Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на праві приватної власності їй належить 5/6 будинку [ADDRESS], 1/6 частина належить її сестрі [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкоємцем, після смерті останньої є [PERSON] 15 лютого 2002 року [PERSON] домовилася із сестрою, про те, що вона продасть їй 1/6 частину будинку з правом користування прилеглою земельною ділянкою, але нотаріально цей договір не був посвідчений, через ухилення [PERSON] Просила визнати дійсним договір купівлі - продажу від 15 лютого 2002 року, визнати право власності на 1/6 частину будинку [ADDRESS] та право користування прилеглою земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що [PERSON] з восени по осінь постійно мешкає у будинку [ADDRESS] та користується земельною ділянкою. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що [PERSON] ніякого договору купівлі-продажу частини житлового будинку [ADDRESS] не укладала та відповідно не ухилялась від його нотаріального посвідчення. [PERSON] користується спірними будинком та земельною ділянкою. На теперішній час [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], однак до теперішнього часу відповідного свідоцтва не отримала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається із фотокопії договору купівлі-продажу від 15 лютого 2002 року, [PERSON] продала [PERSON] 1/6 частину будинку [ADDRESS]. Правочин нотаріально не посвідчений (а.с. 4а). [PERSON] померла [INFO] в м. Вовчанську Харківської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиція Харківської області 22 квітня 2008 року (а.с. 65). 14 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась до Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Відповідно до закріпленого в ст. 58 Конституції України принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Враховуючи час виникнення спірних правовідносин, суд застосовує до них положення саме Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", яка застосовується до спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК УРСР). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Однією з умов визнання судом правочину дійсним за ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР є ухилення сторони від його нотаріального посвідчення. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність факту ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення. Окрім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що право власності на 1/6 частини будинку [ADDRESS] зареєстроване саме за [PERSON] Клопотання про витребування вказаних доказів, представник позивача не заявляв. Допитана під час судового розгляду в якості свідка [PERSON] зазначила, що зі слів сусідів, [PERSON] мешкає у домоволодінні [ADDRESS] з весни по осінь. За таких обставин, на думку суду, підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним відсутні. Одночасно, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та права користування частиною земельної ділянки, оскільки дані вимоги є необґрунтованими. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивач не довів свої вимоги в суді, оскільки не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ухилення від нотаріального посвідчення, а тому позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed