Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свій позов наступним. 22 квітня 2004 року між ними, позивачами по даній справі [PERSON] і [PERSON], та відповідачкою [PERSON] укладено договір дарування, згідно якого відповідачка подарувала позивачам 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2004 року по цивільній справі № 2-2285/04 частково задоволено їх позов до відповідачки за участю третіх осіб приватного нотаріуса [PERSON] та комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання договору дарування частини будинку договором купівлі-продажу, визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення моральної шкоди та вирішено: визнано недійсним договір дарування 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], укладений 22.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]. Крім того, визнано таким, що відбувся договір купівлі- продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. 22 квітня 2004 року до моменту укладення договору купівлі-продажу та в момент укладення договору купівлі-продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], відповідачка переконливо запевнила їх, що відчужені нею 148/45 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] є її приватною власністю, а приміщення в будинку, яке відповідачка займала до продажу та яке було відчужене їм на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2004 року, в загальній площі повністю відповідає розмірам її долі в праві спільної власності. Крім того, відповідачка аналогічно запевнила їх і стосовно землекористування спільною земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS]. Ними разом з відповідачкою по справі до моменту укладення договору купівлі-продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], було оглянуто приміщення спільного будинку [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований спільний будинок. Після укладення 22.04.2004 року договору купівлі-продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], вони переоформили технічну документацію на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS]. Під час оформлення технічної документації на будинковолодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ні вони, ні представники комунального підприємства « Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації » розбіжностей між фактично занятим приміщенням та приміщенням, яке б відповідало 148/450 частин спільного будинку, виявлено не було. Аналогічна ситуація склалась і стосовно землекористування спільною земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння по [ADDRESS]. В період з 22.04.2004 року по 01.08.2011 року вони фактично проживали та фактично користувались приміщенням та земельною ділянкою в частках, які були обумовлені договором купівлі-продажу та які їм були фактично передані відповідачкою на виконання нею умов договору купівлі-продажу добросовісно вважаючи, що та частина приміщення та частина земельної ділянку які фактично передала відповідачка на виконання договору купівлі- продажу ідеально відповідають розмірам її ( їх ) долей в праві власності. Проте, рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.08.2011 року по цивільній справі № 2-21/11 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про реальний розподіл будинковолодіння та визначення порядку землекористування. Так, відповідно до вищезазначеного рішення суду було розподілено будинковолодіння [ADDRESS] в частинах 27/50 і 23/50, виділивши [PERSON], 27/50 частки будинковолодіння та земельну ділянку площею 316.0 кв.м. В той же час їм, [PERSON] та [PERSON], було виділено 23/50 частки та земельну ділянку площею 270.0 кв.м., а в позові до [PERSON], було відмовлено. Крім того, відповідно до даного рішення суду на користь [PERSON], з них додаткового було стягнуто грошову компенсацію на суму 26155.00 грн., за зменшення його ідеальної частки в спільному будинковолодінні та 885.55 грн., судових витрат. В зв'язку з примусовим виконанням рішення Придніпровського районного суду м Черкаси від 01.08.2011 року по цивільній справі № 2-21/11 Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції по причині недостатності коштів для добровільного виконання рішення суду з них додатково було стягнуто виконавчий збір на суму 148.55 грн., згідно виконавчого провадження № 28431219 та виконавчий збір на суму 2675.50 грн. згідно виконавчого провадження № 28429985. Таким чином, в зв'язку з розподілом будинковолодіння ними додаткого було сплачено [PERSON] 29864.60 грн., з яких - 26155.00 грн., грошова компенсація за зменшення ідеальної частки; - 885.55 грн., судових витрат; - 148.55 грн., виконавчого збору по виконавчому провадженні № 28431219 ; - 2675.50 грн., виконавчого збору по виконавчому провадженні № 28429985. Крім того, на виконання рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.08.2011 року вони змушені були придбати у [PERSON], частину його земельної ділянки, яка була надана йому відповідно до рішення суду, хоча цю ж частинку земельної ділянки, як вони тривалий час вважали, що придбали у відповідачки разом з частиною будинковолодіння відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.2004 року. Так, відповідно до спільної заяви від 26.10.2012 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрована в реєстрі за № 2524, 2525, 2526 вони та [PERSON], не заперечували щодо фактичного розподілу земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до схеми розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] було проведено її реальний розподіл між ними та [PERSON] За відступлення їм частини земельної ділянки, вони додатково змушені були сплатити на користь [PERSON], 3600.00 доларів США, що становить 29376.00 грн., по курсу НБУ. Факт отримання [PERSON], коштів в сумі 3600.00 доларів США, що становить 29376.00 грн., по курсу НБУ на день оплати підтверджується розпискою [PERSON], від 26.10.2012 року. Таким чином, на виконання рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.08.2011 року по цивільній справі № 2-21/11 вони змушені були додатково сплатити непередбачені витрати на суму 59240.60 грн., ( 29864.60 грн., які пов'язані з додатковими витратами на будинок + 29376.00 грн., які пов'язані з додатковими витратами на земельну ділянку = 59240.60 грн,). Крім того, під час розгляду Придніпровським районний судом цивільної справи № 2-21/11 та виконання рішення Придніпровського районного суду від 01.08.2011 року вони змушені були понести додаткові непередбачені витрати на загальну суму 4068,01 грн Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси про прийняття справи до провадження та заведення цивільної справи від 24.02.2004 року, призначено до розгляду на 10.03.2004 року цивільну справу за позовом [PERSON], до [PERSON], про реальний розподіл будинковолодіння та визначення порядку землекористування. В матеріалах даної цивільної справи є заява відповідачки від 18.04.2004 року про розгляд цивільної справи без участі відповідачки [PERSON]А також є підтвердження телеграма повідомлення та квитанція поштового відділення про особисте вручення від 11.03.2004. Тому, відповідачка на момент продажу їм частини спірного будинку 22 квітня 2004 року усвідомлювала та достовірно знала, що продає частину спірного будинку, частина якого не відповідає розміру її долі в праві власності. Крім матеріальних збитків вважають, що їм було завдано і моральної шкоди, яку вони оцінюють відповідно до завданих моральних страждань у розмірі 5000.00 грн., кожному. Таким чином, просять стягнути з відповідачка матеріальних збитків на суму 63308,61 грн., та моральної шкоди на загальну суму 10000.00 грн. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, пояснення дали аналогічні викладеним обставинам в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та просили відмовити. Вислухавши позивачів, їх представника, відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази та матеріали цивільної справи №2-2285/04, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення по наступних підставах. В судовому засіданні встановлено наступне, 22 квітня 2004 року між позивачами по даній справі [PERSON] і [PERSON], та відповідачкою [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого відповідачка подарувала позивачам 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2004 року по цивільній справі № 2-2285/04, було визнано недійсним договір дарування 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], укладений 22.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та визнано таким, що відбувся договір купівлі-продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON]. Відповідно рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2011 року по цивільній справі № 2-21/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про реальний розподіл будинковолодіння та визначення порядку землекористування, було розподілено будинковолодіння [ADDRESS] в частинах 27/50 і 23/50, виділивши [PERSON], 27/50 частки будинковолодіння та земельну ділянку площею 316.0 кв.м. та [PERSON], та [PERSON] було виділено 23/50 частки та земельну ділянку площею 270.0 кв.м., а в позові до [PERSON], було відмовлено. Також, відповідно до спільної заяви від 26.10.2012 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрована в реєстрі за № 2524, 2525, 2526 [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не заперечували щодо фактичного розподілу земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS], відповідно до схеми розподілу земельної ділянки В даний час, договір купівлі-продажу дійсний, сторонами по справі не оспорювався і в судовому порядку не визнавався не чинним. На момент продажу, працівниками ЧООБТІ проводились його заміри і розбіжностей між фактичним користування та ідеальною долею продавця виявлено небуло. Порядок користування житловим будинком встановлений, ще з 1984 року і не був змінений відповідачкою по справі. При вирішенні цивільної справи № 2-21/11, [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] визнали та дійшли спільної згоди, щодо реального розподілу житлового будинку з надвірними спорудами. У судовому засіданні ні позивачі, ні їх представник не надали доказів у підтвердження того, що відповідачка умисно ввела в оману позивачів щодо обставин правочину, який ними укладався. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, факт, що відповідачка, достовірно знаючи ще на момент проведення попередніх переговорів щодо купівлі-продажу 148/450 частин будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] і відповідної частини земельної ділянки та на момент купівлі-продажу 22.04.2004 року, що її частина приміщення та частина земельної ділянки не відповідає в загальній площі розмірам її долі в праві власності, ввела в оману [PERSON] та [PERSON], а тому суд приходить до висновку про відмову в стягненні матеріальної та моральної шкоди. У відповідності до ст.60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.» Відповідно до ст.230 ЦК України «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.» Відповідно до ст.355 ЦК України «Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.» Відповідно до ст.358 ЦК України «Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.» Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі -продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.659 ЦК України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається ( права наймача, право застави, право довічного користування тощо ). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар. Відповідно до ч.1 ст.661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якшо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 квітня 1978р. з подальшими змінами, яка діяла на момент укладення спірної угоди, роз'яснено, що під обманом слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається. .На підставі викладеного та

Outcome: dismissed