аліментів, що підлягають сплаті, що не відповідає інтересам його єдиної дитини, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed