Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана справа за позовною заявою [PERSON], в якій позивач посилається на те, що 04.12.2017 р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №13766 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 152386,27 грн. 26.01.2018 р. було відкрите виконавче провадження, в ході виконання якого було накладено арешт на все належне рухоме та нерухоме майно. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено незаконно та є таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те, що виконавчий напис вчинений зі спливом 3 р. строків передбачених ЗУ «Про нотаріат» і 5 р. передбачених Умовами договору. У звязку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 04.12.2017 р. за №13766 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 152386,27 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. 08.06.2018 р. ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області забезпечено даний позов, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №13766 від 04.12.2017 р., виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 152386,27 грн. до набрання законної сили судовим рішенням по суті цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.37,38). 08.06.2018 року ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.08.2018 року (а.с.40), натомість за розпорядженням голови Карлівського районного суду від 06.08.2018 року №288 справу передано на розгляд до Машівського районного суду (а.с.54,55). За протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю Косик С.М. (а.с.56). У судове засідання сторони не з'явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.85), відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, причини неявки не повідомив (а.с.74,84). Третя особа направив заяву про розгляд справи без її участі (а.с.61). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 31.01.2015 р. у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2007 року № PLXRRC06610041, яка виникла в період часу з 04.04.2007 року по 01.10.2014 рік, відмовлено (а.с.8). Листом від 18.10.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" повідомив позивача [PERSON] про відмову списати заборгованість на підставі вказаного рішення суду (а.с.9). Водночас з постанов начальника Карлівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] від 26.01.2018 р. про відкриття провадження та про арешт майна боржника убачається, що було відкрито виконавче провадження №55656001 на підставі виконавчого напису нотаріуса №13766 від 04.12.2017 р. виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 152386,27 грн. та з метою повного і своєчасного виконання рішення накладено арешт на належне боржнику рухоме та нерухоме майно (а.с.6,7). Відповідно до повідомлення голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 р. №Е.65.0.0.0/3-365676, з 21.05.2018 р. ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (а.с.63). Згідно з ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, становлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 02\~вересня 1993\~року\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. \~ \~ \~ \~Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1\~Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно з пунктом\~\~284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції). Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Слід зазначити, що згідно статтей 257 та 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ураховуючи вищенаведене, оскільки банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період часу з 04.04.2007 року по 01.10.2014 рік, в стягненні якої було відмовлено судом, тобто вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а тому суд уважає що виконавчий напис вчинений приватним Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] з порушенням вимог статті\~\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved