Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що 16 червня 2013 року о 18 годині 15 хвилин в с. Бачина Старосамбірського району Львівської області, вона прямувала до свого городу по сільській дорозі і вийшовши на тротуар біля двору [PERSON], побачила що з протилежної сторони провулку на великій швидкості рухається автомобіль марки ГАЗ-53, і проїжджаючи через бетонну стічну трубу, він рухається прямо на неї, після того як його занесло при рухові через цю трубу. Автомобіль збив її лівою боковою стороною. Вона впала від удару автомобіля на тротуар під огорожу, а автомобіль вдарившись в огорожу та у металевий стовп, зупинився напроти вїзду в провулок, з якого вона вийшла. З кабіни автомобіля вийшов [PERSON], якого вона бачила в кабіні на місці пасажира, а за кермом був [PERSON], якого вона також побачила там зразу як тільки автомобіль став наближатися до сільської дороги. [PERSON]Р намагався надавати їй допомогу, але невдовзі її з місця події було доставлено до лікарні швидкою допомогою. Їй відомо від самого [PERSON], що автомобіль, яким [PERSON] вчинив на неї наїзд належить [PERSON], і дістався йому після смерті його діда [PERSON], що проживав у [INFO] і працював там у колишньому колгоспі. Вина у наїзді на неї цим автомобілем є в діях як [PERSON], який не справився з управлінням автомобілем так і в діях [PERSON], який як власник джерела підвищеної небезпеки, що утримував автомобіль на власному подвірї, та виїхав ним за межі свого двора, дозволив управляти технічно несправним автомобілем [PERSON] 31 жовтня 2013 року [PERSON] був притягнутий Старосамбірським районним судом до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок наїзду вона отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні у Старосамбірській центральній районній лікарні з 18 червня 2013 року по 01 липня 2013 року. Згідно висновку судово-меличної експертизи №93 від 21.06.2013 року, від 19 червня 2013 року та висновку №143 від 24.09.2013р. у неї була виявлена ЗЧМТ, струс головного мозку, пошкодження у потиличній ділянці голови, рана ушита швами ,синці на лівому плечі та садно на лівій нозі. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу мозку з раною на голові відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Проходячи курс лікування у хірургічному відділенні, вона тяжко переносила дію призначених ліків, в неї були важкі прояви алергічної реакції на медикаменти, внаслідок чого з хірургічного відділення вона потрапила в реанімаційне відділення лікарні, де її виводили з важкого алергічного стану. Перебуваючи на лікуванні від отриманих травм, вона витратила великі кошти, а також на медобстеження у м. Львові та на поїздки. Згідно наданих підтверджуючих документів вона затратила на лікування та обстеження 2748 грн.60 коп. і це далеко неповна сума витрат оскільки у звязку з тяжким станом здоровя вона не зберегла чеків про придбання медикаментів, та продуктів харчування. Крім витрат понесених нею на лікування їй нанесено також і моральну шкоду. Як вказано вище, вона тяжко переносила медпрепарати, які їй вводили за призначеннями і внаслідок тяжких алергічних станів її виводили з цих станів вже у реанімаційному відділенні. Вона була у тривозі за свій стан здоровя, працює на державній роботі і тривалий час була відсутня. Її сімя також була позбавлена її уваги, оскільки вона перебувала у лікарні на стаціонарному лікуванні. Нанесені їй моральні страждання оцінює в 50 000 грн. тому просить стягнути з відповідачів солідарно 2748.65 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду заперечення проти позову в яком зазначив, що не керував транспортним засобом яким було нанесено тілесні ушкодження позивачки, поставив під сумнів достовірність чеків на медикаменти, додані позивачкою до позову та відповідність їх рекомендаціям лікуючого лікаря, а також заперечив розміри моральної шкоди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила та вказала, що винним у вчиненні ДТП за участю автомобіля ГАЗ 53 під керуванням [PERSON] та потерпілої [PERSON] Старосамбірським районним судом визнаний саме [PERSON] Зазначила також, що [PERSON]В, не був власником автомобіля ГАЗ -53, який був учасником ДТП. Також звернула увагу на те, що [PERSON] не передавав згаданий автомобіль [PERSON]Я, та не дозволяв йому ним керувати. [PERSON] сам сів за кермо та почав рух автомобілем, а тому [PERSON] не може бути солідарним боржником у даній справі. Крім того спростувала розміри матеріально шкоди вказаної позивачкою, та вказала, що розміри морального відшкодування предявленого позивачкою є значно завищеним, виходячи з обставин справи та судової практики. Просила відмовити в позові в частині стягнення моральної і матеріальної шкоди з [PERSON] Вислухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] 16 червня 2013 року о 18 годині 15 хвилин в с.Бачина Старосамбірського району Львівської області, керував автомобілем марки "ГАЗ-53", без номерного знака, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, виїхав за межі проїжджої частини дороги, де на тротуарі скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка отримала легкі тілесні ушкодження, та на перешкоду - огорожу, внаслідок чого автомобіль та огорожа отримали механічні пошкодження, чим порушив п.1.1, п.п. «б» п.2.1, п.10.2, п.10.5, п.12.1, п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.10.2013 року винним у даній ДТП визнаний [PERSON] Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження № 12013150320000296 ( Висновок експерта № 93/13 від 19.06.2013 року) [PERSON] у результаті вищезгаданої ДТП отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Щодо вимог позивачки [PERSON] про солідарну відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] та заперечення останніх проти цього суд вважає за необхідне вказати наступне: Відповідно до п.2 постанови Пленум Верховного Суду України, «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Відповідно до п.4 вказаної постанови під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, вберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.4 ст.1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана її діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з неодноразових допитів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проведених в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12013150320000296, матеріали якого долучені до матеріалів даної цивільної справи, автомобіль ГАЗ-53 яким було вчинено ДТП потерпілою від якого є позивачка, дійсно перебував у користуванні [PERSON] Крім того [PERSON] у протоколі одночасного допиту [PERSON] та [PERSON] вказав: « [PERSON] сам сів за кермо та завів автомобіль, а він сів з ним в кабіну, бо боявся щоб [PERSON] не наробив біди так як був у нетверезому стані» отже [PERSON] свідомо передав керування транспортним засобом особі, що перебувала у стані алкогольного спяніння, тому відповідачі [PERSON] та [PERSON]В повинні солідарно відшкодувати шкоду завдану згаданою ДТП. Що стосується суми матеріального відшкодування заявленої позивачкою, то суд вважає за необхідне вказати на наступне: Як вбачається з позовної заяви позивачка просить стягнути у її користь 2748,65 грн. матеріального відшкодування. В підтвердження наведеної суми додає товарні чеки (а.с.23-45) проте такі слід оцінювати критично оскільки в товарних чеках ( а.с. 23,25,27-29,32,33,35,40,41) не вказані конкретні назви медичних препаратів, а міститься напис «медикаменти», крім того в матеріалах справи є відповідь на адвокатський запис [PERSON]Б (а.с.70-71) № 386 від 26.03.2014 року КЗ СРР « Старосамбірська центральна районна лікарня» в якому вказаний перелік медикаментів, які призначалися лікуючим лікарем для лікування [PERSON] за рахунок установи та за власний рахунок. Вартість медикаментів які придбала [PERSON] становить 413,10 грн. достовірність довідки та вказаних у ній даних підтвердили допитані в судовому засіданні в якості спеціалістів [PERSON] завідувач Старосамбірської ЦРЛ та [PERSON] завідуючий хірургічним відділенням Старосамбірської ЦРЛ. Засади та сутність інституту моральної шкоди розкриваються в ЦК України, у ст. 23 якого встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд виходить із глибини душевних страждань позивача, обставин, при яких була заподіяна позивачу шкода, а також з вимог розумності і справедливості та прийшов до висновку, що відшкодуванню підлягає заподіяна моральна шкода у сумі 10 000 грн. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я, а також смертю фізичної особи. Як вбачається із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а остання у відповідності до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати такого, то з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути солідарно судовий збір, відповідно до ст.88 ЦПК України, у розмірі 243,60 грн.

Outcome: dismissed