Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого вказав, що [INFO] року померла його двоюрідна тітка [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 7,4357га, що розташована на території Березоворудської сільської ради Пирятинського району. Він є спадкоємцем майна, що належало померлій [PERSON], проте нотаріально оформити своє право на спадщину не може, оскільки у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Зазначає, що строк ним пропущений з поважних причин, оскільки він не знав, що померлій належала земельна ділянка, та про її існування він дізнався випадково весною 2017 року, коли наводив порядок у будинку тітки [PERSON] та знайшов Державний акт на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.04.2006. На підставі викладеного просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті двоюрідної тітки [PERSON] У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, суду надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Окрім цього, додатково пояснили, що позивач знав, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку в с.Вечірки Пирятинського району, однак він не збирався його переоформляти, а про те, що до складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачу не було відомо, а про її існування узнав весною 2017 року при прибиранні у будинку тітки. Інші причини пропуску строку, які пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, відсутні. Крім того оскільки спадкове майно у вигляді земельної ділянки визнано відумерлою спадщиною вважають, то вважають, що в силу положень ч.2 ст.1280 ЦК України мають право вимагати її передання спадкоємцю в натурі, або у разі продажу - спадкоємець має право на грошову компенсацію. При цьому зазначали, що такий спосіб захисту прав позивача як визначення додаткового строку для прийняття спадщини є ефективним та належно обраним. Представник відповідача - адвокат [PERSON] заперечував проти позову, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16.04.2006 [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,4357га на території Березоворудської сільської ради Пирятинського району (а.с.16). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №35 від 22.10.2008 (а.с.18). Рішенням Пирятинського районного суду від 18.07.2016, яке набрало законної сили, спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки визнана відумерлою спадщиною та передана у власність Березоворудської сільської ради (а.с.48-53). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 26.02.2018 земельна ділянка, на підставі вказаного рішення суду від 18.07.2016, зареєстрована за Березоворудською сільською радою (а.с.55). Рішенням Пирятинського районного суду від 15.11.2017 встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], та визнано, що [PERSON] є двоюрідним племінником [PERSON] (а.с.13-14). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина 1 статті 1265 ЦК України). Позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Спадкова справа до майна померлої [INFO] не заводилась (а.с.12). Позивач вказує, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки не знав, що померлій двоюрідній тітці [PERSON] належала земельна ділянка, а документи, які б це підтверджували, він знайшов випадково навесні 2017 року. Про наявність даного спадкового майна він дізнався вже після спливу строку для прийняття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив ВССУ в своєму узагальненні "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи викладене суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що не є поважною причиною те, що позивач не знав про існування спадкового майна у вигляді земельної ділянки, а вже задовго після спливу строку, визначеного законом для прийняття спадщини, він дізнався про її наявність. Однак при цьому представники позивача підтвердили ту обставину, що позивач знав про те, що після смерті тітки залишилось спадкове майно у вигляді будинку в с.Вечірки Пирятинського району, але позивач не бажав оформляти цю спадщину. В силу положень ч.1, 2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Підсумовуючи все вище вказане суд приходить до висновку, що вказані позивачем причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Інших причин пропуску строку позивачем не вказано. Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини сплинуло досить тривалий час, майже 10 років. З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з указаних підстав.

Outcome: dismissed