Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником жилого будинку №34 по вул. Достоєвського в м.Маріуполі, що підтверджується договором дарування від 18.01.2003 року. У зазначеному будинку зареєстрована її дочка [PERSON], яка з червня 2014 року не проживає у зазначеному домоволодінні, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в його утриманні. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Достоєвського, буд. 34. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, надала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Достоєвського, буд. 34. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 18.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №220, [PERSON] є власником жилого будинку №34 по вул. Достоєвського в м.Маріуполі. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] є власником жилого будинку №34 по вул. Достоєвського в м.Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. Відповідно до домової книги про прописки громадян, які мешкають в будинку №34 по вул. Достоєвського в м.Маріуполі вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстрована відповідач по справі [PERSON] Згідно актів від 23.02.2015 року та від 26.08.2015 року, складених КСН «селище Волонтерівка», [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з червня 2014 року по причині виїзду за межі країни. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] понад один рік, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved