Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Полонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 30 жовтня 2010 року до 08 січня 2020 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] . Позивач стверджувала, що батьком дитини є [PERSON] , однак в актовому записі про народження [PERSON] його батьком вказано [PERSON] . З цих підстав [PERSON] просила суд виключити з актового запису про народження [PERSON] № 157, складеного Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відомості про [PERSON] як батька дитини. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Третя особа пояснення щодо позову [PERSON] до суду не подала. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову [PERSON] не заперечував, стверджував, що він не є батьком малолітнього [PERSON] . За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Заяву по суті справи чи окрему письмову заяву, в якій він би визнав позов [PERSON] , відповідач [PERSON] до суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, третя особа подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Згідно зі ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Аналіз наведених норм свідчить, що у сімейному законодавствіУкраїни втілена презумпція шлюбного походження дитини, яка полягає в тому, що дитина, яка зачата і народжена або лише народжена у шлюбі, походить від подружжя, що перебуває в цьому шлюбі. 30 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1773 (а. с. 4). 08 січня 2020 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 5). [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] (а. с. 3). Зважаючи на те, що дитина була народжена [PERSON] до спливу десяти місяців після припинення її шлюбу з [PERSON] , саме відповідач відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 СК України був записаний батьком [PERSON] (а. с. 3). Спільну заяву про невизнання [PERSON] батьком дитини, як це передбачено ч. 3 ст. 122 СК України, сторони справи до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подали. Ст. 138 СК України надано право матері дитини оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Позивачем надано суду нотаріально засвідчену заяву [PERSON] , в якій він підтвердив той факт, що [PERSON] є його сином (а. с. 8). Предметом доказування у справах про оспорення матір`ю дитини батьківство свого чоловіка є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини (абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Оспорюючи батьківство свого чоловіка (колишнього чоловіка), мати дитини має подати докази, які б спростовували презумпцію його батьківства. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підставою для оспорення батьківства є будь-які відомості, що засвідчують відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, зібрані відповідно до ЦПК України. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про оспорення батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed