Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В жовтні 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що свого часу його батьки - відповідач [PERSON] та [PERSON] за місцем їх роботи отримали для проживання кімнати №[NUMBER], №[NUMBER] в будинку [ADDRESS]. Особові рахунки на дані кімнати були об'єднані за взаємною згодою батьків та в даний час у всіх документах ЖЕКу числяться як одна квартира №[NUMBER], особовий рахунок на яку відкрито на квартиронаймача - матір позивача [PERSON] В кімнаті №[NUMBER] в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] і його батько [PERSON], проте останній після розлучення в листопаді 1994 року з [PERSON] не проживає у даній кімнаті без поважних причин з 1994 року. Позивач оплачує всі комунальні послуги, в тому числі і за батька, оскільки він зареєстрований в спірному житлі та внесений в особовий рахунок. Оскільки позивач створив сім'ю і має намір в подальшому приватизувати житло, а для реалізації свого права на укладення договору найму займаного позивачем та членами сім'ї приміщення йому необхідно зняти з місця реєстрації [PERSON], тому позивач звернувся з позовом до суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою №[NUMBER] в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча і повідомлявся судом належним чином про час і місце розгляду справи. Тому на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки позивач не заперечив щодо такого порядку вирішення справи. Представник Вінницької міської ради Гордійчук А.М. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Представник ЖЕК №15 при вирішенні справи покладався на думку суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідом, який проживає зі своєю сім'єю в кімнатах №[NUMBER], №[NUMBER] по [ADDRESS], раніше разом з позивачем проживала його мати [PERSON], а відповідача [PERSON] вона ніколи не бачила у вказаних кімнатах. На запитання суду свідок [PERSON] пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона проживає з 2004 року і вона дійсно підписувала акти (а.с. 11, 12) про не проживання відповідача [PERSON] з 1994 року в кімнатах №[NUMBER], №[NUMBER] по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників третіх осіб, свідка та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно із ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 212 ЦПК України). Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Відповідно до довідок МКП «ЖЕК №15» від 21.05.2013 року по справі встановлено, що кімната №[NUMBER] по [ADDRESS] не приватизована, в ній значаться зареєстрованими з 06.07.2006 року [PERSON] - позивач і з 26.02.1993 року [PERSON] - відповідач, квартиронаймачем даної кімнати значиться [PERSON], яка з 26.02.1993 року була зареєстрована в цій кімнаті, але знялася з реєстрації 20.07.2007 року (а.с. 8, 9). Однак згідно довідки адресно-довідкового підрозділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 17.10.2013 року відповідач [PERSON] зареєстрований з 04.08.1999 року за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER] (а.с. 17). [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками позивача [PERSON], шлюб між якими розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.11.1994 року (а.с. 15). З актів від 30.05.2012 року, 02.08.2012 року, 16.07.2013 року, складених і підписаних сусідами позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], кв. [NUMBER], але не проживає за даною адресою з 1994 року так як розлучений з [PERSON] (а.с. 10-12). Згідно листа МКП «ЖЕК №15» №1258 від 29.11.2013 року [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], кімната № [NUMBER], до МКП ЖЕК № 15 з проханням бронювання займаного жилого приміщення не звертався, причин своєї відсутності в даному житлі та місця фактичного проживання не повідомляв (а.с. 59). З довідки №42, виданої 21.01.2014 року МКП «ЖЕК №15» вбачається, що при передачі будинку [ADDRESS] на баланс МКП «ЖЕК №15» ордери на кімнати №[NUMBER] і №[NUMBER] в даному будинку не передавалися і був один особовий рахунок на дані кімнати (а.с. 71-73). Проаналізувавши обставини справи, пояснення позивача і його представника, представників третіх осіб, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що [PERSON] в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку з його недоведеністю. Суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що його батько - відповідач [PERSON] не проживає в спірній кімнаті №[NUMBER] по [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, що після розірвання шлюбу з [PERSON] остання не чинила йому перешкод в користуванні спірною кімнатою, що в спірній квартирі відсутні особисті речі відповідача, що між сторонами відсутня будь-яка інша домовленість щодо користування спірною кімнатою, а також що відповідач крім спірної кімнати має в користуванні чи у власності інше житло. Надані позивачем акти від 30.05.2012 року, 02.08.2012 року, 16.07.2013 року не підтверджують факт не проживання відповідача у спірній кімнаті з 1994 року без поважних причин. При цьому суд звертає увагу, що інформація надана МКП «ЖЕК №15» щодо дати реєстрації відповідача у спірній кімнаті - з 26.02.1993 року відрізняється від інформації, яка надана адресно-довідковим підрозділом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, відповідно до останньої - реєстрація відповідача в цій кімнаті проведена 04.08.1999 року. Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] про не проживання відповідача [PERSON] з 1994 року в кімнатах №[NUMBER], №[NUMBER] по [ADDRESS], оскільки свідок в даному будинку проживає з 2004 року, про що вона повідомила в судовому засіданні. Згідно вимог цивільного процесуального кодексу суд першої інстанції розглядає справу з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі, і відповідно до вимог ч. 1 ст. 169 ЦПК України відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки. Порядок повідомлення врегульовано ст. 74 - 76 ЦПК України. Із матеріалів справи вбачається, що на призначене судове засідання на 20.11.2013 року відповідач [PERSON] судову повістку не отримував. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення за нього судову повістку 11.11.2013 року отримав його син [PERSON] - позивач по справі (а.с. 33). У першому судовому засіданні на запитання суду позивач [PERSON] пояснив, що йому взагалі невідоме фактичне місце проживання батька, так як він з батьком не спілкується з часу розлучення батьків і він вже дуже давно його не бачив. В наступному ж судовому засіданні представник позивача повідомив, що йому стало відомо про фактичне місце проживання відповідача [PERSON]: [ADDRESS] і просив суд оголосити перерву для підтвердження цього факту шляхом складання відповідного акту працівниками ЖЕК №15, який також обслуговує даний будинок. В зв'язку з цим суд оголосив перерву по справі та судові повістки були направлені за адресою реєстрації відповідача та за повідомленою представником позивача фактичною адресою проживання відповідача, проте відповідач повістки не отримав і конверти повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 46-49). В подальшому, в судове засідання представником ЖЕК №15 було надано акт №161213/412 від 16.12.2013 року про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з 2011 року квартиронаймач [PERSON], 1958 року народження та її донька [PERSON] 1995 року народження і на момент обстеження встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає близько шести місяців, а проживає в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області (а.с. 58). Проаналізувавши зміст наданого суду акта №161213/412 від 16.12.2013 року суд вважає, що даний акт не підтверджує фактичне місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також що [PERSON], [PERSON] доводяться відповідачу відповідно дружиною і донькою. За наведених обставин суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки факт відсутності відповідача у кімнаті №[NUMBER] по [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин в ході судового розгляду справи не встановлений. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed