Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.23-25) і свої вимоги обґрунтовує тим, що впродовж багатьох років вона намагається отримати в користування підвальне приміщення в будинку, де вона прописана і проживає разом зі своєю родиною, але її спроби безрезультатні, так як підвальне приміщення в будинку [ADDRESS] зайняли мешканці сусіднього будинку [ADDRESS] і звільняти його не збираються. В вересні 2014 року вона звернулась до мешканців квартири [ADDRESS] з проханням надати їй можливість користуватися підвальним приміщенням і звільнити його, котре розташоване в будинку [ADDRESS] під другим поштовим відділенням. На її прохання надати їй таку можливість було відмовлено. Мешканці квартири [ADDRESS], котрі займають підвальне приміщення в будинку [ADDRESS], і зберігають в ньому свої речі, не маючи прописки в будинку [ADDRESS], відмовились звільнити підвальне приміщення. Відповідно до ст.10 ч.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладові, сараї, підвали та інше передаються у власність квартиронаймачів безкоштовно і окремої приватизації не підлягають»). Згідно ч.2 ст.382 Цивільного Кодексу України власникам квартири у двох-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами, або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати звільнити нежитлове (підвальне) приміщення будинку [ADDRESS] мешканцями квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що вона зверталася до [PERSON] з приводу звільнення кладової, але відповідач відмовив, заявивши про необхідність виплати йому грошової компенсації за будівельні матеріали. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що співвласниками підвалів у житлових будинках власники квар\-тир є в цілому, а не окремих кімнат, побудованих окремими громадянами за власний рахунок та із власного матеріалу. Кімната у підвалі, яка є предметом судового спору, не була спроектована та побудована під час будівництва цього багатоквартирного житлового будинку та здачі його в експлуатацію. Оскільки, саме позивач повинен надати належні та допустимі докази на підтвер\-дження своєї правової позиції, то повинен довести зворотнє, надавши технічний паспорт на будинок. Відсутня технічна документація, яка б давала можливість ідентифі\-кувати кімнату підвального приміщення, наприклад її номер або місцезнаходження, звільнення якої саме домагається позивач. Співвласники майна спільної сумісної або часткової власності розпо\-ряджаються своїм майном за взаємною згодою всіх співвласників, що встановлює стаття 358 Цивільного кодексу України. Отже, позивач не має відокремленого права та розпорядження та користування підвалом, як в цілому, так і окремими його кімнатами. У підвалі є вільні місця, де позивач не позбавлена можливості побу\-дувати собі підвальне приміщення. Але позивач добре розуміючи, що відповідач із свого матеріалу та власними силами побудувавши кімнату у підвалі, є власником цих будівельних матеріалів та металевих дверей, хоче за допомого судового рішення фак\-тично стати власником чужого майна. Також, позивач, заявляючи такий позов, яким фактично просить суд позбавити відповідача права власності на майно приватної власності, позивач повністю нехтує конституційними правами відповідача, закріпленими у статті 41 Конституції України. Якщо, навіть, відповідач і повинен звільнити підвал будинку № 88, то він має право повністю демонтувати цю кімнату у підвалі та забрати всі належні йому будівельні матеріали, з яких вона побудована. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду відзив на позов в якому зазначили, що при вирішенні спору повністю покладаються на розсуд суду та просили справу розглядати без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій позивач зареєстрована і проживає. Квартира розташована в останньому під'їзді №8 вказаного багатоквартирного будинку. Власниками нежитлових приміщень в цьому будинку є фізичні особи - [PERSON], [PERSON], ТОВ «Аптека №195», територіальна громада м.Суми. Викладені обставини підтверджуються інформаційними довідками Управління майна комунальної власності (а.с.78-87). Під під'їздами вказаного будинку, зокрема і під під"їздом №8 будинку [ADDRESS] розташовані підвальні приміщення. В підвальному приміщенні під'їзду №8 будинку [ADDRESS], поряд з іншими обладнаними мешканцями квартир кладовими, обладнано кладове приміщення відповідачем [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS] (а.с.43). За поясненнями позивача [PERSON] бажав би отримати від неї грошову суму за вказане приміщення. Вказане кладове приміщення необхідно позивачу для розміщення своїх речей. З відповіді ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» від 16.03.2015 року (а.с. 97) вбачається, що в підвальному приміщенні житлового будинку [ADDRESS], в тому числі і в останньому під'їзді №8, знаходяться інженерні мережі холодного водопостачання, гарячого водопостачання, опалення та каналізації, що забезпечують водопостачання, водовідведення та теплопостачання всього будинку. Доступ до інженерних мереж, що прокладені через окремі кладові приміщення мешканців будинку працівникам ТОВ «КК «Коменерго-Суми» обмежений. Згідно технічної документації на житловий будинок [ADDRESS] планом передбачено розміщення кладових приміщень в підвалі під'їздів №№2-7, в під'їздах №1 та №8 окремих кладових приміщень не передбачено. Отже, обладнання окремих кладових приміщень в підвалі вказаного будинку і, зокрема в підвалі під'їзду №8, проводилося мешканцями квартир без врахування технічної документації на будинок. Відсутність правових підстав для обладнання [PERSON] як власником квартири [ADDRESS] кладової в приміщенні підвалу під'їзду №8 будинку [ADDRESS] не є підставою для задоволення вимог [PERSON] Позивач [PERSON] бажає використовувати кладову, обладнану в підвальному приміщенні відповідачем [PERSON], незважаючи на те, що обладнання такого приміщення як кладової не передбачено в технічній документації будинку, і в місцях обладнання кладових проходять інженерні мережі, які призначені для забезпечення експлуатації будинку, для дотримання санітарно-гігієнічних умов. Відповідно до п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 «Про офіційне тлумачення положень пункту 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інші) передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі №14-рп/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартир у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані в житловому будинку. Законом України «Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку», зокрема ст.19 цього Закону, передбачено, що спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно (частина допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують функціонування будинку - ст.1 цього Закону) перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Загальне майно (кладові, гаражі, майстерні тощо ст.1 цього Закону) перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Згідно з ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, позивач як власник однієї із квартир будинку [ADDRESS], є співвласником допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, інженерних мереж, які розташовані в тому числі і в підвальних приміщеннях будинку, але позивач не має повноважень від себе особисто звертатися з таким позовом до суду. Позивач не наділена повноваженнями від імені власників квартир цього будинку, власників нежитлових приміщень цього будинку на звернення з позовом до суду про звільнення займаного під кладову приміщення в підвалі будинку. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач бажає використовувати обладнану [PERSON] кладову для власних потреб, незважаючи на те, що розміщення таких кладових в підвалі під'їзду №8 будинку [ADDRESS] не передбачено технічною документацією будинку і користування підвальним приміщенням здійснюється за згодою всіх співвласників цього багатоквартирного будинку, а в даному випадку позивач вважає, що саме вона має право на користування цією обладнаною кладовою. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке б здійснювало утримання та використання майна будинку, в будинку [ADDRESS] не створено. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed