Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він згідно з витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців являється засновником сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба» с. Горбове Куликівського р-ну. Майновий фонд кооперативу «Дружба» складався з грошових внесків засновників по одній тисячі гривень готівкою та майна розпайованого та виділеного членам кооперативу ( майнові паї) в передбаченого законом порядку. Так на загальних зборах співвласників майнових паїв КСП « Дружба» 02.03.2001 року був затверджений перелік майна виділеного у власність засновникам СВК «Дружба», який підписали всі члени майнової комісії КСП «Дружба» і затвердив голова Горбівської сільської ради [PERSON] . Таким чином, згідно правоустановчих документів даний перелік майна є власністю засновників СВК «Дружба». Крім того, за договором купівлі-продажу він викупив майновий пай громадянина [PERSON] , таким чином його частка подвоїлась. В березні 2016 року він написав та нотаріально завірив заяву про вихід із засновників СВК «Дружба» і зажадав виділення частини належного йому майна (заправку ГСМ), однак дізнався, що майно перебуває у чужому незаконному володінні. Фактом, який підтверджує належність спірної заправки ГСМ засновникам СВК «Дружба» і позивачу є протокол загальних зборів зі списком майна засновників, затверджений Горбівською сільською радою. Але ця ж спірна заправка, яка фактично і юридично має власника, на підставі свідоцтва про право власності, виданого рішенням № 12 Горбівської сільської ради від 09.04.2010 стає власністю ТОВ «ЕГРЕС - АГРО». У рішенні №12 Горбівської сільської ради від 09.04.2010 року зазначається, що на сесії сільської ради розглядалось клопотання ТОВ « ЕГРЕС-АГРО» від 08.04.2010 року про оформлення права власності на нерухоме майно на підставі протоколу загальних зборів КСП «Дружба» від 18.01.2010 року. Але це спростовується витребуваним протоколом загальних зборів КСП «Дружба» від 18.01.2010 року, відповідно до якого ГСМ не числиться у числі переданих об`єктів нерухомості, а значить заправка ГСМ у власність ТОВ « ЕГРЕС-АГРО» не передавалась. Даний факт також підтвердять свідки, підписи яких фігурують в даному протоколі. Таким чином виконавчий комітет Горбівської сільської ради прийняв незаконне рішення № 12 від 09.04.2010 року про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме заправку ГСМ, і свідоцтво про право власності було видано неправомірно. Незважаючи на те, що серед майна, яке ТОВ «ЕГРЕС - АГРО» отримало від КПС «Дружба», заправки ГСМ не має, і свідоцтво на неї вони отримали незаконно, вони звертаються з цим свідоцтвом до Чернігівського МБТІ для держ авної реєстрації права власності на неправомірно отримане майно. Зібравши всі докази, які свідчили про передачу майна засновників, в тому числі майна позивача, з даним питанням, в порядку досудового врегулювання спору, 01 лютого 2018 року він звернувся до правонаступника Горбівської сільської ради - Куликівської селищної ради про скасування рішення, але їх відповідь спонукала його звернутися до суду за захистом свого права та інтересу( ст.16 ЦК ). Відповідно ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння. Просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення № 12 виконкому Горбівської сільської ради Куликівського району від 09.04.2010 року в частині незаконного внесення в список майна, яке передається у власність ТОВ «ЕГРЕС-АГРО», заправки тракторного парку; визнати недійсним свідоцтво про право власності на заправку ГСМ, видане на підставі рішення № 12 виконкому Горбівської сільської ради Куликівського району від 09.04.2010 року; зобов`язати Чернігівське МБТІ скасувати державну реєстрацію права власності на заправку ГСМ; стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги повністю підтримав. Представники Куликівської селищної ради у відзиві на позов та в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що селищна рада не згодна з позивачем в частині доводів про те, що [PERSON] є позивачем по даній справі, так як ним не наведено доказів про порушення його права власності на предмет спору - заправку ГСМ. Окрім того, ним не надані правовстановлюючі документи, які згідно чинного законодавства є підставою набуття права власності та чітко визначені ст.ст. 328, 334 ЦК України. Позивачем не зазначено, які особисті немайнові чи майнові права, інтереси підлягають захисту судом та не доведено їх порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначає позивач, він був засновником СВК «Дружба» (далі - кооператив) і мав майновий пайовий внесок розміром 1000 ( одну) тисячу грн. та згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2016 придбав ще такий же майновий пайовий внесок у іншого засновника цього ж кооперативу - [PERSON] , та його розмір пайового внеску в статутному капіталі склав 2000 (дві тисячі) грн. Правовий статус кооперативу, права та обов`язки його членів встановлюються Цивільним кодексом та іншими законами - ст.ст. 163 -166 ЦК України, а його Статут повинен містити відомості про розмір пайового внеску, строк і порядок їх внесення, розмір і умови субсидіарної відповідальності його членів за зобов`язаннями кооперативу. Порядок припинення членства у виробничому кооперативі та перехід паю також визначаються його установчими документами, що затверджуються загальними зборами його членів. Всупереч вимогам чинного законодавства про виробничий кооператив, позивачем не надано доказів про його майнове право на індивідуально визначене майно засновників СВК «Дружба» - заправку ГСМ, яке повинно бути належним чином посвідчено на його ім`я, як на особу, яка припинила членство в кооперативі. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому при застосуванні цієї норми необхідно встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Позивачем не наведено в позові та не надано доказів на підтвердження права особи, яка припинила членство в СВК «Дружба», на виділення індивідуально визначеного майна в натурі, а саме, заправки ГСМ, яка позначена на технічному паспорті Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації - літ. - Г-1, площею 26,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (так описано майно у оскаржуваному Свідоцтві про право власності від 12.04.2010 та зазначено в оскаржуваному рішенні виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 №12). У разі виходу з кооперативу фізична особа згідно ст. 21 Закону України «Про кооперацію» має право на отримання своєї загальної частки натурою відповідно до їх вартості на момент виходу. Однак, такі вимоги позивачем теж не доведені, що унеможливлює встановити право (вимоги) позивача на індивідуально визначене майно. Окрім того, ст. 27 Закону України «Про кооперацію» встановлено майнову відповідальність кооперативу та його членів, згідно якої члени кооперативу відповідають за зобов`язаннями кооперативу в межах внесеного ним паю. Вказане питання теж не відображено у позові та позиція СВК «Дружба» з цього приводу не з`ясована. Що стосується визнання неправомірним та скасування рішення №12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 в частині незаконного внесення в список майна, яке передається у власність ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» - заправки тракторного парку, то ці позовні вимоги не відображають один із способів захисту цивільних прав та інтересів позивача, вказаних у ст. 16 ЦК України. Окрім того, позивач при здійсненні своїх цивільних прав (на отримання майнового паю (його частки) в натурі від СВК «Дружба» ) порушує права інших членів СВК «Дружба» чи їх засновників, так як відсутня їх позиція (або рішення загальних зборів членів СВК «Дружба»). Правовий акт індивідуальної дії, який був прийнятий 09.04.2010 виконавчим комітетом Гобівської сільської ради, на момент його оскарження вже виконано та відповідні правові наслідки прийняття такого рішення вже настали. Його юридичне значення фактично вичерпується його виконанням. Якщо є документальне підтвердження виконання такого акту, а це - свідоцтво про право власності на майно ТОВ «ЕГРЕС-АГРО», доцільніше оскаржувати кінцевий правовстановлюючий документ. Однак позивач не обґрунтував свої вимоги порушенням прав та те, що оскаржуване рішення виконкому не вичерпалося і його позов в цій частині подано задля попередження порушення. А тому спірне майно витребувати неможливо, крім вичерпного переліку підстав, коли за власником такого майна зберігається право на витребування свого майна від набувача. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» повноваження Горбівського сільського голови, обраного Горбівською сільською територіальною громадою, що об`єдналася, завершуються в день набуття повноважень Куликівського селищного голови, обраного об`єднаною територіальною громадою на підставі рішення першої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання від 22.11.2017 року №2 «Про початок повноважень Куликівського селищного голови». Згідно вимог вказаної статті закону повноваження секретаря виконавчого комітету Горбівської сільської ради, обраного Горбівською сільською радою, завершуються з дати затвердження Куликівською селищною радою, обраною Куликівською селищною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету на підставі рішення першої сесії Куликівської селищної ради сьомого скликання від 29.11.2017 №26 «Про утворення виконавчого комітету Куликівської селищної ради та затвердження його персонального складу». Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення органу місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними в судовому порядку з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України або прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Оскаржуване рішення виконавчого комітету Горбівської сільської ради прийнято у відповідності до Конституції та законів України і без порушення прав, свобод та інтересів позивача як фізичної особи. Окрім того, у позовних вимогах про визнання недійсним свідоцтва про право власності на заправку ГСМ, виданого на підставі рішення № 12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 позивачем не зазначено, на яке саме майно та його опис, що унеможливлює ідентифікувати який саме правовстановлюючий документ оскаржується. А до позову додано копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.04.2010, видане виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Куликівського району на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , із зазначенням у описі предмету спору, як ГСМ заправка,Г-1, 26,4 кв.м. , а тому позовні вимоги позивача зазначені у п.2 та п.З не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання Чернігівського МБТІ скасувати державну реєстрацію права власності на заправку ГСМ, то така вимога незаконна та суперечить вимогам чинного законодавства. З 01.01.2013 в Україні діє нова процедура реєстрації майнових прав на нерухомість. Відповідні зміни були внесені до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Набуття чинності новими норма спростило процедуру оформлення угод купівлі-продажу нерухомості та отримання правовстановлюючих документів та процедуру реєстрації прав власності. Цими нормами законодавства Бюро технічної інвентаризації позбавлене права реєструвати права власності на нерухоме майно та введено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Систему органів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації визначено ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак органи МБТІ нею не передбачені, а доказів, чому саме позивач позивається до органу МБТІ, не надано. Відповідач ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» позов не визнало, свого представника в судове засідання не направило. У відзиві на позовну заяву відповідач навів наступні заперечення: В своїй позовній заяві позивач посилається на перелік майна, який начебто було затверджено на загальних зборах співвласників від 02.03.2001 р та затверджено головою сільської ради, але ознайомившись з даним протоколом, наданим Позивачем разом з додатками до позовної заяви, вони не знайшли жодного посилання на даний перелік. І взагалі в порядку денному спірного Протоколу не йдеться про розподіл або затвердження будь якого майна, а говориться про створення комісії з реорганізації вирішення майнових питань. Даний перелік не можна ідентифікувати як додаток до якого небуть протоколу, адже в ньому вістуні номер складання, дата складання, прізвища членів комісії, які підписали даний додаток та посилання на протокол, невід`ємною частиною якого він повинен являтися. Позивач стверджує, що спірний перелік майна закріплений правовстановлюючими документами, але при цьому ніяких доказів цього не надає. Зі слів Позивача перелік майна, виділеного у власність засновників, було начебто затверджено головою Горбівської сільської ради, але при цьому взагалі не зрозуміло, хто його затвердив, адже на даному документі можемо бачити лише «затверджую» і підпис, але чий це підпис взагалі не зрозуміло. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що викупив майновий пай [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу майна, і став власником двох паїв по тисячу гривень. Майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Ця частка документально підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай (майновим сертифікатом), яке видається сільською, селищною або міською радою. Майновий сертифікат мають на руках тільки ті фіз.особи, хто в натурі свій пай не отримав. Позивач не надав копії такого Свідоцтва. Отже, вважається, що майновий сертифікат - це документ, який лише підтверджує право особи на володіння часткою у майні, яке використовується у спільній власності декількох осіб, тому купивши такий майновий сертифікат, особа придбає лише право на володіння часткою майна у спільній власності. Щоб це Свідоцтво (майновий сертифікат) перетворити у майно (основний засіб), необхідно отримати майновий пай у натурі. Договір оформлений секретарем Жуківської сільської ради [PERSON] , як Договір купівлі продажу майна, адже пай це не майно, це право на отримання майна. Кожен із власників має право продати свою частку майна, яка знаходиться у спільній частковій власності, згідно з договором купівлі-продажу майнового паю, а не майна, як це зробив позивач. Форма договору купівлі-продажу майнового паю затверджена наказом Мінагрополітики від 09.04.2001 р. № 97 «Про затвердження Рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності». Згідно зі ст. 362 ЦКУ у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Таким чином, перед тим, як придбати майновий сертифікат, особа має впевнитися, що особа (зазвичай, фізособа), власник майнового сертифіката, виконала вимогу про повідомлення інших власників про продаж свого майнового сертифіката, і ті не бажали викупити її частку. В своїй заяві 02.03.2016 р на ім`я директора СВК «Дружба», позивач повідомляє, що він вийшов із засновників і тому просить виділити йому майно пропорційне сумі його майновому сертифікату: Сівалку С3-3,6 вартістю 1000 грн. Заправка тракторного парку - 600,00 грн. Бетономішалка - 300,00 грн. Суми в заяві від 02.03.2016 р і в переліку майна засновників значно відрізняються, адже саме спірна заправка тракторного стану коштує не 600,00 грн, а 1600,00 грн. Звідси видно, що сума заявленого майна значно вище ніж розмір майнового сертифікату позивача. За відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] й досічислиться засновником СВК «Дружба». За змістом ст. ст. 5, 7 - 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження). Тому можна дійти висновку, що так як позивач на даний момент не вийшов з засновниківСВК «Дружба», право на виділення йому паю в натурі не настало, а позовна заява поданапередчасно. На підставі Рішення №12 від 09.04.2010 р було розглянуто та затверджено клопотання про оформлення права власності на нерухоме майно ТОВ «ЕГРЕС-АГРО», згідно якого було надано дозвіл на оформлення права власності на нерухомість. Одним із таких об`єктів була спірна ГСМ заправка. У переліку майна, виділеного у власність засновників, на який посилається позивач, такий об`єкт як ГСМ заправка відсутній, а натомість міститься заправка тракторного парку. ГСМ складається з обладнання, зокрема ємностей та заправних колонок, які були виділені на ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» на підставі протоколу загальних зборів КСП «Дружба», реорганізованого в СВК «Дружба». Для оформлення права власності на об`єкти нерухомості ТОВ «ЕГРЕС-АГРО» було замовлення виготовлення технічних паспортів на кожний об`єкт нерухомості - на будівлі, споруди, що відображені в протоколі зборів спілки співвласників та акті прийому-передачі майна. В технічних паспортах були зазначені адреси на кожну будівлю відповідно до Довідки присвоєння поштової адреси, що видана Сільською радою. В результаті чого і була присвоєна назва об`єкту нерухомості як ГСМ заправка, яка включила заправні колонки і їх комплектуючі частини, даний об`єкт увійшов в комплекс будівель і споруд, що належать на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , виданого Горбівською сільською радою 12.04.2010 р. В свою чергу позивачем не надано жодного доказу на яку саме заправку він претендує, аджевін не уточнює, як саме він ідентифікує дане майно і на підставі чого. Відповідач Комунальне підприємство Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації свого представника в судове засідання не направило, надало заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Позовна заява надійшла до суду 21.01.2019 року, була залишена без руху через невідповідність змісту заяви визначеному позивачем колу учасників справи та позовним вимогам. Після усунення недоліків, які перешкоджали відкриттю провадження у справі, ухвалою судді від 19.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Стороною позивача та відповідача заявлялось клопотання про витребування з СВК «Дружба» с. Горбове: перелік майна, виділеного у власність засновників КПС «Дружба», протокол зборів КПС «Дружба» про затвердження переліку майна, що підлягає розпаюванню, протокол зборів КСП «Дружба» про виділення у натурі майна засновникам КСП «Дружба», акт приймання - передачі виділеного засновникам майна між засновниками та СВК «Дружба», заяву про вихід із складу засновників СВК «Дружба» [PERSON] , документи, що підтверджують факт виходу зі складу засновників СВК «Дружба» [PERSON] , документи, що ідентифікують об`єкт нерухомості, а саме заправку тракторного парку. Ухвала суду про витребування доказів виконана частково у зв`язку з вилучення частини документів органами досудового слідства 02.03.2018 року. Від відповідача Куликівської селищної ради надійшло клопотання про застосування строку позовної давності з посиланням на те, що [PERSON] звернувся до суду через 9 років після прийняття оскаржуваного рішення Горбівської сільської ради, при цьому доказів того, що він не знав і не міг дізнатися з 10.04.2010 року про існування оскаржуваного рішення, не надав. Інших клопотань до суду не надходило. Щодо підсудності даної справи Куликівському районному суду, суд вважає за необхідне зауважити, що правовідносини, що склались між [PERSON] та відповідачами пов`язані з корпоративними правами позивача, як засновника СВК «Дружба». Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами. Однак, виходячи з визначеного позивачем кола відповідачів, які не є учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, та не пов`язані з СВК «Дружба» і не порушували корпоративних прав позивача, предмету та підстав позову, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вимоги [PERSON] не є похідними від спору щодо майна або майнових прав з СВК «Дружба», чи спору, що виник з корпоративних відносин. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного: Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містить відомостей про реєстрацію Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» с. Горбове Куликівського району Чернігівської області. Згідно з наданими позивачем та відповідачами витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] на момент пред`явлення позову значиться засновником Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба» села Горбове, СВК «Дружба» зареєстрований 30 березня 2000 року, відомості про його припинення, ліквідацію, реорганізацію відсутні (а.с. 4-6,71-72, 100, 101). Статутів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба» та Колективного сільськогосподарського кооперативу «Дружба» позивач суду не надав, про взаємозв`язок цих підприємств, правонаступництво, тощо, суду не повідомив, однак як на підставу своїх вимог посилається на протоколи зборів колишніх членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба». 02 березня 2016 року приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. засвідчив заяву [PERSON] про виключення із складу засновників СВК «Дружба», яку позивач поштою направив директору СВК «Дружба» в березні 2016 року (а.с. 12, 14). Виходячи з презумпції обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав та його статусу як засновника, суд дійшов висновку, що позивач на даний час не вийшов зі складу засновників СВК «Дружба». Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України \ Абзац перший пункту 1 статті 9 із змінами, внесеними згідно із Законом N 547-IV від 20.02.2003 \. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. \ Абзац перший пункту 3 статті 9 в редакції Закону N 547-IV від 20.02.2003 \ Таким чином, [PERSON] не набув права на одержання своєї загальної частки (паю) натурою, грішми або цінними паперами, оскільки фактично не виведений зі складу засновників сільськогосподарського кооперативу. Повноважень від імені СВК «Дружба», складу його засновників або зборів колишніх членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на ведення справи в суді [PERSON] не надав. На підтвердження свої позовних вимог [PERSON] надав «Перелік майна виділеного у власність засновників» у якому у стовпчику найменування майна значиться «заправка тракторного парку», 1981 року введення в експлуатацію, вартістю 1600 грн. (а.с. 10, 137). Дві долучених копії зазначеного документу не містять дати, хоча б зазначення року його складання, нема посилання на найменування підприємства, засновники якого отримали майно у власність, та підстав, з яких був визначений саме такий перелік майна. На думку суду «Перелік майна виділеного у власність засновників» не є належним доказом того, що «заправка тракторного парку» була виділена у власність засновників СВК «Дружба», у тому числі і у власність позивача. За зовнішніми ознаками «Перелік майна виділеного у власність засновників» є фрагментом якогось іншого невстановленого документу. Протокол загальних зборів співвласників майнових паїв КСП « Дружба» від 02.03.2001 року, яким за твердженням позивача був затверджений перелік майна виділеного у власність засновникам СВК «Дружба», позивачем не надавався і в матеріалах справи відсутній. Документ, затверджений головою Горбівської сільської ради [PERSON] в матеріалах справи також відсутній і позивачем не надавався. Долучений до матеріалів справи протокол зборів колишніх членів сільськогосподарського підприємства «Дружба» с. Горбове № 1 від 02 березня 2001 року не містить у порядку денному питання про перелік майна, виділеного засновникам СВК «Дружба» або даних про обговорення цього питання (а.с. 7-9, 95-97). У матеріалах справи також наявний протокол зборів колишніх членів сільськогосподарського підприємства «Дружба» с. Горбове № 3 від 12 березня 2001 року, згідно з яким збори затвердили перелік майна, яке буде виділятися засновникам СВК, та перелік майна, яке виділене під невитребувані паї. Однак переліки майна до протоколу не додані (а.с. 98-99). Згідно з протоколом загальних зборів КСП «Дружба» реорганізованого в СВК «Дружба» від 18 січня 2010 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» виділено у власність індивідуально визначене майно із складу пайового фонду КСП «Дружба», оскільки Товариство придбало за договорами купівлі-продажу майнові паї колишніх членів КПС «Дружба» на загальну суму 4404341 грн., що складає 65,3954 % у пайовому фонді реформованого КСП «Дружба». Перелік майна наявний у самому протоколі, однак не місить об`єкту з найменуванням «заправка тракторного парку» або «заправка ГСМ» (а.с. 24-32). За Рішенням №12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 «Про видачу свідоцтва на право власності на нерухоме майно ТОВ «ЕГРЕС -АГРО» до складу нерухомого майна на яке вирішено оформити право «приватної» власності увійшов тракторний цех, зокрема заправка ГСМ, літ. Г-1, площа 26.4 кв.м (а.с. 15-18). Згідно з протоколом засідання виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 24 квітня 2010 року у робочому порядку обговорювалось питання про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Егрес-Агро», серед запрошених був землевпорядник сільської ради [PERSON] (а.с. 21) Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на тракторний парк, у тому числі і на ГСМ заправку, було видано 12.04.2010 року на підставі рішення виконкому від 09.04.2010 року (а.с.22). Реєстрація права власності на нерухоме майно проведена КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 13.04.2010 року (а.с. 23). На час складання протоколів до складу виконавчого комітету Горбівської сільської ради входили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19,20 ). Допитані судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] наполягали на тому, що не були присутні на засіданні виконкому та у їх присутності ніколи не обговорювалось питання про передачу майна ТОВ «Егрес-Агро». Свідчення зазначених осіб в судовому засіданні суд не може прийняти за достовірні, оскільки вони не пояснили, чому так добре пам`ятають конкретні події 9-річної давнини. Окрім того, засіданню виконкому передували загальні збори КСП «Дружба» реорганізованого в СВК «Дружба» від 18 січня 2010 року, тобто велась підготовча робота до передачі майна у власність аграрному підприємству, секретар виконкому через кілька днів після засідання виконкому видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.04.2010. У суду нема підстав у зв`язку зі свідченнями [PERSON] та [PERSON] вважати рішення №12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на тракторний парк, у тому числі і на ГСМ заправку, від 12.04.2010 року сфальсифікованими. Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що дійсно, у протоколі загальних зборів КСП «Дружба» реорганізованого в СВК «Дружба» від 18 січня 2010 року нема об`єкту з найменуванням «заправка тракторного парку» або «заправка ГСМ», які б мали передаватись Товариству з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» у власність, однак цей об`єкт наявний у рішенні № 12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010. Однак, у рішенні №12 виконавчого комітету Горбівської сільської ради від 09.04.2010 нема посилання на те, що виконком керувався рішенням загальних зборів КСП «Дружба» реорганізованого в СВК «Дружба» від 18 січня 2010 року, як і посилання на будь-яке інше рішення чи нормативний акт. Таким чином, у суду нема підстав для висновку, що рішення органу місцевого самоврядування суперечить саме рішенню загальних зборів КСП «Дружба» реорганізованого в СВК «Дружба» від 18 січня 2010 року. За договором купівлі-продажу від 14.03.2016 [PERSON] продав [PERSON] , свій майновий пай в розмірі 1000 грн., який він вносив в Статутний (Установний) фонд при створенні сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба». Договір укладений в письмовій формі та посвідчений секретарем Жуківської сільської ради Куликівського району (а.с. 11). Куликівська селищна рада є правонаступником Горбівської сільської ради. Згідно з рішенням Куликівської селищної ради від 22 листопада 2018 року «Про реорганізацію сільських рад Куликівського району», у відповідності до вимог статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», на підставі рішення Куликівської селищної ради від 22.11.2017 року № 1 «Про початок повноважень депутатів Куликівської селищної ради» селищна рада вирішила: 1. Розпочати процедуру реорганізації юридичних осіб - сільських рад Куликівського району шляхом приєднання до Куликівської селищної ради (ЄДРПОУ 04412432), розташованої за адресою: вулиця Миру, 93 смт Куликівка, Чернігівської області. 2. Куликівська селищна рада є правонаступником прав та обов`язків сільських рад Куликівського району з дня набуття повноважень Куликівською селищною радою, обраною Куликівською об`єднаною територіальною громадою. Куликівська селищна рада Куликівського району Чернігівської області 22 листопада 2017 прийняла рішенням № 1 «Про початок повноважень депутатів Куликівської селищної ради сьомого скликання» та рішення № 2 «Про початок повноважень Куликівського селищного голови» (а.с 59,60). На підставі наведених документів суд дійшов висновку, що заправка тракторного парку з 1981 року належала колгоспу, який функціонував на території села Горбове, перейшла у власність КСП «Дружба» і змінила власника в процесі реформування аграрного сектору економіки на підставі Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Правовідносин, які склались у зв`язку з реформуванням КСП регулювались Постановою КМ України від 28.02.2001 року за № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки»; Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств»; Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 63 «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств». Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (втратив чинність 11.04.2013), передбачав, що у процесі реорганізації підприємств, у тому числі при вирішенні майнових питань, належні їм активи, відображені у загальному переліку на дату реорганізації, поділяються на такі групи: активи, передбачені для задоволення кредиторської заборгованості реорганізованого підприємства, які передаються підприємству-правонаступнику; активи, які не підлягають паюванню; майно соціальної інфраструктури; активи пайового фонду. Складання (уточнення) переліків активів та зобов`язань підприємств здійснюється комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки (далі - комісія), відповідно до Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки". Згідно з Наказом «збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників, а саме: для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі в спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність; для виділення невитребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями. Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді. Майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об`єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Якщо декілька підприємств-правонаступників користуються таким майном, то конкретні об`єкти або їх частини із складу такого майна можуть бути передані на баланс кожному із них за пропозицією комісії. Між цими підприємствами має бути укладений договір про спільне використання та утримання такого майна. Окремі об`єкти зі складу майна, яке не підлягає паюванню, можуть бути передані на баланс органу місцевого самоврядування за його згодою. Підприємства-правонаступники (користувачі майна) ліквідованих або реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств несуть відповідальність за збереження об`єктів інженерної інфраструктури меліоративної мережі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, їх технологічну цілісність і використання у межах своїх землекористувань (землеволодінь) до передачі цих об`єктів у комунальну власність. ( Пункт 14 доповнено абзацом згідно з Наказом Мінагрополітики N 39 від 24.02.2003 ) Виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. ( Пункт 15 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства аграрної політики N 275 від 29.07.2004 ) Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. ( Пункт 15 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства аграрної політики N 275 від 29.07.2004 ).» При реорганізації КСП «Дружба» вимоги зазначеного Наказу Мінагрополітики від 14.03.2001 рок № 62 виконані не були, у зв`язку з чим відсутні належним чином оформлені документи про активи, передбачені для задоволення кредиторської заборгованості реорганізованого підприємства, які передаються підприємству-правонаступнику; активи, які не підлягають паюванню; активи пайового фонду. Відсутність зазначених документів як доказів унеможливлює задоволення позову, оскільки позивач не довів, що він має право вимоги щодо конкретного індивідуально визначеного майна обраним ним способом захисту. В частині застосування строку позовної даності за клопотанням сторони відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне. [PERSON] дійсно пропустив строк позовної давності при звернені до суду з вимогами про визнання неправомірним та скасування рішення № 12 виконкому Горбівської сільської ради Куликівського району від 09.04.2010 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на заправку ГСМ, видане на підставі рішення № 12 виконкому Горбівської сільської ради Куликівського району від 09.04.2010 року; зобов`язання Чернігівське МБТІ скасувати державну реєстрацію права власності на заправку ГСМ, поважних причин пропуску строку позовної давності не навів, питання про поновлення строку позовної давності перед судом не порушував. Суд дійшов висновку, що [PERSON] як засновник СВК «Дружба», мав можливість дізнатися про порушення свого права у 2010 році. Виходячи з вимог ст.261 ЦК позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, по захист якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Дійшовши висновку, що позивач заявлених позовних вимог не довів, суд дійшов висновку про відмову у позові через його необґрунтованість. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. по справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Outcome: dismissed