Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просила з урахуванням заяви від 07.12.2017 року, стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі - ? частини усіх доходів (заробітку), щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовула тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, проте шлюбні відносини фактично припиненні, проживають окремо та малолітній син проживає з Позивачкою, яка повністю його утримує та виховує. Оскільки Відповідач останім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні сина, та грошових коштів постійно не вистачає, остання була вимушена звернутися до суду із цим позовом. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця. В судовому засіданні Позивачка заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї (а.с. 6). Від цього шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №839 від 03 квітня 2012 року), та його батьками записані Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] (а.с.5). Згідно пояснень Позивача на даний час сторони проживають окремо та кошти на утримання дитини Відповідач не надає, тому син [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України» та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що представником Відповідача не заперечувалась сплата аліментів, крім того [PERSON], як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим,. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved