Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що 01.06.2006 року між [PERSON] та банком укладено кредитний договір № KISWGK00083441, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 23675,00 доларів США з терміном погашення до 01.06.2021 року, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути зазначені кошти Банку у передбачені Кредитним договором строки, сплатити плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобовязання, визначені договором. Відповідно до умов Договору поруки № KISWGK00083441/1 від 01.06.2006 року, [PERSON], як поручитель поручається за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 23675,00 доларів США. Позичальник умови договору не виконав, відповідно позивач здійснив вимогу виконання зобовязань за кредитним договором та 23.09.2014 року направив досудову вимогу № 30.1.0./2-526 про погашення заборгованості. Зазначена вимога не виконана та відповідні суми позивачеві не сплачені У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.01.2015 року має заборгованість 20018,89 (долар США), яка складається з наступного: -15678,81 заборгованість за кредитом; -2801,20 заборгованість по процентам за користування кредитом; -462,00 заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -1076,25 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 20018,26 доларів США, що за курсом 15,79 відносно до службового розпорядження НБУ від 23.01.2015 року складає 316129,36 грн. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав письмові заяви, в яких просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, а також надав заперечення в яких вказав, що він категорично заперечує, що ним отримувалися кошти у розмірі 23 675 доларів США за кредитним договором від 01.06.2006 року. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ПАТ «КБ Приватбанк» передав у власність відповідача [PERSON] готівку в сумі передбачену умовами кредитного договору в іноземній валюті - доларі США, також не має жодного доказу, який би підтверджував факт конвертації валюти долари США в гривню (валюто обмінна операція), якщо така взагалі відбувалася. Наявність у матеріалах справи копії кредитного договору, не свідчіть про отримання відповідачем в касі банку грошових коштів, оскільки зазначений юридичний факт може підтверджуватися виключно первинними бухгалтерськими документами. У відповідності до Наказу Міністерства фінансів Україні № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (в редакції чинній станом на 2008 рік) первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це не можливо, безпосередньо після її завершення. Первинний документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вищенаведеними нормами, факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Отже, первинний бухгалтерський документ повинен бути складений безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто всі реквізити повинні бути внесені і заповнені безпосередньо в момент видачі кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Оскільки такого доказу у справі позивачем не надано, його представник у належній спосіб повідомлений про час та місце розгляду справи, є переконливим вважати, що позивач в силу вимог ст..10 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається у позові. Відсутність первинного бухгалтерського документу який би посвідчував факт надання кредитних коштів відповідачу, у відповідності до умов договору від 01.06.2006 року свідчить про недоведеність позовних вимог, а тому відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено Кредитний договір № KISWGK00083441, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 23675,00 доларів США з терміном погашення до 01.06.2021 року (а.с.4,5). Також 01.06.2006 року між банком та [PERSON] було укладено Договор поруки № KISWGK00083441/1 від 01.06.2006 року, відповідно до умов якого [PERSON], як поручитель поручається за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] (а.с.8). За наданими суду позивачем розрахунком, встановлено, що відповідач не сплачує борг по кредиту та відсотки за користуванням кредитними коштами, у звязку з чим станом на 23.01.2015 року має заборгованість у розмірі 20018,89 (долар США), яка складається з наступного: -15678,81 заборгованість за кредитом; -2801,20 заборгованість по процентам за користування кредитом; -462,00 заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 1076,25 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 19-22), що за курсом 15.80 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.01.2015 року складає 316129,36 грн. (а.с.23). 23.09.2014 року позивачем було повідомлено відповідачів про необхідність погашення простроченої заборгованості по кредиту у термін не пізніше пяти календарних днів з дати одержання повідомлення та попереджено, що у разі несплати простроченої заборгованості банк вимагає дострокового повернення кредиту у повному обсязі (а.с.16). Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» : п. 2.1. Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включно розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів; п.2.2. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення; п. 2.3. Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; п.2.4. Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу одержувача тощо; п.2.5. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства; п.2.8. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно матеріальних цінностей та інших обєктів майна передбачаються іншими нормативно правовими актами. Постановою Правління Національного Банку України від 14.08.2003 року № 337 (яка діяла на час укладання кредитного договору у 2006 році) «Про затвердження Інструкції про касові операції» передбачено: Розділ III Касові операції банків з клієнтами. Глава 1 Загальні вимоги до оформлення касових документів. п.1 До касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки, прибутково видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівкою та отримання його в готівковій формі; п.2 Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюється приймання і видача готівки. Бланки касових документів виготовляються згідно з їх зразками друкарським способом або з використанням компютерної техніки з відображенням обвязкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією. Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обовязкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію; п.12 У разі здійснення касових операцій протягом операційного часу відповідальний працівник банку на касових документах проставляє дату здійснення касової операції, а в післяопераційний час - поточну дату і час приймання документів або напис на штампі «вечірня», або «післяопераційний час». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вищенаведеними нормами, факт здійснення господарських операцій доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Первинний бухгалтерський документ повинен бути складений безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто ці документи не були створені безпосередньо під час здійснення господарської операції. Відтак, в силу норм закону, долучені матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обовязкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції. В наслідок чого, в силу ст. 59 ЦПК України, вони не є засобами доказування факту надання кредитних коштів. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність боржнику готівку в сумі передбачену умовами кредитного договору. А відтак, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір кредиту № KISWGK00083441 є не укладеним. Згідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Статтею 548 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується,якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню . Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відтак, договір поруки є похідним зобовязанням, тобто його дійсність залежить від дійсності основного зобовязання. Відповідно до частини 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного та звертаючи увагу на те, що позивач не довів ті обставини на які посилається у позовній заяві, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed