Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому вказали, що згідно договору дарування від 11 червня 2004 року їм\~ належить 1/2 частина домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, яке розташоване за адресою: вул. Білі Акації, 13, с. Чорнобаївка, Білозерського району Херсонської області.\~ Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками\~ за їхньою згодою, вони можуть домовитися про порядок володіння та користування майном. Дійти згоди між собою співвласники майна не можуть, тож представник позивачів 08 серпня 2017 року\~ вкотре уточнивши позовні вимоги, посилаючись на положення ст. ст. 364 ЦК України, просила суд виділити у власність [PERSON] та\~ [PERSON] з житлового будинку під літ. «А», а саме: приміщення (житлове) 1-1 площею 11,6 кв.м., приміщення (житлове) 1-5 площею 14,9 кв.м., приміщення (санвузол) І а площею 6,0 кв.м., приміщення (коридор) І 3,8 кв.м., сарай «Б», ворота № 2, хвіртку №1, водопровід № 5. В судовому засіданні позивач [PERSON] та їх представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не погодилися з позовними вимогами в уточненій редакції. На думку представника відповідача задовольнити позовні вимоги у викладеній формі не є можливим, оскільки предмет позову не відповідає підставам позову, виділити в натурі деякі приміщення неможливо оскільки відсутня технічна документація на приміщення: санвузол, коридор, в договорі дарування відсутні споруди: ворота, хвіртка. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору дарування частини домобудівлі від 11 червня 2004 року,\~ Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 липня 2004 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності\~ від 12.07.2016 року позивачі є співвласниками житлового будинку № 13 по вул. Білі Акації, с. Чорнобаївка, Білозерського району Херсонської області в частках по 1/4\~ частини. Домобудівля в цілому складається із житлового будинку літ. А, житловою площею 38,2 м2, загальною площею 65,1 м2, при якому є: сарай літ. Б, погрібник літ. Д, сарай літ. В, туалет літ. Г, огорожа № 4-1, водопровід № 5, водопровід № 6. Відповідно до свідоцтва про право\~ на справо на спадщину за заповітом від 15 вересня 2015 року,\~ витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності\~ від 15.09.2015 року,\~ [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в с. Чорнобаївка, Білозерського району, Херсонської області\~ по вул. Білі Акації, 13, житловий будинок літ. А загальною площею 66,0 м2, при ньому є: сараї літ. Б, В, вхід до підвалу літ. Д, туалет літ. Г, огорожа № 4-1, водопровід № 5, 6. Самочинно прибудовано приміщення 1-3 самочинно переобладнано з кухні в житлове, пл. 12,2 м2 до складу спадщини не входить та у свідоцтво про право на спадщину не включено. Враховуючи викладене сторони є співвласниками у спільній частковій власності, тобто на дані правовідносини поширюються положення глави 26 (ст. ст. 355-372) ЦК України. Відповідно положень ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Під час слухання справи представник позивача декілька разів уточнювала позовні вимоги. Остаточні позовні вимоги було сформульовано 08.08.2017 року, в яких посилаючись на положення ст. 364 ЦК України представник позивача просила суд: «Виділити у власність [PERSON] та\~ [PERSON] з житлового будинку під літ. «А», а саме: приміщення (житлове) 1-1 площею 11,6 кв.м., приміщення (житлове) 1-5 площею 14,9 кв.м., приміщення (санвузол) І а площею 6,0 кв.м., приміщення (коридор) І 3,8 кв.м., сарай «Б», ворота № 2, хвіртку №1, водопровід № 5.». У постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2017 року у справі № 910/12557/16, вказано, що вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Неналежність обраного способу судового захисту з огляду на правову позицію Верховного Суду України, наведеній в п. 3 Інформаційного листа №01-8/482 від 13.08.2008року Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року", зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, зважаючи на положення ст. ст. 8 ч. 1 та 11 ч. 1 ЦПК України, згідно яких суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, зважаючи на зміст позовних вимог, згідно яких представник позивача, посилаючись на вимоги ст. 364 ЦК України (виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності у натурі) просила суд саме: «виділити у власність майно», враховуючи відсутність у суду права за власною ініціативою вийти за рамки позовних вимог, відмовляє у задоволенні позову оскільки невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством України є підставою для відмови в позові. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed