Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернулась [PERSON], та просила суд визначити її довірителю додатковий строк, в чотири місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька останньої. Як на підставу для звернення до суду з даним позовом та в його обґрунтування представник позивача вказала, що її довіритель є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого батька і раніше питанням звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини займатись не могла, у звязку з тривалим перебуванням за кордоном, з огляду на хворобу дітей та у звязку з ненаданням їй відпустки за місцем роботи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали та просила відмовити у його задоволенні, адже вважають, що позивач пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька без поважних причин. Тотожної думки притрималась і представник відповідача [PERSON] [PERSON] Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно копії паспорта громадянина [PERSON] Федерації (а.с.9-15), позивач є громадянкою даної держави. 24 січня 2013 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.7, 8). Заявник одружена та має двох дітей (а.с.16). Згідно довідки, виданої 22 вересня 2014 року адміністрацією Кордяжського сільського поселення Зуєвського району Кіровської області (а.с.17), з 1 січня 2013 року та по день видачі даної довідки, [PERSON] оплачувана відпустка не надавалась. Постановою нотаріуса від 10 березня 2013 року (а.с.24) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], у звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші і досліджені документи, на переконання суду, не мають значення для обєктивного встановлення всіх обставин справи або не наведено належність до заявленого предмету даного позову, а тому не зазначались та не аналізувались в судовому рішенні. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, регулюються та відповідають наступним нормам спадкового права. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. ч. 1, 3 ст. 1272 Кодексу). У відповідності до розяснень викладених у абзаці 6 п. 24 ПП ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правового висновку, висловленого Верховним Судом України 26 вересня 2012 року при розгляді справи № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу тощо, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Аналіз норм закону, що регулюють правовідносини між сторонами, встановлених судом фактичних обставин справи, як з її матеріалів так і з пояснень наданих учасниками судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Представником позивача та самим позивачем не було надано беззаперечних та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, за яких остання була унеможливлена у своєчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Посилання на неможливість здійснення даних дій у звязку з хворобою дітей, ненаданням відпустки позивачу за місцем її роботи, судом сприйматись та до уваги братись не можуть, адже свого обєктивного підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, а відтак визнані судом неповажними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed