Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтувало тим, що 21.11.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 01.12.2010 року. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, на кредитний ліміт який встановлюється за рішенням банку, та дає право банку в будь-який момент змінити розмір кредитного ліміту. Підписання кредитного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник взяла на себе обов'язок погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, що станом на 31.10.2015 року становить 22 710,50 грн. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився. Про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 01.12.2010 року. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, на кредитний ліміт який встановлюється за рішенням банку, та дає право банку в будь-який момент змінити розмір кредитного ліміту. Підписання кредитного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позивальник взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 21.11.2008 року не виконала, що призвело до утворення заборгованості, що станом на 31.10.2015 року становить 22 710, 50 грн. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язалася у термін до 01.12.2010 року, проте вказане зобов'язання позичальник не виконала. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З довідки наданої представником позивача вбачається, що кінцевий термін повернення заборгованості є 01.12.2010 року. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.12.2008 року свідчить, що відповідачем жодного разу не здійснено платежу в рахунок погашення заборгованості, таким чином позивачу було відомо про порушення його прав ще з 22.12.2008 року. При цьому, позов про стягнення заборгованості за цим договором ПАТ «КБ «ПриватБанк» подано до суду лише 14.01.2016 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що його довірителем пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed