Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У червні 2021 року представник позивача звернулась із вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . За життя [PERSON] 05 лютого 2009 року склала заповіт, відповідно до якого вищевказаний житловий будинок заповіла позивачу. Інших спадкоємців, які б претендували на майно померлої не має. Прийняти своєчасно спадщину позивач не зміг через запровадження\~ на території України та у світі карантину внаслідок поширення пандемії COVID-19, а транспортне сполучення було відсутнє, тому позивач не мав змоги виїхати з території Російської Федерації. Коли після послаблення карантину було відновлено транспортне сполучення, з метою отримання свідоцтва про спадщину, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але позивачу було відмовлено в зв`язку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. У зв`язку з зазначеним просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини 3 місяці. Представник позивача адвокат Рудь Д.О. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 вересня 1967 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 жовтня 1987 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 липня 1988 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] , за життя склала заповіт, відповідно до якого належний їй на праві особистої власності житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, земельною ділянкою, що знаходяться в [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] , який посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстрований в реєстрі за № 3-294. Згідно свідоцтва про право власності №170 від 27.04.1999 року, виданого на підставі рішення Талаківської селищної ради та акту прийомки №20/1 від 21.04.1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що також зареєстроване в Маріупольському бюро технічної інвентаризації за №1110 від 27.04.1999 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №203. Листом приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ласточкіної С.В. від 04.06.2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Талаківської селищної ради Виконавчого комітету від 04.06.2021 року, [PERSON] , 1942 року народження, проживала за адресою: [ADDRESS] по день смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, який згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України, суд має врахувати. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.\~\~ З викладеного вбачається, що причиною несвоєчасного звернення позивача до нотаріальної контори було те, що позивач проживав та по теперішній час проживає на території Російської Федерації, після смерті [PERSON] в Україні та світі запроваджено карантин із обмеженнями, які стосувалися у тому числі транспортного перевезення пасажирів, у зв`язку з чим позивач не мав можливості виїхати на територію України, тому необхідно дійти висновку, що строк пропущений позивачем з причин, які не залежали від його волі. Суд, приймає до уваги доводи позивача щодо причин пропуску строку для прийняття спадщини, так як вони знайшли свої підтвердження в судовому засіданні, й приходить до висновку, що [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті бабусі пропустив з поважних причин, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню і позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved