Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду звернулася Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області правонаступником, якого є Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київської області із позовом про стягнення із [PERSON] на її користь 12 772,06 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Вказуючи на те, що Васильківською об'єднанню державною фінансовою інспекцією в період з 27 грудня 2012 року до 25 березня 2013 року проводилась ревізія фінансово-господарської діяльності Васильківської ОДПІ за період з 01 січня 2010 року до 01 січня 2013 року, за результатами якої складено акт, на виконання якого Васильківською ОДПІ були вжиті заходи щодо відшкодування незаконних видатків установи, зокрема щодо незаконного нарахування водію надбавок і доплат до заробітної плати в сумі 4 619,34 грн. та нарахувань на цю суму єдиного внеску в сумі 1 052,72 грн.; незаконного списання бензину на суму 7 027,50 грн.; нестачі в сумі 72,50 грн., що призвело до заподіяння Васильківській ОДПІ матеріальних збитків на загальну суму 12 772,06 грн. Позивач, вважаючи, що вказана матеріальна шкода виникла з вини [PERSON], який був начальником Васильківської ОДПІ в період з 25 травня 2010 року до 07 серпня 2012 року та мав право першого підпису розрахункових документів, що і стало причиною зазначених порушень та матеріальної шкоди, звернувся до суду із вказаними вимогами які просить задовольнити в повному обсязі. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 червня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено (а.с.79,107-108). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.129-130). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 03 листопада 2014 року справу прийнято до провадження (а.с.133). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на його безпідставність та наголошуючи на тому, що 25 травня 2010 року її довірителя було призначено на посаду начальника Васильківської ОДПІ, проте 05 січня 2011 року його було відсторонено від посади на період проведення службового розслідування з покладенням виконання обов'язків в цей період на [PERSON] Крім того, в період проведення ревізії право першого підпису було надано також іншим посадовим особам, як і право другого підпису, яким були наділені посадові особи різних секторів, які несуть персональну відповідальність за здійснення бухгалтерського обліку. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року постановленої у справі за позовом Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до [PERSON] про стягнення грошових коштів, що набрала законної сили, встановлено, а тому не потребує доказування, що відповідно до акта від 25 березня 2013 року за № 16-31/59 ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської об'єднаної державної фінансової інспекції за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року, було встановлено порушення чинного законодавства. Як вбачається з додатку № 1 до акту від 25.03.2013 року за № 16-31/59 ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської об'єднаної державної фінансової інспекції за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року, [PERSON] мав право першого підпису в період з 25 травня 2010 року по 14 жовтня 2011 року. Крім того, у період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року право першого підпису мали також ще 16 осіб. Відповідно до листа Васильківської об'єднаної державної фінансової інспекції від 18 червня 2013 року за № 16-16/968, адресованого відповідачу, порушення, описані в акті ревізії від 25 березня 2013 року за № 16-31/59, допущені не з вини [PERSON] (а.с. 129-130). Згідно положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Актом від 25 березня 2013 року за № 16-31/59 ревізії фінансово-господарської діяльності Васильківської об'єднаної державної фінансової інспекції за період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року, було встановлено незаконне списання в період з 28 вересня 2010 року по 03 лютого 2011 року бензину в загальній кількості 937 л, що згідно зі ст. ст. 224, 225 ГК України призвело до завдання збитків Васильківській ОДПІ на суму 7 027,50 грн. та було допущене колишнім завідувачем фінансового сектору Васильківської ОДПІ [PERSON], яка уповноважена правом другого підпису. Судом достовірно встановлено, що правом першого підпису у вказаний період були наділені, окрім відповідача, ще три особи, а тому, оскільки позивачем в процесі розгляду справи не було надано суду належних доказів підписання саме відповідачем актів списання в період з 28 вересня 2010 року по 03 лютого 2011 року бензину в загальній кількості 937 л на загальну суму 7 027,50 грн., позов в цій частині до задоволення не підлягає через недоведеність. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За ч. 3 ст. 130 КЗпП України, за наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Положенням статті 134 КЗпП України закріплено випадки повної матеріальної відповідальності, за якими відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», саме позивач має зазначити, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Повноваження та відповідальність начальника Васильківської ОДПІ визначені, як обґрунтовано позивачем заявлені вимоги, Положенням про державну податкову інспекцію в районі, місті без районного поділу, районі в місті, міжрайонну, об'єднану державну податкову інспекцію, іншу спеціалізовану державну податкову інспекцію, затвердженим наказом ДПА України від 25 червня 2008 року № 412 та Положенням Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби, затвердженим наказом ДПА України від 13 листопада 2011 року № 224, що позивачем до суду надано не було. Згідно п. 4 та п. 5 Положення про державну податкову інспекцію в районі, місті без районного поділу, районі в місті, міжрайонну, об'єднану державну податкову інспекцію, іншу спеціалізовану державну податкову інспекцію, затвердженого наказом ДПА України від 25 червня 2008 року № 412, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 липня 2008 р. за N 633/15324, що діяло на момент виникнення даних правовідносин, ДПІ очолює начальник, крім спеціалізованої ДПІ, яку очолює заступник голови державної податкової адміністрації - начальник спеціалізованої ДПІ (далі - начальник ДПІ), який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Державної податкової адміністрації України у порядку, визначеному законодавством. 4.2. Начальник ДПІ має заступників, які призначаються на посаду та звільняються з посади головою регіональної ДПА, крім тих, які призначаються на посаду та звільняються з посади відповідно до законодавства. 4.3. У разі відсутності начальника ДПІ його обов'язки виконує перший заступник. 4.4. Начальник ДПІ: 4.4.1 здійснює керівництво ДПІ, несе персональну відповідальність перед головою регіональної ДПА та Головою Державної податкової адміністрації України за виконання покладених на ДПІ завдань і здійснення нею своїх функцій, а також відповідає за ефективність використання і збереження переданого в оперативне управління ДПІ державного майна; 4.4.2 розподіляє обов'язки між заступниками та визначає ступінь їх відповідальності; 4.4.3 призначає на посаду та звільняє з посади працівників ДПІ, крім тих, які призначаються в іншому порядку, визначеному законодавством; 4.4.4 підписує накази та розпорядження ДПІ; 4.4.5 застосовує до працівників заходи заохочення та дисциплінарного стягнення (впливу) відповідно до Кодексу законів про працю України ( 322-08 ), Закону України "Про державну службу" ( 3723-12 ) та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ( 3460-15 ) (для працівників податкової міліції), крім тих працівників, які призначаються на посаду та звільняються з посади в іншому порядку, визначеному законодавством; 4.4.6 уживає заходів щодо забезпечення ефективної роботи працівників ДПІ; 4.4.7 забезпечує дотримання працівниками ДПІ трудової, виконавської дисципліни та законодавства про державну таємницю; 4.4.8 забезпечує проведення особистого прийому громадян; 4.4.9 здійснює інші повноваження, передбачені законодавством. 5. Відповідальність 5.1. За невиконання або неналежне виконання посадовими особами ДПІ своїх обов'язків вони притягаються до відповідальності згідно із законом. 5.2. Збитки, завдані неправомірними діями посадових осіб ДПІ, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що відповідач не є особою, яка відповідно до ст. 134 КЗпП України, несе повну матеріальну відповідальність. Оскільки позивачем не було надано належних доказів того, що неправомірними діями саме відповідача йому було заподіяно майнову шкоду, позовні вимоги Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області задоволенню не підлягають в зв'язку із безпідставністю та недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed