Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

20 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 15 років працював у Грейгівському хлібоприймальному пункті Засільського хлібоприймального підприємства. 30.06.1998 року підприємство реорганізовано в ВАТ «Засільське ХПП», яке 04.05.2011 року змінило назву на ПАТ «Засільське ХПП». 7 грудня 1992 року рада трудового колективу Засільське ХПП розглянуло заяву працівників Грейгівського підзвітного хлібоприймального пункту про викуп відомчого житла та дозволив [PERSON] та іншим працівникам придбати за готівковий розрахунок відомчу квартиру в буд. [ADDRESS]. 10 грудня 1992 року директором Засільського ХПП видано наказ про продаж [ADDRESS] [PERSON] При цьому, в ході прийняття рішення та видачі наказу було допущено помилку в найменуванні назви вулиці, де розташована відомча квартира, яка має назву «[ADDRESS]», а не «[ADDRESS]». 20 грудня 1992 року позивач викупив вказану двохкімнатну квартиру, при цьому було укладено договір купівлі-продажу, який у позивача не зберігся. Квартира була передана позивачу після її викупу та він проживав у ній до 1997 року, однак на своє ім'я її не зареєстрував, так як на той час такі дії не були обов'язковими. Пізніше йому стало відомо, що на ім'я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру та згідно розпорядження Грейгівської сільської ради від 12.11.2012 року № 3/185 [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на вказану квартиру. В червні 2013 року позивач звернувся до прокурора Жовтневого району на незаконні дії Грейгівської сільської ради з передачі у власність майна, що не передавалося сільській раді на баланс. 8 липня 2013 року прокуратура повідомила, що 25.06.2013 року Грейгівська сільська рада прийняла рішення № 1 «Про відміну розпорядження Грейгівського сільського голови №3/185 від 12.11.2012р.», яким [PERSON] було надано дозвіл на приватизацію вищевказаної квартири. Крім того, 04.07.2013 року № 2 було внесено доповнення до цього рішення, яким також визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану квартиру, видане Грейгівською сільською радою 12.11.2012року. Не зважаючи на це, використовуючи вказане свідоцтво [PERSON] зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру та отримала витяг про державну реєстрацію права власності. За вказаного, позивач вважає, що його право власності на вказане майно порушено, та посилаючись на ст.ст. 328, 392 ЦК України просить визнати за ним право власності на вказане майно та визнати недійсною виписку з державної реєстрації прав, видану Миколаївським БТІ 28.11.2012 року № 36459083 на 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] вказані вимоги підтримали та пояснили про вищевикладене. Представник відповідача Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Швець А.Г. позовні вимоги не визнав та пояснив, що Засільське ХПП дійсно не передавало вказане майно на баланс органу місцевого самоврядування, але сільська рада давала дозвіл на приватизацію вказаного майна так як [PERSON] тривалий час проживає із своєю сім'єю у вказані квартирі та зробила там ремонт. Третя особа [PERSON] пояснила, що її чоловікові [PERSON], як працівнику Засільського ХПП була надана у користування вищевказана квартира та їх сім'я зареєстрована у цій квартирі з 1987 року до цього часу. В 2001 році її чоловік помер та у вказаній квартирі із нею проживали донька та онук. У зв'язку з обвалом даху та необхідністю ремонту вказаної квартири в 2006 році вони тимчасово переїхали проживати до бабусі. Нею було завезено будівельні матеріали на проведення ремонту у цій квартирі, однак завершити ремонт вона не змогла, так як проходила на той час тривалий курс лікування, але все ж таки провела деякі ремонті роботи. З невідомих для неї обставин [PERSON] вивіз з квартири їх речі, будівельні матеріали, змінив замки та намагається відібрати вказану квартиру. Також [PERSON] вказує на недоведеність прав позивача щодо цієї квартири, посилаючись на відсутність доказів належності вказаного майна Засільському ХПП та прав на її розпорядження, відсутність доказів укладення нотаріально посвідченого договору. В 2012 році вона звернулася до сільської ради із заявою про приватизацію вказаного майна, про що було постановлено відповідне рішення та видане свідоцтво про право спільної власності відносно цього майна їй, її дітям та онуку. Крім того вказує на те, що до 30.06.1998 року житло Засільського ХПП відносилось до державного житлового фонду, та не було власністю ОАО «Засільське ХПП», тому і продати житло в 1992 році підприємство не мало права. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, третьої особи та її представника, а також свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. 12 листопада 2012 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], яким посвідчено право спільної часткової власності цих осіб на вищевказане майно. Вказане свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 12.11.2012 року № 3/185 (а.с. 85, 87-88). 28 листопада 2012 року право власності вказаних осіб щодо цієї квартири було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с. 86). За даними виконкому Грейгівської сільської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 20.06.1987 року, що також підтверджується даними її паспорту. З 2005 року в цій квартирі зареєстрований її син [PERSON], а з 2010 року донька та онук відповідно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 89). Пояснення [PERSON] про підстави одержання її чоловіком [PERSON] вищевказаної квартири як працівника Грейгівського ХПП підтверджується записом з витягу реєстраційного журналу, згідно якого міститься запис про місце роботи [PERSON] у Грейгівському ХПП (а.с. 93). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] (а.с. 96). Згідно актів обстеження житла [PERSON] від 24.05.2013 року та від 01.07.2013 року комісією у складі депутата та сусідів було обстежено квартиру [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та в квартирі виявлено речі: дві сумки з речами, ліжко та телевізор. Речі [PERSON] відсутні. Старий замок зламано, а вставлено новий, внутрішній. За словами [PERSON] вона замок не змінювала та не має можливості потрапити до житла (а.с. 94-95). Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог чи заперечень. Натомість, на підтвердження пояснень позивача про придбання ним спірної квартири до справи додано витяг з протоколу зборів трудового колективу Засільського ХПП від 07.12.1992 року, згідно якого за заявами робітників Грейгівського підзвітного ХПП про право купівлі відомчого житла, в якому вони проживали, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дозволено зазначеним працівникам придбати вказане майно (а.с. 101). Наказом директора Засільського ХПП № 123 від 10.12.1992 року наказано продати у приватне користування, в тому числі квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 103). За даними ПрАТ «Засільське ХПП» працівнику Грейгівського підзвітного пункту [PERSON] дійсно була продана відомча квартира [ADDRESS] (а.с. 102). Будь-яких інших доказів щодо здійснення продажу позивачу саме спірної квартири по вул. Шевченка в с.Грейгове ним суду не надано. Більш того, постановою КМУ від 8 жовтня 1992 року № 572 Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» було визнано такою, що втратила чинність постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 19 травня 1989 р. N 142 "Про затвердження Положення про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт". Згідно п. 1 вказаного Положення - Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, об'єднання і організації мали право продавати громадянам у власність незаселені квартири в будинках, що підлягають реконструкції або капітальному ремонту. Однак, як встановлено в судовому засіданні у спірній квартирі [PERSON] зареєстрована з 1987 року, отже вказане майно не підпадало під дію зазначеного Положення та не могло бути предметом продажу. Про заборону здійснення продажу вказаного майна також зазначено у листі Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 15.07.1994 року, адресованого директору Засільського ХПП (а.с. 119). Крім того зазначено, що житловий фонд, належний Засільському ХПП є державним та підпадає під дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області своїй відповіді на запит суду також повідомило, що інформація про знаходження на балансі ПрАТ «За сільське хлібоприймальне підприємство» [ADDRESS] та [ADDRESS] у Регіонального відділення відсутня, так як відповідно до п. 6.2 Плану приватизації товариства, затвердженого начальником Регіонального відділення 30.06.1998 року, до переліку об'єктів державного житлового фонду, що не підлягають приватизації включено 4 житлові будинки, які розташовані у смт.Первомайське та с.Засілля Жовтневого району (а.с. 109). Також, на сьогоднішній день [PERSON] є діючим співвласником вказаної квартири відповідно до виданого свідоцтва про право власності. Прийняте Грейгівською сільською радою рішення про відміну розпорядження щодо надання [PERSON] права приватизації вказаної квартири та визнання недійсним виданого їй свідоцтва (а.с. 14-16) не може мати юридичних наслідків, адже сільська рада не має повноважень щодо позбавлення права власності особи. Так, Конституційний суд України своїм рішенням від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них змін, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх змін чи припинення. Враховуючи викладене, суд не вбачається підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed