Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

25.09.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.06.2006 року [PERSON] 26.06.2006 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статей 526, 527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 26137,70 грн., яка складається з наступного: 6262,19 грн. - заборгованість за кредитом; 19875,51 грн. - заборгованість по процентам за користування креди- том. Позивач зазначає, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 15909,44 грн, яка була задоволена судовим рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24.12.2012 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПприватБанк», а різниця становить 10228,26 грн..Відповідно до пункту 6.8 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500.00 грн. - штраф (фіксована час-тина), 511,41 грн. - штраф (процентна складова), а сума заборгованості до стягнення становить 11239,67 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги не визнає повністю, просить застосувати строк позовної давності. Заслухавши доводи позивача, відповідачів, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити на підставі наступного. Зі свідоцтва про шлюб від 26.12.2012 року вбачається, що відповідачка по справі [PERSON] 26.12.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу прізвище у дружини [PERSON] (а.с.46). Судом встановлено, що 26.06.2006 року [PERSON] підписала заяву б/н, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, в обмін на зобовязання Позичальника по повернення кредиту, сплати процентів, обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. У заяві Позичальника є посилання на те, що позичальник ознайомлений та згідний з Умовами надання кредиту фізичним особам (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 30.06.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 26137,70,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6262,19 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 19875,51 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості за договором б/н від 26.06.2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом-Лясота [PERSON], станом на 30.06.2015 р., яка надана позивачем (а.с.7-12). Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 15909,44 грн, яка була задоволена судовим рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24.12.2012 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПприватБанк», а різниця становить 10228,26 грн..Відповідно до пункту 6.8 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 511,41 грн. - штраф (процентна складова), а сума заборгованості до стягнення становить 11239,67 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Як вбачається з заочного рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2012 року за позовом Банку з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, відсотках, комісії, пені, штрафу на загальну суму 15909,44 грн.( а.с.6). Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Оскільки за даним судовим рішенням з відповідача стягнуто заборгованість по кредиту в повному обсязі, а саме за тілом кредиту (6262,19 грн.), нарахованими відсотками (8413,47 грн.), то можливо зробити висновок про припинення дії кредитних правовідносин в подальшому та відсутність у Банку права на нарахування чергових платежів (відсотків, комісійних, неустойки тощо). Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Суд критично розцінює посилання позивача на те, що у відповідності до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застоування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язаня та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України,оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимог про стягнення з відповідача коштів на підставі ст.625 ЦК України Банком не заявлено. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позову. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто, застосування судом строків позовної давності можливе за умови доведеності позову.

Outcome: dismissed