Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, вказавши в ньому, що 10.08.2017 року між ним та відповідачем від імені якого діяв на підставі довіреності [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], належного власнику на праві cвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Цього ж дня він передав у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] представнику відповідача [PERSON] кошти в розмірі 4000 доларів СІІІА (погоджена сторонами ціна автомобіля - 90 тисяч гривень), а [PERSON] передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля, автомобіль та страховий поліс. Сторони домовились, що в подальшому укладуть нотаріально завірений договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, та проведуть державну реєстрацію на нього за ним у присутності відповідача, так як останній на момент передачі коштів знаходився за кордоном. На підтвердження вказаних домовленостей 10.08.2017 року приватним нотаріусом була оформлена довіреність № 1115 на представництво інтересів відповідача ним з метою перереєстрації вказаного автомобіля, термін дії якої до 19.10.2019р. Зазначив, що в подальшому він загубив довіреність від 10.08.2017р., та маючи лише копію, звернувся до відповідача та [PERSON] про необхідність укласти договір купівлі-продажу автомобіля та зареєструвати його. Вказав, що тривалий час відповідач ухилявся від оформлення нотаріально - засвідченого договору купівлі-продажу, мотивуючи відсутністю у нього часу адже він часто перебуває за кордоном, а також тим, що перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні автомобілем йому ніхто не чинить, тому відповідач не вбачає потреби у оформленні договору купівлі - продажу автомобіля. Представник відповідача [PERSON] оформити купівлю-продаж не може, оскільки він загубив довіреність яку йому видав відповідач. Зазначає, що відповідач ухиляється від нотаріального засвідчення договору, чим порушує його право на власність на автомобіль та не дає змоги останньому зареєструвати право власності на автомобіль на себе. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], укладений 10.08.2017 року між ним та [PERSON] від імені якого діяв його представник [PERSON]. Визнати за ним право власності на автомобіль PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]. Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач та його представник двічі в судове засідання не з*явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, доказів про поважність причин неявки суд не надали. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове за сідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити, відповідно до наданого суду відзиву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, встановлено, що 19.10.2014 року [PERSON] уклав довіреність, якою уповноважив [PERSON] або [PERSON] представляти його інтереси при здійсненні правочинів по продажу та з питань експлуатації,а саме керувати (з правом виїзду за кордон), а також розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) автомобілем марки PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], належного власнику на праві cвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Термін дії довіреності до 18.10.2019 року. 10.08.2017 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] уклав довіреність, яка ґрунтується на підставі договору доручення, укладеного в усній формі та уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти інтереси власника при здійсненні правочинів по продажу та з питань експлуатації, а саме керувати, а також розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) транспортним засобом PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], належного [PERSON] на підставі cвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Довіреність видана в порядку передоручення та зберігає свою чинність до 18.10.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у Першому відділі ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №55804899 з примусового виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості та судового збору. 02.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], належного [PERSON] та оголошено заборону відчуження вказаного автомобіля. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Виходячи з даних норм закону слідує, що наявність довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Доводи позивача, що між сторонами був укладений 10 серпня 2017 року договір купівлі-продажу автомобіля та його оригінал наявний у [PERSON] судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем у встановлений законом строк він не був поданий (ст..83 ЦПК України). Посилання позивача на наявність довіреності, не заслуговує на увагу, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Постановою Верховного Суду України по справі №61/4678св18 від 15 лютого 2018 року викладено правову позицію, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України в справі №61-10089св18 від 22.01.2019 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed