Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

09 вересня 2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» в особі головного лікаря Волощук А. Є. звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , домашня адреса реєстрації і проживання: [ADDRESS] , посилаючись на наступне: до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» 09 вересня 2020 року була госпіталізована [PERSON] , 1979 року народження, у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Діагноз: «Біполярний афективний розлад особистості, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами. F 31.2». У зв`язку з актуальними маячними ідеями, агресією на адресу оточуючих, відсутністю критики до свого хворобливого стану, [PERSON] на думку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» потребує госпіталізації у психіатричний заклад у примусовому порядку. Під час огляду 09 вересня 2020 року комісія лікарів - психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» у складі лікарів-психіатрів Матвєєвої-Подгорної Н. Є. , Мельніченко І. В. , Шерстюк С. І. встановила наступне: « [PERSON] поступає повторно, доставлена карета шмд по рапорту поліції, в супроводі відчима, в зв`язку з неадекватною поведінкою: самостійно звернулась до відділу поліції, де почала вести себе неадекватно, відмічалось подвоєн\-ня особистості, була збуджена, висловлювала багато маячних ідеї переслідування та відносин зі сторони вітчима та колишнього чоловіка. З анамнезу також відомо, росла без особливостей. З 2006 року знаходиться під наглядом ліка\-рів-психіатрів, неодноразово проходила лікування в ООМЦПЗ, останній раз біла виписана 08.09.20р. по своєму бажанню та бажанню чоловіка, всупереч рекомендаціям лікарів. Відомо, що освіта середня. Працює викладачем у муз. школі №3. Напередодні госпіталізації стан хворої різко погіршився: стала агресивною, дратівливою, місця не утримувалась, багатослівна, непослідовна у своїх висловлюваннях, поїхала до колишнього чоловіка вияснювати відносини, після чого, приб\-лизно через 2 год., надійшов дзвінок з відділу поліції, де вона знаходилась. З анамнезу також відомо, що в зв`язку з незадовільним психічним станом, пацієнтка продала машину чоловіка, гроші потратила на непотрібні речі. З чоловіком розлучена. Дітей не має. Психічний стан на момент огляду: свідомість ясна. Дезорієнтована у часі, в місті перебування та у своїй особі орієнтована вірно. Контакт малопродуктивний. Багатослівна. Висловлювання непослідовні. Кричить, погрожує медичному персоналу. Місця не утримується. Оздоблюється при запитаннях. Емоційно збуджена. Висказує багато маячних ідеї відно\-шення та переслідуванні. Наявність обманів сприйняття заперечує. Мислення пришвидшене, з елементами непослідовності. Критика до свого стану відсутня, вважає себе здоровою.». У зв`язку з психічним захворюванням [PERSON] , на думку лікарів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, всупереч її бажанню. Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР», лікаря-психіатра Кравчук В. Ю., прокурора, особу, щодо котрої вирішується питання щодо госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] , свідків: відчим, [PERSON] , колишній чоловік, [PERSON] , вивчивши надані документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так згідно з висновком лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» від 09 вересня 2020 року при огляді [PERSON] в зв`язку з психічним розладом у конкретних проявах, комісія прийшла до висновку, що її обстеження і лікування можливе лише в умовах психіатричного відділення. На думку суду заява про госпіталізацію не містить безумовних підстав, передбаченихст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки заявник не надав достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення чи виявлення наміру вчинити нею дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або доказів того, що [PERSON] неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто, законною підставою для примусової госпіталізації є встановлення у особи тяжкого психічного розладу внаслідок якого особа є небезпечною для оточуючих та/або не може забезпечити самостійно свою життєдіяльність. Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги. по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації. по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Встановлення судового контролю за процедурою примусової госпіталізації передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» про доцільність госпіталізації особи у відділення стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусової госпіталізації. Сама по собі наявність такого висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи, на думку суду є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Лікар-психіатр Кравчук В. Ю. в судовому засіданні (в судових дебатах) зазначив, що [PERSON] на сьогоднішній день цілком адекватна та не заперечувала проти того, що суд відмовить у її госпіталізації. [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволені заяви КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», оскільки на її думку вона цілком здорова та не потребує лікування, з висновком комісії лікарів не згодна. На питання суду відповідала цілком свідомо та по суті заданих питань. Прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 Пендей А. В. в судовому засіданні не підтримала подання КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» та заперечувала проти його задоволення. З показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] (відчим [PERSON] ) та [PERSON] ( колишній чоловік [PERSON] ) вбачається відсутність підстав та необхідності в госпіталізації [PERSON] для заходів медичного характеру в примусовому порядку до психіатричного стаціонару. Крім того, згідно з ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров`я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Правова позиція щодо презумпції психічного здоров`я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковою для застосування національними судами. Так, прикладом реалізації права на здоров`я в контексті положень п.п. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком. Окрім того, відповідно до положень принципу 15 «Принципи госпіталізації» додатку до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що «…Коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації…». Це є неприпустимим порушенням прав та свобод особи, оскільки метою примусового лікування є надання своєчасної допомоги за наявності виключних підстав (наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку, нездатність самостійно задовольняти основні свої потреби, можливість завдання значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги), наявність психічного захворювання як такого за відсутності відповідних підстав та їх доказів не може виправдовувати обмеження свободи особи. Стаття 25 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачає, що особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України ( 254к/96-ВР ) та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд залежно від встановлених обставин ухвалює рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до психіатричного закладу, або відмовляє в її задоволенні. Отже, встановленні у судовому засіданні фактичні обставини вказують на відсутність достатніх правових підстав для примусової госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed