Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, в обґрунтування якого зазначив, що з 2007 року перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], яка з 11.01.1992 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 17.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] за рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва був розірваний. 02 грудня 2014 року у Позивача та [PERSON] народилася дочка [PERSON]. Оскільки [PERSON] на момент народження дочки перебувала в зареєстрованому шлюбі, то на підставі ст. 122 Сімейного кодексу України [PERSON] був автоматично внесений до свідоцтва про народження як батько дитини. Вказує, що відповідач [PERSON] не може бути біологічним батьком дитини, оскільки з 1999 року він припинив шлюбні стосунки з [PERSON], яка з 2007 року проживала в цивільному шлюбі з позивачем. Посилаючись на ст.128, 129 Сімейного кодексу України просив визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; зобов'язати Іллічівський відділ реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 1030 від 09.12.2014 року про народження дитини [PERSON],[INFO], де в графі батьківство вказати батьком дитини [PERSON], [INFO], виключивши [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надіслав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та зазначив, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Просив розглядати справу без його присутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, надіслала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила проводити розгляд справи без її присутності. Представник Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області у судове засідання не зявилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила розглядати без участі представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 січня 1992 року по 05.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2015 року та ухвалою цього суду від 15.05.2015 року про виправлення описки, яке набрало законної сили. Згідно вказаного рішення суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 02 грудня 2014 року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], про що 09 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №1030 та Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 09.12.2014 року видано свідоцтво про народження серії І-НО№615153. Згідно довідки з комітету самоорганізації населення сел.Садки -1 від 30.10.2015 року [PERSON] з 2007 року по теперішній час проживає разом з цивільною дружиною [PERSON] та спільною дитиною [PERSON], [INFO], за адресою м. Маріуполь, вул. Заозерна, буд. 106. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі не проживала зі своїм офіційним чоловіком [PERSON] однією сімєю з 1999 року, не вела з ним спільне господарство та фактично шлюбні стосунки були припинені з 1999 року. Натомість з 2007 року позивач мала шлюбні стосунки з позивачем [PERSON], який є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], що було підтверджено всіма сторонами спору. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, нормами ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вказані принципи та обставини того, що відповідачі повністю визнали доводи позивача та факт біологічної спорідненості [PERSON] як єдиного можливого батька [PERSON], [INFO], тому вказана обставина не підлягаю доведенню іншими доказами, та вважається судом встановленою у повному обсязі. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають в шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним з батьків. Згідно п. 10, 11 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). Згідно частини 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно статті 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З урахуванням наведених положень законодавства і розяснень вищого суду та приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права сторін, а також свобод та інтересів інших осіб, позовна заява [PERSON] про визнання батьківства є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved