Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

17 січня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, та просить: визнати за ним, право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що він у 2012 році отримав від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу він постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно він не зміг, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. Зараз йому необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але він цього зробити не може через відсутність у нього документу про право власності на житловий будинок. Тому він змушений звернутись до суду з даного приводу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Від представника відповідача у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Як встановлено судом, позивач отримав у 2012 році від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. Саме з того часу він постійно користується вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно він не зміг, оскільки батьки за життя не оформили право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами відповідно до законодавства. Зараз йому необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але він цього зробити не може через відсутність у нього документу про право власності на житловий будинок. На сьогоднішній день він продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. 24.12.2013 року між ним та ПАТ «Чернігівобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією. Згідно довідки Прибинської сільської ради від 11.09.2018 року № 02-26/399 він зареєстрований та постійно проживає в цьому будинку з 15.04.1998 року. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього немає. Відповідно до довідки № 380/11-18 від 13 листопада 2018 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа» інвентаризаційна вартість будинку по [ADDRESS] становить 73139,00 грн., загальна площа будинку становить 49,9 м.кв., житлова площа становить 25,7 м.кв., відсоток готовності 100%, відсоток зносу 50%. З надвірних будівель сарай Б-1 дерев?яний, погреб В-1 цегляний. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована. Згідно положень ст. 344 ЦК України, умовою набуття права власності на житло за набувальною давністю є добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що: "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом". Позивач у своєму позові стверджує про те, що він у 2012 році отримав від батьків у користування житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою [ADDRESS], а тому він добросовісно заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом7(сім) років. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Оскільки позивачем сплачено судовий збір при зверненні з позовом до суду,а позов задоволенню не підлягає, тому ці витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed