Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звільнення його від обов»язку утримувати повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Мотивує свій позов тим, що 09.01.2018 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення про стягнення з нього, [PERSON], на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.06.2017 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більш ніж до досягнення 23 років. В даному рішенні зазначено, що відповідно до довідки від 22.09.2017 року Дніпропетровського університету внутрішніх справ, [PERSON] навчається на 2 курсі юридичного факультету, денної форми навчання, Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, на контрактній основі, стипендією не забезпечується, інших доходів не має. Зазначає також, що при прийнятті судом рішення від 09.01.2018 року про стягнення з позивача аліментів на період навчання, судом приймався до уваги той факт, що [PERSON] на момент розгляду справи працював оператором котельні у медичному центрі «Нові Санжари» Національної гвардії України та отримував заробітну плату, а також отримував пенсію за віком.Визнає, що судом обєктивно проаналізовано відомості кожної із сторін (матері та батька дитини), їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, їх майнове становище на час розгляду справи, вірно враховано, що [PERSON] має можливість надавати певну матеріальну допомогу синові на період навчання, однак, у розмірі меншому, ніж той, про який прохала позивач по справі, оскільки судом врахований той факт, що [PERSON], згідно довідок та висновків медичних закладів, хворіє та потребує лікування. Відповідно судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] по справі. Також зазначає, що на сьогоднішній день його матеріальне становище змінилось,так як він 02.03.2018 року звільнений з посади, яку обіймав, за угодою сторін, оскільки за станом здоровя працювати не може.Единим джерелом доходу залишається пенсія .Крім того, відповідно до посвідчення серії Б № 187734 він є постраждалим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.Згідно витягу із акту огляду у МСЕК серії 7-66 ВЛ № 0107431 він має 3 групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво, інвалідність встановлена - безстроково, діагноз МСЕК - нерівноконсолідований закритий перелом обох кісток лівого передпліччя, виражене порушення функції лівої кисті, висновок про умови та характер праці - протипоказано тяжка фізична праця та психо-емоційне напруження.Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії МСЕ-В1 № 000092 [PERSON] у звязку з трудовим каліцтвом має 55 % ступеню втрати професійної працездатності.Крім того, ним суду надаються результати обстеження його стану здоров»я за 2009-2017 роки. Крім того, зазначає, що на його утриманні також перебуває його мати [PERSON], [INFO] його пенсії складає 1628,63 грн., з якої стягуються аліменти. Тому вважає, що є всі підстави для звільнення його від обов»язку сплачувати аліменти на період навчання його повнолітнього сина. В судове засідання позивач не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, направила відзив на позовну заяву в суд і позивачу. В судовому засіданні зазначила, що позивач не надає допомоги на утримання їхнього сина, тривалий час не сплачує аліменти, внаслідок чого утворилася значна сума заборгованості по аліментам.Позивач крім пенсії весь час отримував і заробітну плату і відповідно мав можливість сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання. Рішення Олександрійського міськрайонного суду від 09.01.2018 року, яким з позивача стягнуто аліменти на період навчання сина, позивач не оскаржив. Але після направлення на виконання даного рішення суду, звільнився з роботи,умисно погіршивши свій матеріальний стан. В позовній заяві зазначив ті ж підстави для звільнення його від обов»язку сплачувати аліменти , що і в відзиві на її позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача [PERSON], вважає, що позов не підлягає задоволенню. Встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року по справі № 398/1988/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.06.2017 року і до закінчення навчання [PERSON], тобто до 30.06.2020, але не більш ніж до досягнення останнім 23 (двадцяти трьох) років. Дане рішення [PERSON] не оскаржувалося і рішення набрало законної сили. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Даним рішення суду від 09.01.2018 року були встановлені наступні обставини. Відповідно до свідоцтва серії І-ОЛ №031970 про народження [PERSON], [INFO]. виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійської міської ради 5 липня 1999 року, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 1604 від 22 вересня 2017 року, виданої деканом юридичного факультету Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, [PERSON] навчається на ІІ курсі юридичного факультету денної форми навчання, на контрактній основі і стипендією не забезпечується, термін навчання до 30.06.2020 року. [PERSON] не працює оскільки навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує так як навчається на контрактній основі, інших доходів не має Позивачем [PERSON] за навчання сина на рахунок Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ було сплачено: за І семестр першого курсу 4725грн.(квитанція №85 від 16.08.2016р.), ІІ семестр першого курсу 4750грн.(квитанція №77 від 24.12.2016р.), за І семестр другого курсу 4750грн.( квитанція № 0.0.837674461.1 від 29.08. 2017р.) та 2500грн. ( квитанція № 0.0.841399372.1 від 4 вересня 2017р.). Згідно довідки про доходи, виданої 09.07.2017р. Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» загальна сума доходу (заробітна плата) [PERSON] за період з 01.01.2016р. по 31.05.2017р. становить 47828,77грн., з них 8609,17грн. сума податку. Відповідно до довідки Кобеляцького обєднаного УПФУ №1676/05 від 21.11.2017р. [PERSON] отримує аліменти на одну дитину в сумі: за січень-квітень 2017р. по 689,40грн. щомісячно, за травень-вересень 2017р. по 706.00грн. щомісячно, за жовтень-листопад 2017р.- по 814,31грн. щомісячно. Згідно довідки Новосанжарського відділення Полтавської ОДПІ від 16.11.2017р. № 479/10/16-21-08 [PERSON] за період з 01.01.2017р. по 30.09.2017р. включно в медичному центрі «Нові Санжари», Національної гвардії України була отримана заробітна плата: за перший квартал роботи 16930,51грн., з них 3047,49грн. сума податку; за другий квартал роботи - 16929,56грн., з них 3047,33грн. сума податку; за третій квартал роботи 17761,29грн., з них 3197,03грн. сума податку. Відповідно до довідки Кобеляцького обєднаного УПФУ №1672/05 від 21.11.2017р. [PERSON] отримує пенсію за віком, яка з вирахуванням аліментів становить: за січень-квітень 2017р. по 689,41грн. щомісячно, за травень-вересень 2017р. по 706.00грн. щомісячно, за жовтень-листопад 2017р.- по 814,32грн. щомісячно. По цивільній справі № 398/1988/17 [PERSON]А направлявся відзив на позов, в якому він заперечував проти позову, так як він є людиною похилого віку, дуже хворіє, часто перебуває на лікуванні в медичних закладах, переніс дві операції, а необхідно зробити ще три, на його утриманні також перебуває його мати [PERSON], [INFO], а тому він не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина в період навчання. На підтвердження викладеного відповідачем було долучено копії медичних документів за період з 2007 по 2017 рік. Обгрунтовуючи позовні вимоги по даній справі, позивач [PERSON] підставою для звільнення його від обов»язку сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання зазначає ті ж обставини, які вже ним зазначалися в відзиві на позов по справі № 398/1988/17. Крім того, [PERSON] в відзиві зазначав, що суд при винесенні рішення по справі № 398/1988/17 обєктивно проаналізував відомості щодо кожної із сторін , а також їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, їх майнове становище на час розгляду справи, вірно врахував, що він має можливість надавати певну матеріальну допомогу синові на період навчання, однак, у розмірі меншому, ніж той, про який прохала позивач по справі, оскільки судом врахований той факт, що [PERSON], згідно довідок та висновків медичних закладів, хворіє та потребує лікування, відповідно судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] по справі. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Так, [PERSON] є повнолітнім, навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, не отримує стипендію, так як навчається на контрактній основі.Його мати [PERSON] сплачує кошти за навчання сина, несе витрати , пов»язані з його навчанням.Його батько [PERSON] не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] на період його навчання.Відповідно [PERSON] потребує матеріальної допомоги. На час постановлення рішення суду від 09.01.2018 року позивач [PERSON] отримував пенсію та заробітну плату по місцю своєї роботи в Медичному центрі « Нові Санжари». Згідно листа Новосаджарського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області №2414 від 02.03.2018 року, долученого відповідачем [PERSON] до відзиву на позовну заяву, зазначено, що за результатами перевірки місць отримання доходів боржником [PERSON] встановлено, що боржник окрім отримання пенсії, із якої проводилося та проводяться утримання коштів в рахунок сплати аліментів та сплати боргу з виплати аліментів, має доходи заробітну плату у Медичному центрі « Нові Санжари». Станом на 24.06.2017 року сума боргу по сплаті аліментів становить 30002 грн.56 коп. Відповідна постанова про звернення стягнення боргу зі сплати аліментів у розмірі 50% на заробітну плату боржника [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 24.06.2017 року загальною сумою боргу 30002 грн.56 коп. направлена 02.03.2018 року для виконання до Медичного центру « Нові Санжари». Встановлено, що після направлення державним виконавцем 02.03.2018 року постанови про стягнення боргу зі сплати аліментів у розмірі 50% на заробітну плату боржника [PERSON], останній 02.03.2018 року звільнився з роботи, умисно погіршивши свій матеріальний стан. Згідно ч.1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач не позбавлений права звернутися з вимогою про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, якщо значно погіршився його матеріальний стан. Але суд зазначає, що батько повинен також як і мати надавати допомогу повнолітньому сину, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тому суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства , що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, вважає за можливе відмовити в задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed