Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року в розмірі 911 грн. на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до розміру 2500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення донькою повноліття, з тих підстав, що донька наразі потребує значно більших основних витрат на навчання та розвиток і призначеного за рішенням суду розміру у 911,00 грн. явно недостатньо, оскільки дитина навчається в спеціалізованій середній школі з поглибленим вивченням іноземної мови, що потребує придбання додаткового навчального матеріалу, наразі прожитковий мінімум на дитину значно збільшився порівняно з 2012 роком, позивач наразі має мінімальний розмір заробітної плати, у зв`язку з чим її матеріальний стан, як одержувача аліментів, з урахуванням того, що відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість, дохід приховує, погіршився і вона самотужки не взмозі повністю забезпечити дитину матеріально, тому просила збільшити розмір аліментів до прийнятного розміру у 2500,00 грн. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та смс-судовими повістками. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року після надходження з Відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України від 13 грудня 2020 року відповіді на запит суду від 02 грудня 2020 року, прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, подавши 04 травня 2020 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та про відкладення розгляду не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року підготовче засідання у справі закрито та розгляд справи призначений по суті. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08 серпня 2008 року, який за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2013 року розірвано та прізвище позивача залишено [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 28 січня 2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.2). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року, що набрало законної сили 10 грудня 2012 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 911,00 грн., починаючи стягнення з 31 травня 2012 року до повноліття дитини. Вказане рішення виконується на підставі виданого Кіровським районний судом м. Дніпропетровська 14 грудня 2012 року виконавчого листа № 0418/3733/2012. Згідно довідки № 39 від 12 березня 2020 року виданої КЗО «Спеціалізована середня загальноосвітня школа №22» з поглибленим вивченням іноземної мови Дніпровської міської ради неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , навчається у 5-І класі за програмою «Інтелект України». За для навчання дитини в період за 2018-2019 роки позивачем було сплачено вартість комплекту навчальних посібників, що узгоджується з наданою позивачем копією квитанції банку від 06 березня 2020 року з відповідним призначенням платежу на суму 8320 грн. та додаткової угоди №1 від 01 березня 2018 року до договору купівлі-продажу №8 від 01 червня 2016 року, що укладені на підставі Протоколу батьківських зборів між продавцем ФОП [PERSON] та [PERSON] , як членом батьківського комітету класу. За даними довідки ТОВ "Омега" №ОМ-00000414 від 12 березня 2020 року [PERSON] працює з 30 жовтня 2018 року в Товаристві на посаді фахівця з координаційної роботи та за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року її дохід склав 31 968,99 грн. Також за даними довідки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06 квітня 2020 року №13.5-34/11781 заборгованість за виконавчим листом № 0418/3733/2012 у боржника [PERSON] за період з травня 2012 року по квітень 2020 року склала 86545,00 грн. Статтею 180 СК України визначений обов`язок по утриманню дитини, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно, про що роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, статтею ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дитини віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 01 січня 2020 року в розмірі 2218,00 грн., з 01 липня2020 року - 2318,00 грн. та з 01 грудня 2020 року - 2395,00 грн. Відтак, за розгляду справи встановлено, що обставини матеріального стану позивача з дитиною істотно змінилися з огляду на зменшення розміру заробітку позивача, навчання дитини у спеціалізованій школі, утримання виключно за власні доходи себе та дитини, обов`язок з утримання якої за ст. 180 СК України є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи. Доказів зміни матеріального або сімейного стану, в тому числі збільшення кількості утриманців, погіршення здоров`я платника аліментів з часу присудження до стягнення аліментів на користь позивача, відповідачем відповідно до своїх обов`язків за ст. ст. 13, 81 ЦПК України суду не надано, як і не надано доказів на спростування доводів позивача. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , суд враховує вік і стан здоров`я дитини, яка є малолітньою, мешкає разом із матір`ю позивачем, окремо від батька, перебуває на її утриманні, потребує рівною мірою піклування, утримання від обох батьків, навчається у спеціалізованій загальноосвітній шкоді з поглибленим вивченням іноземних мов, що збільшує витрати на утримання дитини, розмір доходу позивача, що складається лише з заробітної плати в межах 5328,17 грн. без вирахуваних податків та обов`язкових платежів і межує з мінімальною заробітною платою, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (позивача), який є працездатним, інших осіб на утриманні не має, і приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 01 січня 2020 року , на підставі чого суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2500,00 грн. щомісяця до повноліття дитини, що буде співмірним та справедливим відносно дитини та її батьків. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, за правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, натомість при зміні розміру аліментів, останні належить стягувати за правилами ст. 192 СК України з моменту набрання рішенням законної сили. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України відноситься на рахунок держави.

Outcome: approved