Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь заборгованість за договором позики від 05 лютого 2018 року в розмірі 552 800, 00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 05 лютого 2018 року між нею та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачам грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США. Грошові кошти були надані позивачем на умовах повернення в строк до 05 лютого 2021 р., про що вказано в тексті договору. Відповідачі не виконали взяті на себе зобов"язання, кошти не повернули, внаслідок чого виникла заборгованість. За таких підстав, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 552 800,00 грн., оскільки відповідно до договору, відповідачі зобов`зувалися повернути позику шляхом передачі повної суми в тій же валюті, або в гривневому еквівалентів по курсу НБУ на момент повернення позики у розмірі 20 000,00 дол. США. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 лютого 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачі отримали в позику від позивача грошові кошти в сумі 20 000,00 дол. США. За умовами договору, відповідачі зобов`язалися повернути позивачу всю позику у доларах США або у гривні в сумі, еквівалентній сумі позики станом на день звернення позики у строк до 05 лютого 2021 року включно, шляхом сплати повної уми позики. Позивач [PERSON] виконала взяті на себе зобов`язання і надала відповідачам [PERSON] та [PERSON] в борг 20 000,00 дол. США, оскільки відповідно до п. 5.6. договору позики факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчувався підписанням цього Договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зі змісту договору позики вбачається, що предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США, а отже сума, що підлягає сплаті у гривнях, за законом повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на 10.02.2021 року офіційний курс долара США до національної валюти України становив 27,64 грн., а відтак борг у розмірі 20 000,00 доларів США становить 552800,00 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу(частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів. Отже враховуючи, що позичальники [PERSON] , [PERSON] не виконали своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості за договором позики в сумі 552800,00 грн. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 5520,00 грн.

Outcome: approved