Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

05.01.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] в м. Луцьку Волинської області він позичив [PERSON] кошти в сумі 36500 гривень. Згідно з їх домовленості [PERSON] повинен був повернути кошти до 23.11.2020 року. Про отримання позики на вищевказаних умовах [PERSON] написав письмову розписку, яку передав йому. Під час укладення даного договору позики між ним та [PERSON] була присутня цивільна дружина останнього - [PERSON] [PERSON] надала письмову згоду на укладення [PERSON] даного договору позики, а також виступила поручителем та зобов`язалась повернути кошти в сумі 36500 гривень у тому випадку, якщо [PERSON] з будь-яких причин не поверне гроші. Строк виконання зобов`язань закінчився 23.11.2020 року, однак станом на даний час [PERSON] та [PERSON] кошти не повернули. Під час останньої розмови з [PERSON] він повідомив, що вони з [PERSON] борг повертати не будуть. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в його користь борг в сумі 36500 гривень та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 27.01.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11:00 22.02.2021 року. 22.02.2021 року ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 11:00 10.03.2021 року у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання вперше, який клопотання про розгляд справи без його участі не подавав, та надання можливості відповідачу підготувати клопотання про призначення експертизи, про що просив останній. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та пояснили, що розписки були написані ними під тиском позивача, коштів у позивача [PERSON] не позичав, факту їх передачі не було. 10.03.2021 року розгляд справи було відкладено на 11:00 23.03.2021 року, оскільки позивач не зміг прибути у судове засідання за сімейними обставинами. 23.03.2021 року та 17.05.2021 року судові засідання у справі відкладались за клопотаннями представника відповідача [PERSON] - [PERSON] 03.06.2021 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено та призначено психологічну експертизу із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа. Постановою Волинського апеляційного суду від 17.08.2021 року ухвалу Локачинського районного суду про призначення експертизи скасовано, а справу направлено для продовження розгляду. Справа надійшла до Локачинського районного суду з апеляційного суду 13.09.2021 року та призначена до розгляду судом на 10.30 27.09.2021 року. 22.09.2021 року від позивача надійшло клопотання про надання йому інформації щодо руху та розгляду справи. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання позивача, оскільки чинним Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) не передбачено надання учасникам справи інформації щодо руху та розгляду справи. Натомість позивачу\~необхідно роз`яснити\~його право,\~передбачене \~ч.1\~ст.\~43\~ЦПК України, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. При цьому учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України). 27.09.2021 року позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в його користь борг в сумі 36500 гривень та судові витрати, які складаються з: 840,80 грн судового збору; 463,27 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду; 71,10 грн - отримання копії технічного запису; 244 грн витрат, пов`язаних з оплатою послуг Нової Пошти за направлення до суду оригіналів розписок; 21,50 грн витрат, пов`язаних з оплатою послуг Укрпошти за направлення до суду позовної заяви. Всього 1640,67 грн. Відповідачі у судове засідання 27.09.2021 року не з`явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання телефонограмами. Будь-яких клопотань, заяв до суду не подали. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, призначеному заздалегідь. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, позаяк будь яких доказів зайнятості в іншому судовому процесі представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не надала. При погодженні дати розгляду представник не повідомляла про свою зайнятість у іншому судовому процесі, також судом взято до уваги, що розгляд даної справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача [PERSON] - [PERSON] , а тому суд вбачає у поведінці представника відповідача [PERSON] та відповідачів зловживання своїми процесуальними правами. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у\~разі неявки\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.13ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно із розпискою від 23.10.2020 року [PERSON] в цей день отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 36500 грн, які зобов`язався повернути в строк до 23.11.2020 року (а.с. 30). Того ж дня [PERSON] виступила поручителем у даному зобов`язанні, не заперечувала, щоб [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 36500 грн, та зобов`язалась повернути вказані кошти у тому випадку, якщо [PERSON] їх не поверне, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 23.10.2020 року (а.с. 31). Відповідачі підтвердили в судовому засіданні, що розписки написані ними власноруч та підписані ними. Однак, станом на час розгляду справи відповідачі свого обов`язку щодо повернення вказаної суми грошових коштів не виконали. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу\~України та умовами укладеного між сторонами договору. Статтею 202\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво або багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047\~ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою ст.\~1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 553, 554\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.\~559\~ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 543\~ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого окремо. Відповідно до зазначених вимог закону судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав у користування відповідачу грошові кошти, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути вказані кошти у визначений строк. [PERSON] виступила поручителем перед [PERSON] за зобов`язанням [PERSON] повернути дані грошові кошти. Строк повернення коштів за договором позики минув, однак грошове зобов`язання не виконано. Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення боргу за договором позики, позивач [PERSON] посилався як на доказ підтвердження отримання відповідачем відповідної суми позики на розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, також в матеріалах справи знаходиться оригінал розписки [PERSON] , яка виступила поручителем перед [PERSON] за зобов`язанням [PERSON] , тому оцінюючи дані розписки, суд визнає їх належними та допустимими доказами на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають із договорів позики та поруки, та є доказом не лише факту укладення договорів, але й факту передачі грошових сум позичальнику [PERSON] . Помилку у прізвищі відповідача у розписках - " [PERSON] " замість " [PERSON] " в даному випадку суд не бере до уваги, позаяк відповідачі не заперечують факту написання ними розписок особисто та їх підписання. Крім того, в розписці [PERSON] вказані серія та номер паспорта позичальника, що відповідають серії та номеру паспорта відповідача [PERSON] . При цьому слід зазначити, що судом забезпечено відповідачам можливість реалізувати своє право на подання відзиву, заперечень, а також доказів на підтвердження своїх заперечень для з`ясування справжньої правової природи укладеного договору, однак таких доказів відповідачами суду надано не було, хоча розгляд справи неодноразово відкладався, відтак, у суду відсутні підстави для сумніву у достовірності наданих позивачем оригіналів розписок. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідачів ( [PERSON] та [PERSON] ) як солідарних боржників на користь позивача ( [PERSON] ) суму боргу в розмірі 36500 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частках слід стягнути понесені [PERSON] та документально підтверджені судові витрати, а саме: 840,80 грн судового збору, 463,27 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, а також 244 грн витрат, пов`язаних з оплатою послуг Нової Пошти за направлення до суду оригіналів розписок, що витребовувалися судом, та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, зокрема, 71,10 грн - за отримання копії технічного запису, 21,50 грн витрат, пов`язаних з оплатою послуг Укрпошти за направлення до суду позовної заяви. Всього 1640,67 грн, тобто по 820,34 грн з кожного.

Outcome: approved