Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом (а.с.4-7), пізніше уточненим (а.с.57-60) до [PERSON], (треті особи - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON]) про продовження строку для прийняття спадщини. Позивачка мотивує позов тим, що її чоловік [PERSON], помер [INFO]. Після смерті чоловіка, позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилося після смерті чоловіка на користь доньки - [PERSON]. Також, до нотаріальної контори звернулася мати померлого - [PERSON] із заявою про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилося після смерті її сина на користь її онуки - [PERSON]. Позивачка вказує, що виконання таких дій, вони обумовлювали здійсненням донькою догляду за нею (позивачкою) та [PERSON], яка в похилому віці та з фізичними вадами після смерті сина та чоловіка залишилась одна і потребувала догляду. [PERSON] загинула в ДТП [INFO] та не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка зазначає в позові, що під час вчинення правочину - відмови від прийняття спадщини вона помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, втрати нею назавжди права на спадкування після смерті чоловіка, ризикуючи залишитись без житла у похилому віці. Після смерті доньки позивачка звернулась до нотаріуса за місцем проживання свого чоловіка та дочки з наміром прийняти спадщину на квартиру, машину, та мотоцикл, які знаходяться за адресою - [ADDRESS]. Однак з'ясувалося, що донькою було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч.1 ст.1270 ЦК, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з цим нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд: - визнати недійсною заяву від 21 березня 2014 року про відмову [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]; - визнати недійсною заяву від 21 березня 2014 року про відмову [PERSON] від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; - надати [PERSON] додатковий строк, протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]; - надати [PERSON] додатковий строк, протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка та її представник були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилися та надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили суд задовольнити позов у повному обсязі (а.с.80-82). Відповідачка також була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилася та надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечила проти задоволення позову (а.с.79). Третя особа - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак представник до суду не з'явився та надав заяву про розгляд без його участі, заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с.77-78). Третя особа - приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу [PERSON] була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилася та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.51, 75). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27 серпня 2005 року (а.с.33). Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.16), батьками [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.12), [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 17 вересня 2003 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.11), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 квітня 2008 року. Згідно із копіями технічного паспорту (а.с.18-21), свідоцтва про право власності на житло (а.с.22), квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності: [PERSON], та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON], помер [INFO] (а.с.32). Згідно фотокопії заяви [PERSON] від 21 березня 2014 року (а.с.52), заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Відповідно до фотокопії заяви [PERSON] від 21 березня 2014 року (а.с.49), заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилося після смерті чоловіка - [PERSON] на користь доньки - [PERSON]. Також, відповідно до фотокопії заяви [PERSON] від 21 березня 2014 року (а.с.50), заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй долі спадкового майна, що залишилося після смерті її сина - [PERSON] на користь її онуки - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.31). Отже, [PERSON] не встигла прийняти спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином позивач має право на обов'язкову частку спадщини, незалежно від наявності заповіту. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст.225, 229-231 і 233 цього кодексу. Позивачка вказує в позові, що її відмова та відмова відповідачки від належної їм долі спадкового майна, що залишилося після смерті чоловіка та сина - [PERSON] на користь доньки та онуки - [PERSON] вони обумовлювали здійсненням догляду за позивачкою та [PERSON], яка в похилому віці та з фізичними вадами після смерті сина та чоловіка залишилась одна і потребувала догляду. Під час вчинення правочину - відмови від прийняття спадщини вони помилялися щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, втрати позивачем назавжди права на спадкування після смерті чоловіка, ризикуючи залишитись без житла у похилому віці. Отже, суд приходить до висновку, що вказані заяви були складені помилково, оскільки позивач та відповідач не розуміли, через свою юридичну необізнаність, наслідки цього правочину та помилялися щодо природи укладеного правочину, а також щодо прав і обов'язків сторін, зокрема помилялись, вважаючи, що внаслідок даної відмови, [PERSON] має зобов'язання здійснювати за ними догляд. Таким чином, відмову від прийняття спадщини, було укладено під впливом помилки за наявності необережної поведінки обох сторін.

Outcome: approved