Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 гривень щомісячно, починаючи із дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що від шлюбу з [PERSON] має двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 05 червня 1984 року шлюб з [PERSON] був розірваний, діти залишилися проживати з матірю, позивач постійно надавав матеріальну допомогу на їх утримання, оскільки мав таку можливість, працюючи на заводі. Після того, як позивач вийшов на пенсію, почав дуже хворіти, втратив зір на праве око, страждає на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу, у звязку з чим пенсію, яку він отримує, витрачає на придбання ліків та сплату комунальних послуг. Позивач неодноразово говорив дітям про свій стан здоровя і про те, що він потребує додаткових витрат на лікування, однак останні не реагували. Ніякої допомоги від відповідачів [PERSON]не отримує, фактичне їх місце роботи йому невідоме. Для підтримки життєдіяльності, придбання продуктів харчування та у звязку зі скрутним матеріальним становищем позивач потребує допомоги дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, про обставини, викладені в позовній заяві, а також зазначив, що отримує пенсію у розмірі 1800 гривень щомісячно, проживає разом з дружиною, яка є також пенсіонером, розмір пенсії останньої складає близько1400-1500 гривень, звернувся до суду із зазначеним позовом у звязку з його лікуванням, на яке витрачає в середньому 300 гривень на місяць. Вважає, що діти повинні надавати йому матеріальну допомогу, оскільки він утримував дітей до їх повноліття, на даний час останні з позивачем відносини не підтримують. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд за загодою позивачів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] (свідоцтва про народження відповідно серії І-ВЛ №428050 від 23 жовтня 2015 року та серії І-ВЛ №428051 від 23 жовтня 2015 року). Як вбачається з довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, відповідач [PERSON] змінила прізвище на Вивтюк. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону (ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Як вбачається з довідки Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі №2547 від 23 жовтня 2015 року, позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 1827,46 гривень (за жовтень 2015 року). Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця №44, [PERSON] проживає разом з дружиною за адресою: м. Харків, вул.. Селянська, 76, зі слів позивача в судовому засіданні встановлено, що остання отримує пенсію у розмірі 1400-1500 гривень щомісячно. Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2\~ст. 205 СК України\~при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1\~ст. 204 СК України. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів щодо його потреби у матеріальній допомозі. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обовязку надання їм утримання, потреба у матеріальній допомозі ставиться в залежність від розміру державного утримання і від прожиткового мінімуму. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлений прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність, який станом на день розгляду позовної заяви становить 1074 гривні. В ході судового розгляду судом встановлено, що розмір пенсії позивача значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений для непрацездатних осіб. Позивач, обґрунтовуючи свої доводи щодо заявленого позову, посилався на його захворювання на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу, що потребує значних витрат на ліки, а також надав на підтвердження зазначених доводів медичну документацію. Між тим, потреба хворих на діабет частково забезпечується державою за розробленою програмою, як і потреба в санаторно-курортному лікуванні. Позивач не надав докази, які б підтверджували або спростовували отримання ним безкоштовних ліків на лікування. Крім того, позивачем не надано беззаперечних, належних та допустимих жодних доказів на підтвердження витрат, які він несе у звязку з лікуванням, а пояснення останнього у судовому засіданні про те, що такі витрати складають приблизно 300 гривень щомісячно, спростовують його доводи щодо незабезпечення отримуваної ним пенсії його потреб у лікуванні та взагалі його потреби у матеріальній допомозі. При цьому, суд також враховує ту обставину, що жінка, яка проживає разом з позивачем, отримує пенсію у розмірі, що також перевищує прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність. Таким чином, суд погоджується з тим фактом, що позивач є непрацездатним, дійсно має ряд захворювань, які передбачають матеріальні витрати, однак\~позивачем не доведені обставини, що є необхідними для застосування ст. 202-205 СК України, що, між тим, не позбавляє останнього права звернутися з вимогами на підставі\~ст. 203 Сімейного Кодексу\~та надати докази додаткових витрат, яка передбачає участь повнолітніх дітей у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Outcome: dismissed