Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст.ст.526, 611, 612, 615, 624, 1048, 1050 ЦК України та умови кредитного договору, ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" просить стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором № 014/17-41/1490-38 від 15.08.2008 р. у сумі 13 090,15 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 9 435,36 доларів США (261955,03 грн.); заборгованість по сплаті відсотків - 1122,38 долари США (31160,77 грн.); пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків - 2 532,41 долари США (70307,60 грн.) та судові витрати. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.46-53, 67-74). Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представників відповідача суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.08.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов»язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (п.1.3 Статуту), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-41/1490-38 (а.с.5-13). Позивач в позовній заяві зазначив, що [PERSON] згідно вказаного вище кредитного договору було видано 25 500 доларів США. Відповідач в письмових запереченнях та його представники в судовому засіданні заперечували факт отримання грошових коштів за кредитним договором саме в сумі 25500 доларів США. В процесі розгляду справи доводи відповідача спростовані не були. Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених договорами. Відповідно до пп. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 1 лютого 1999 року № 56/3349 підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складення їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Умовами п.3.5 кредитного договору передбачено, що графік повернення кредиту та інших платежів за цим договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в додатках № 1,2 до цього договору, які є його невід»ємною частиною. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Розмір щомісячних внесків залежить від графіка погашення, терміну кредиту, валюти кредитування, процентної ставки. Суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Із справи слідує, що розмір нарахованих сум, виконаний установою заявника. При цьому із таблиці слідує, що обчислення заборгованості виконане, станом на 27.02.2015 р., починаючи з вересня 2008 року. До заборгованості включені: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена; заборгованість за відсотками, у тому числі прострочена; пеня. Пеня - вид санкції, що застосовується у вигляді нарахування за певний період (за кожний день). В основному, пеня застосовується у відсотку від суми боргу, а в разі, якщо пеня прописана в договорі, який уклали юридичні особи (компанії), вона не може перевищувати розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період її нарахування. Обов'язок сплати пені, яка застосовується у разі невиконання зобов'язання, виникає у боржника щодня, і така пеня може нараховуватися тільки від суми простроченого платежу. Відповідно до ст.72 ЦК, для окремих видів вимог, зокрема за позовами про стягнення неустойки (штрафу, пені), законодавство встановлює скорочені строки позовної давності. Такий скорочений термін, встановлений законодавством, - шість місяців. Отже, право кредитора вимагати сплатити пеню обмежене цим строком. Згідно зі ст. 76 ЦК, перебіг терміну позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Таке право виникає, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення свого права. Неустойка (штраф, пеня) - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) може забезпечуватися лише дійсна вимога. Наданий позивачем розрахунок виконаний представником банку. При його дослідженні у суді учасникам процесу не вдалося перевірити та переконатися в правильності представленого розрахунку заборгованості, в тому числі на відповідність умовам договору та закону. Виписка по рахунку, яка надана до позову (а.с.24), складена на ім»я [PERSON], який не є учасником даної справи. Представник заявника не зміг надати достатніх доказів, які б підтверджували період неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, суму простроченої заборгованості, правильність розрахунку та врахування всіх здійснених відповідачем платежів, які були здійснені ним в період дії договору, дотримання порядку та підстав нарахування пені, відсотків. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. Відповідно до ст.10 ЦПК, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Суд, з»ясувавши в процесі розгляду справи підстави, які не визнаються відповідачем, на підставі п.4 ч.1 ст.169 ЦПК України, відклав розгляд справи для надання можливості представнику позивача надати пояснення по справі та докази, які б могли спростувати доводи відповідача. Однак, представник позивача в судове засідання 22.06.2015 р. не з»явився, направив до суду заяву про відкладення розгляду справи через його хворобу. В судове засідання 10.08.2015 р. суду представником банку була надіслана заява про розгляд справи без його присутності. Суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість розміру заявленої до стягнення суми основного боргу, відсотків та пені, встановити період нарахування відсотків, дійсний розмір відсотків, які підлягають до стягнення, та перевірити правильність розрахунку пені. Із наявних обчислень заборгованості неможливо визначити строки порушення зобов'язання та його розміру, а, відповідно, суд не має змоги як перевірити розрахунок, так і за власною ініціативою перерахувати пеню. Суд не вважає за необхідне відкладати ще раз розгляд справи, оскільки позивач не виконує вимоги суду без поважних причин. Суд створював сторонам, у тому числі позивачу, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надавав можливість надати нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог і заперечень, для чого двічі робив перерву у судовому засіданні і цього часу було достатньо. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наведених вище підстав.

Outcome: dismissed