Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] / [PERSON] / О.В. звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №31500499 від 21.09.2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій , буд.№ 78, кв. №9, за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та зобов'язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON], скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]., що здійснений нею 19.09.2016 року та компенсувати судові витрати у сумі 551,20 грн. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 13 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» / правонаступником є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» / та [PERSON] було укладено Договір іпотеки квартири, зареєстрований в реєстрі за № 776, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого позивачка передала в іпотеку ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений Договір іпотеки було укладено для забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором № НАЕЕGА 15710001 від 13.03.2008 року, укладеного між позивачем та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК». У жовтні 2016 року у листі на своє ім'я [PERSON] отримала повідомлення від 19.09.2016 року від імені Третьої особи, про намір зареєструвати за собою право власності на квартиру позивачки. 08.11.2016 року [PERSON] отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з довідки вбачається, що Третя особа / [PERSON] / звернулась до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] та провело державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій , буд №78, кв.№ 9. Приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 31500499 від 21.09.2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на мою квартиру за Третьою особою / Банком /. Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 16507795, вбачається, що підставою виникненні права власності за Третьою особою є Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 776 посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Позивачка не погоджується з діями приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] по проведенню державної реєстрації та по прийняттю рішення про реєстрацію права власності на квартиру, вважає, що реєстрація права власності відбулась з порушенням встановлених правил та процедур. Згідно п. 27 Договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позивачка вважає, що нотаріус не повідомив її про нотаріальні дії. Крім того, [PERSON] вважає, що нотаріус не могла приймати рішення, так як у спірній квартирі проживає неповнолітня дитина, [INFO] та діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримав позовну заяву. Представник третьої особи ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» за довіреністю [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, вказав, що ніяких порушень зі сторони Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] не здійснено. Приватний нотаріус Харківського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про розгляд справи, направила до суду заперечення на позовну заяву, у яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити та розглядати дану цивільну справу за відсутності нотаріуса. Суд, вислухав думку сторін, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Раніше між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] / [PERSON] / О.В. був укладений кредитний договір № НАЕЕGА15710001, в забезпечення якого 13.03.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 776 був посвідчений договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Згідно розділу 4 вищевказаного договору іпотеки, який містить Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» Іпотеко- держатель має право, у заявку з порушенням вимог кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а саме згідно ст. 37 Закону України «Про Іпотеку» шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. На вказаних положень договору іпотеки, 26.07.2016 року. за вих. № Е.НА.0.0.0.0/17-2049 від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім'я [PERSON] / [PERSON] / О.В. було надіслано лист зі зворотнім повідомленням про порушення умов Кредитного договору та задоволення вимог шляхом набуття права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та зауважено, що після спливу тридцяти денного строку з дня отримання даного повідомлення за Іпотеко держателем буде зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно . / а. с. 60 / Згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 19.07.2016 року громадянка [PERSON] особисто отримала вказане повідомлення, після чого жодних заяв, скарг чи претензій від неї не надходило. / а. с. 58 / 19 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень / щодо права власності / та відповідні документи, на підставі яких 21.09.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: - копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; - документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимоги; - заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте / відчужене без згоди власника / нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України / позичальника або майнового поручителя / із споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України з іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна / об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання / пункт 2 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України /. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в поземній валюті, установлений Законом, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Крім того, згідно зі статтею 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є законом з питань майнового забезпечення кредитів, а регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. При цьому, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не регулює порядок вчинення реєстраційних дій нотаріусом. Сама ж реєстраційна дія повністю відповідає чіткому алгоритму послідовних дій державного реєстратора визначених спеціальними нормативно-правовими актами. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє та не змінює дії решти нормативно- правових актів, у тому числі тих що регулюють порядок проведення державної реєстрації. як наслідок, не може бути мотивом та правовою підставою для відмови у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії та відмови у державній реєстрації. Нотаріус, як державний реєстратор не має права на безпідставну відмову у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії, а також на відмову у державній реєстрації. Кожне рішення повинно прийматись в межах та підставах визначених законом. За даних обставин у нотаріуса не було можливості прийняти інше правове рішення, яке б відповідало закону та не ставило під сумнів правомірність такої дії. Частинами 2 та 3 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1/ посвідчують правочини / договори, заповіти, довіреності тощо /; 2/ вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3/ видають свідоцтва про право на спадщину; 4/ видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5/ видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів / аукціонів /; 6/ видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів / аукціонів /, якщо прилюдні торги / аукціони / не відбулися; 7/ провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8/ видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9/ накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 10/ засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11/ засвідчують справжність підпису на документах; 12/ засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13/ посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14/ посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15/ посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16/ посвідчують час пред'явлення документів; 17/ передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18/ приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19/ вчиняють виконавчі написи; 20/ вчиняють протести векселів; 21/ вчиняють морські протести; 22/ приймають на зберігання документи. Отже «реєстраційна дія», що здійснюється державним реєстратором / нотаріусом / не входить до переліку нотаріальних дій передбачених Законом України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - «реєстраційна дія» - це державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Аналізуючи норми вказаного закону у їх сукупності та взаємозв'язку, можна дійти висновку, що нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора, у тому числі, прав на нерухоме майно. Тобто держава делегує нотаріусам владні повноваження в цій частині. Таким чином, відповідно до законодавства, нотаріус може вчиняти нотаріальні дії передбачені Законом України «Про нотаріат», а також окремо здійснювати реєстраційні дії як державний реєстратор відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Такіреєстраційні дії можуть бути пов'язаними із вчиненням нотаріальних дій, тобто бути похідними від них або ж проводитись окремо за відповідною заявою заявника. Будь-яка реєстраційна дія вчиняється державним реєстратором на підставі нормативно-правових актів, які чинні на момент здійснення такої реєстраційної дії. Таким чином в судовому засіданні не встановлено і підстав які б свідчили про протиправність дій нотаріуса як державного реєстратора. Приватним нотаріусом не порушено норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій нотаріуса. Крім цього, суд не може зобовязати приватного нотаріуса скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» права власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд.№ 78[ADDRESS]. При цьому суд виходить з наступного. Згідно ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної :заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Аналізуючи нормативно - правове регулювання питання, яке пов'язане із порядком внесення запису про скасування державної реєстрації прав, суд не може зобов'язати нотаріуса на вчинення такої реєстраційної дії, адже не буде суперечити засадам державної реєстрації прав, зокрема п. 4. ч. 1 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та порушувати порядок здійснення державної реєстрації. Таким чином, в частині зобов'язання нотаріуса вчинити реєстраційні дії у вигляді скасування запису про реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позов задоволенню також не підлягає. Крім цього, у своїй постанові від 26 жовтня 2016 року Верховний Суд України розглянувши справу за позовом ПАТ « [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність за заявою особи про перегляд рішення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року вказав, що проаналізувавши положення статей 33, 36, 39 ЗУ « Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України ВСУ прийшов до висновку про визначення законодавцем три способи захисту задоволення вимог кредитора на виконання забезпечених іпотекою зобовязань шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий / на підставі рішення суду / та два позасудові / на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя /. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у Постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-1219цс16. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно / частина перша статті 37 Закону України « Про іпотеку « / З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позичальник не виконував умов кредитного договору, кредиту не погасив, у звязку з чим утворилася заборгованість, а положенням іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ « Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, ЦПК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, суд, -

Outcome: dismissed