Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

05 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 року у розмірі 123788,91 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.05.2011 року з відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість в загальній сумі 123788,91 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 2565,63 грн., 121223,28 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 31.05.2011 по 30.12.2018. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 31.05.2011 в розмірі 123788,91 гривень та судовий збір у розмірі 1921 грн. Представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення у справі. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада", тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року судом витребувано у АТ «ПриватБанк»: оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, складеної [PERSON] ; докази на підтвердження повідомлення [PERSON] про зміну (підвищення) процентної ставки за договором б/н від 31.05.2011 р. та, у разі наявності, додаток до договору, яким встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу; відомості щодо строку дії платіжної картки згідно вказаного кредитного договору; виписку з банківського рахунку. 19 вересня 2019 року від представника позивача до суду надано: відомості щодо строку дії платіжної картки згідно вказаного кредитного договору; виписку з банківського рахунку, відомості щодо внесення змін в тарифи по карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD», витяг з програмного комплексу про направлення смс- повідомлення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із [PERSON] договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що саме при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці. За користування Кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі встановленими Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік. За змістом Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Строк дії картки вказаний на картці (місяць, рік). Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів. Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних карток відповідачем не спростовуються, та підтверджуються паспортними даними, які [PERSON] особисто засвідчувала при укладанні договору, випискою по картковим рахункам. Таким чином, АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідачка, в свою чергу порушила свої зобов`язання перед банком. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст.534 ЦКУ країни визначено,що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2)у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 444/9519/12(провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року висловила наступну правову позицію: «Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Суд приймає до уваги те, що строк дії договору сторони погодили в 12 місяців, що відповідає положенню п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, сторони погодили строк кредитування що відповідає строку дії картки. З наданих позивачем доказів вбачається, що строк дії картки, яка була видана відповідачу відповідно до умов договору був визначений до жовтня 2014 року. Отже, з листопада 2014 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача в частині стягнення відсотків з листопада 2014 року по травень 2019 року. Як встановлено судом, заборгованість по відсоткам за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2014 становила 1330,55 грн. Починаючи з 10.09.2015, тобто після спливу строку дії картки, відповідачка нею вже не користувалась, але намагалась шляхом сплати власних коштів погасити заборгованість за договором, про що свідчать її дії, а саме: 10.09.2015 відповідачем на погашення заборгованості за відсотками сплачено 68,00 грн., 05.01.2016 -198,00 грн., 09.02.2016 -299,00 грн.;26.02.2016- 50,00 грн.; 17.03.2016-320,00 грн.;24.04.2016 -220.00 грн.;25.04.2016-100.00 грн.;09.06.2016-320.00 грн.;02.10.2016-320.00 грн.;02.12.2016-350.00 грн.;26.03.2018-333,24 грн.;16.04.201-1000,00 грн.;25.07.2018-500 грн.;29.08.2018-500,00 грн.;29.10.2018-500,00 грн.;28.12.2018-400,00 грн.;22.01.2019-350,00 грн.;07.02.2019 -350.00 грн., а всього в сумі- 6178,24 грн. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про те, що свій обов`язок зі сплати відсотків, який існував на момент закінчення строку кредитування, відповідач виконала в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2565,63 грн, суд приймає до уваги те, що внесена відповідачем сума на погашення заборгованості з 31.10.2014 та зарахована позивачем на погашення відсотків, перевищувала розмір фактичної заборгованості за відсотками. Суд вважає, що стягнення суми боргу без врахування сум, внесених відповідачем на погашення заборгованості, покладає на відповідача необґрунтований тягар подвійної сплати боргу. Тому, відповідно до вимог ст.534 ЦК України, суд відзначає, що загальна сума внесена відповідачем за період з 31.10.2014 по 31.05.2019 становила 6178,24 грн, з яких 1330,55 грн. перераховано на погашення відсотків. Залишок неврахованої суми становить 4847,69 грн, і на переконання суду вказана сума повинна бути зарахована на погашення тіла кредиту. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed