Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

01 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача виконавчого комітету Київської районної у місті Полтаві ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позов тим, що [INFO] року померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт на [PERSON] на 1/10 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 123,0 кв. м.; сараю «Б»; вбиральні «В»; вбиральні «Г»; гаражу «Д»; огорожі №1; огорожі №2. [PERSON] звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини. В результаті вивчення поданих документів державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №358/02-31 від 22.02.2018 року, оскільки протягом тривалого часу суттєво змінилися технічні характеристики житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] (збільшилася площа будинку з 54,5 м. кв. до 56,8 м. кв.), а також змінилися ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на час купівлі майна - 1/20 частка, а на даний час - 1/10 частка), що позбавляє можливості встановити склад спадкового майна. В зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності на спадкове майна, а саме на 1/10 частину житлового будинку А-1» загальною площею 123,0 кв.м.; сараю «Б»; вбиральні «В»; вбиральні «Г»; гаражу «Д»; огорожі №1; огорожі №2, що знаходиться по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач виконавчий комітет Київської районної у місті Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перша полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи згоду представника позивача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності виконавчого комітету Київської районної у місті Полтаві ради та Першої полтавської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.08.1970 року [PERSON] придбала 1/20 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що складається з жилого будинку літера «А-1» з загальною жилою площею 54,5 кв.м. та відповідно надвірних побудов. (а.с.4-5). 25.07.2012 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті та що згідно з законодавством України може бути успадковане, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповіла повністю онукові [PERSON], [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечував представник позивача [PERSON], та підтверджується матеріалами справи (а.с.4-5, 12), що на час смерті на праві особистої власності [PERSON] належали 1/20 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2017 року, актовий запис №650 (а.с.3). 22.02.2018 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Гальонкіною О.В. винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з тим, що не подано правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій (а.с.13-14). Суд вважає, що дана відмова державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Гальонкіної О.В. є законною та обгрунтованою, а в задоволенні позовних [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] суду пояснив, що за спадкоємцем [PERSON] суду необхідно визнати право власності на 1/10 частину житлового будинку А-1» загальною площею 123,0 кв.м.; сараю «Б»; вбиральні «В»; вбиральні «Г»; гаражу «Д»; огорожі №1; огорожі №2, що знаходиться по [ADDRESS], оскільки інші співвласники будинку в 2015 році добудовували, розбудували свої частини будинку, а тому частки в будинку змінились, а тому за позивачем необхідно визнати саме 1/10 частку в спадковому майні після смерті [PERSON] [INFO] року. Але дані твердження представника позивача суперечать вимогам чинного законодавства України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Норми ст.392 ЦК України не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч.3 ст.376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. У суду відсутні документи та не надані позивачем та його представником, що частка [PERSON] збільшилась, частки співвласників будинку змінились, а здійснені добудови будинку проведені у відповідності до вимог чинного законодавства України та не є самочинними. За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Представником позивача [PERSON] не надано суду доказів, що відповідач виконавчий комітет Київської районної в місті Полтаві ради не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. В матеріалах справи відсутні письмові докази того, що позивач звертався до відповідача, і відповідач не визнав чи оспорив права [PERSON], як спадкоємця. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В пункті 3.1 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту та не констатує його перехід у порядку спадкування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed