Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входили земельні ділянки розміром 2,66 га та 4,72 га, що знаходяться на території Бакланово - Муравійської сільської ради Куликівського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю № 013738, виданим на ім`я [PERSON] . За життя, 30.11.2001 року, [PERSON] заповідала все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, [PERSON] , який після смерті [PERSON] прийняв спадщину, так як згідно з довідкою Куликівської селищної ради №118 від 20 березня 2019 року проживав разом з померлою без реєстрації і після смерті спадщину прийняв - здійснював догляд за будинком, проводив поточний ремонт, обробляв земельну ділянку, сплачував платежі. [INFO] помер [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] . Інших спадкоємців за законом першої черги чи спадкоємців за заповітом немає. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, тому як державний акт на право приватної власності на ім`я спадкодавця було видано після його смерті. Нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,7152 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7422780500:02:002:0143, та на земельну ділянку площею 2,6648 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7422780500:01:001:0136, які знаходиться: Чернігівська область, Куликівський район, Бакланово-Муравійська сільська рада. 17.09.2019, разом з позовною заявою, позивачем подано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати спадкову справу заведену, після померлого [PERSON] . 27.09.2019 року ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в загальному позовному провадженні. 04.12.2019 року ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 10.10.2019 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача - Куликівської селищної ради, відповідно до якої відповідач визнав позов в повному обсязі та просив розглянути справу без участі його представника. 10.10.2019 року через канцелярію суду надійшла заява третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до якої третя особа просить розглянути справу без участі її представника та прийняти рішення на розсуд суду. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.39). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Б.Муравійською сільською радою Куликівського району Чернігівської області (а.с.9). 30.11.2001 [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належить на день смерті і на що він за законом матиме право він заповідає своєму сину - [PERSON] (а.с.10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Б.Муравійською сільською радою Куликівського району Чернігівської області (а.с.11). 13.03.2002, відповідно до розпорядження Куликівської райдержадміністрації від 20.02.2002 року № 47, (померлій) [PERSON] видано державний акт на право власності на землю площею 7,38 га ( 2,66 та 4,72 га) (а.с.12). Згідно з довідкою від 20.03.2019, виданою в.о. старости с. Бакланова [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно проживав в [ADDRESS] , без реєстрації разом з матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , і після її смерті прийняв спадщину - здійснював догляд за будинком, проводив поточний ремонт, обробляв земельну ділянку, сплачував платежі (а.с. 15). Згідно з довідкою від 10.10.2019 року, виданою завідувачем другої Чернігівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа. З заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця (позивач) - [PERSON] (а.с.42). Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), параметри пошуку: [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 43). Постановою № 3635/02-31 державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.09.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що право власності у спадкодавця на земельні ділянки виникло і було зареєстровано за нею після її смерті, а правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю(а.с.14). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Земельна ділянка відповідно до положень ст. 181 ЦК України є нерухомим майном. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 11-ЧН № 013738 [PERSON] , згідно розпорядження Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області отримала земельну ділянку площею 7,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 125 від 13 березня 2002 року, тобто після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч 4. ст. 28 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності особи, цивільна дієздатність, якої на момент набуття права власності була припинена. Так, як Державний акт на право власності на земельну ділянку було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю після смерті [PERSON] , спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку в розумінні ст. 125 ЗК України. Таким чином, спадкодавець не може передати після себе майно, право власності на яке він не набув, і на думку суду позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Окрім того, заявивши позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7422780500:02:002:0143 та 7422780500:01:001:0136, позивач не надав жодних доказів про присвоєння земельних ділянкам, зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю, цих кадастрових номерів. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed