Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень, дій органами досудового слідства, а саме: втраченого середньомісячного заробітку в сумі 214 200 грн., виходячи з його щомісячного розміру - 2001,20 грн. - середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що прокуратурою Херсонської області відносно нього 10.10.2003 року було порушено кримінальну справу № 680166-03 за ч.3 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 347 КК України, провадження по якій у відповідності із постановою Новокаховського міського суду від 30.03.2012 року закрито на підставі п.10 ст.6 КПК України. Внаслідок незаконного кримінального переслідування, обрання слідчим запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, він був позбавлений можливості вільно пересуватися та втратив свій заробіток, оскільки не мав можливості повною мірою займатися підприємницькою діяльністю. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав з підстав, у ньому зазначених, просив задовольнити. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання по справі не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача, враховуючи при цьому також те, що в її розгляді в інтересах Державної казначейської служби брав участь представник прокуратури м. Нова Каховка - Спільник С.С.. В судовому засіданні представник прокуратури заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав їх необґрунтованості. Суд, заслухавши позивача, представника прокуратури м. Нова Каховка, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних, встановлених в ході розгляду справи обставин та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.10.2003 року старшим слідчим прокуратури м. Нова Каховка Сосновським М.В. було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 345 ч.2, 347 ч.1 КК України, а 30.11.2003 року - за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 342 ч.3, 345 ч.2 КК України. Іншою постановою цього ж слідчого від 30.11.2003 року обидві кримінальні справи об'єднані в одне провадження за ст.ст. 345 ч.2, 347 ч.1, 342 ч.3. 02.12.2003 року відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постановою прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органами прокуратури області Якимівим С.Г. від 31.03.2006 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] закрито на підставі ст. 213 п.2, ст.6 п.2 КПК України. Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого - підписку про невиїзд, скасовано. Але зазначена постанова скасована постановою заступника прокурора Херсонської області Попова С.Ю. від 10.07.2009 року. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 30.03.2012 року задоволено скаргу [PERSON] та визнано дії заступника прокурора Херсонської області Попова С.Ю. з приводу винесення постанови від 10.07.2009 року про скасування постанови про закриття кримінальної справи від 31.03.2006 року відносно [PERSON], обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 347 КК України, незаконними. Скасовано постанову заступника прокурора Херсонської області Попова С.Ю. від 10.07.2009 року про скасування постанови про закриття кримінальної справи від 31.03.2006 року відносно [PERSON], провадження по кримінальній справі закрито на підставі ст. 6 п.10 КПК України. Запобіжний захід, обраний відносно [PERSON] - підписку про невиїзд, скасовано. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012 року постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 30.03.2012 року залишено без змін. Отже, [PERSON] з жовтня 2003 року до 31.03.2006 року та з 10.07.2009 року по 30.03.2012 року перебував під кримінальним переслідуванням та саме в ці періоди фактично перебував на підписці про невиїзд. У відповідності до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» встановлює випадки, умови та порядок відшкодування шкоди громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність, «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, поновлення порушених у зв'язку з цим трудових, службових, пенсійних, житлових, інших особистих і майнових прав, а також визначає органи, на які покладається вчинення дій по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої громадянинові, та пов'язані з цим обов'язки зазначених органів. За нормами ст.2,3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" потерпілий має право на відшкодування заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій правоохоронних органів та моральної шкоди. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Згідно ч.1 ст. 4. Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону, підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. З довідки Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міндоходів у Херсонській області № 4088/10/171 від 04.07.2014 року вбачається, що з 2003 року по 2006 рік [PERSON] від підприємницької діяльності доходів не одержував; за 2006 рік сума одержаного ним валового доходу становить 4350 грн., сума чистого доходу - 3900 грн.; за 2007 рік: валовий дохід 2685 грн, чистий дохід - 2126 грн.; за 2008 рік: валовий дохід - 2375 грн., чистий дохід - 2022 грн.; за 2009 рік: валовий дохід - 1396 грн, чистий дохід -1136 грн.; за 2010 рік: валовий дохід 287 грн., чистий дохід - 237 грн. У 2011 року [PERSON] доходів не одержував, а у 2012 році стан платника податків припинено в зв'язку із закриттям ним підприємницької діяльності. Отже, на противагу інших доводів позивача, з вищевказаної довідки вбачається, що ним все ж таки здійснювалась підприємницька діяльність протягом майже всього періоду кримінального переслідування, від якої він одержував доходи, але при цьому позивачем не доведено, і судом в ході розгляду справи не добуто доказів, що внаслідок порушення кримінальної справи та обрання відносно нього міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд, він був позбавлений можливості у повній мірі її здійснювати, зокрема, виїжджати за межі міста, втратив повністю або частину доходу в зв'язку з цим, або взагалі був відсторонений від підприємницької діяльності через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності. Навпаки, як встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи, на період розслідування кримінальної справи [PERSON] не був відсторонений від діяльності фізичної особи-підприємця постановою слідчого, а обраний відносно нього запобіжний захід - підписка про невиїзд для виїзду за межі міста містила лише обмеження - дозвіл слідчого, а не заборону такого виїзду взагалі. Тобто, за умови його одержання, позивач мав можливість вільно пересуватись. Разом з тим, він не довів суду належними та допустимими доказами того, що звертався з цього приводу до слідчого, але отримав відмову у наданні дозволу для виїзду. Вище наведене свідчить про те, що підписка про невиїзд не перешкоджала [PERSON] у вільному пересуванні, в тому числі з метою здійснення підприємницької діяльності та одержанні доходів від такої діяльності. За таких обставин , суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення втраченого заробітку не обґрунтовані, не підтверджені жодними доказами в порушення вимог ст.60 ЦПК України. і задоволенню не підлягають. На підставі ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 1176 ЦК України,

Outcome: dismissed