Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2011 року вирішено стягувати з нього [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2011 року, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки він є інвалідом 2-ї групи та єдиним його доходом є пенсія у розмірі 5461 грн, а сума яку він витрачає на власне лікування перевищує розмір пенсії, тому просить змінити розмір утримуваних з нього аліментів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2011 року на утримання дочки [PERSON] з ? частини усіх видів його заробітку на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що окрім сплати аліментів і не завжди вчасно позивач [PERSON] фактично жодної участі у вихованні дочки не брав. Вона, як мама, повністю займалась належним вихованням, харчуванням, лікуванням, оздоровленням, навчанням, матеріальним забезпеченням дочки. Зокрема, за навчання дочки у 2017- 2018рр., нею сплачено 18700,00 грн., тим самим вона намагається дати дочці належну освіту, всупереч мізерному доходу. Окрім того, вона щодня затрачає кошти на харчування, регулярно сплачує комунальні послуги, купує необхідні медикаменти, одягає та взуває дитину, що значно перевищує розмір її доходів, що неодноразово призводило її до вкрай складного матеріального становища, однак жодних позовів на збільшення аліментів вона не подавала, зважаючи на стан здоров'я позивача. Також зазначає, що до позову не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт купівлі позивачем медикаментів або надання інших медичних послуг медичними закладами відповідачу. Окрім того, вказує на те, що згідно довідки МОЗ України причиною інвалідності [PERSON] вказано проходження служби в поліції, однак, як зазначено у виписці стаціонарного хворого, котра долучена до матеріалів справи, вказано повний діагноз «Ідіопатичний цироз печінки», що не має нічого спільного з проходженням в службі поліції. Оскільки розмір пенсії позивача є значний та він не має на утриманні інших дітей, та відсутні інші підстави для зміни розміру аліментів, тому просить в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11.2011 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2011 року, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON], [INFO] є особою з інвалідністю 2-ї групи у зв'язку із захворюванням пов'язаним з проходженням служби в поліції, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії АВ №1056789 від 26.10.2017 року та пенсійним посвідченням [NUMBER]. Згідно довідки №466 виданої 02.04.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області [PERSON] є пенсіонером національної поліції та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 5461,68 грн. Згідно довідки №183 від 27.03.2018 року виданої Смиковецькою сільською радою, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає у с. Смиківці, разом з ним проживають: батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], сестра [PERSON], [INFO], чоловік сестри [PERSON], [INFO], племінниця [PERSON], [INFO] Як вбачається з виписок із медичної карти [PERSON], останній в періоди: з 21.09.2017 по 06.10.2017, 25.10.2017 по 03.11.2017, 11.01.2018 по 19.01.2018 проходив стаціонарне лікування з приводу наявних у нього захворювань, за діагнозом: ідіоматичний цироз печінки, портальна гіпертензія, варикозне розширення стравоходу, хронічний панкреатит та інші. В судовому засіданні встановлено що неповнолітня дочка сторін [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS], що також підтверджується довідкою виданою 01.03.2018 року ДП «Фаворит3». [PERSON] несе витрати на оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS], що підтверджується відповідними квитанціями, що містяться в матеріалах справи. [PERSON] працює на посаді соціального робітника в Тернопільському міському територіальному центрі соціального обслуговування населення та їй нарахована заробітна плата за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року в розмірі 30178,30 грн з яких проведено відрахування податок та військовий збір, що підтверджується довідкою №8 від 03.05.2018 року. [PERSON] з 01.09.2017 року зарахована на навчання у Приватний вищий навчальний заклад «Медичний коледж» та вартість її навчання за 2017-2018 рр. в розмірі 18700,00 грн оплачено [PERSON], що підтверджується Договором №03310 від 01.09.2017 та довідкою №195 від 02.05.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах складеного 24.04.2018 державним виконавцем Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ, станом на 01.04.2018 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 4485 грн. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції Законів №2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: для дітей вікoм від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги стан здоров'я позивача, однак критично оцінює його твердження на про те, що його витрати на лікування перевищують розмір його доходу (пенсії), оскільки до позову не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт купівлі позивачем медикаментів або оплату надання інших медичних послуг медичними закладами. Враховуючи вищенаведене, вимоги ст.ст. 182, 184, 192 СК України, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, виходячи з рівного обов'язку батьків на утримання дітей, право дитини на відповідний рівень життя, суд приходить до висновку, що визначених законом підстав для зміни розміру утримуваних з позивача аліментів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.11.2011 року на утримання дочки [PERSON] відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: dismissed