Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до суду з позовом до Лозівської міської ради Харківської області про визнання права на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , без надання ордеру про виділення житлової площі за вказаною адресою та просили зобов`язати виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області прийняти від позивачів пакет документів на приватизацію та прийняти рішення щодо приватизації квартири, судовий збір просили стягнути з відповідача. Позивачі посилалися на те, що [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає в двокімнатній квартирі за вище вказаною адресою, яка належить до комунальної власності м.Лозова, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 30.03.2011 року №252 «Про переоформлення, розподіл та об`єднання особових рахунків на житлові приміщення». В даній квартирі зареєстровано три особи, а саме: [PERSON] , її син [PERSON] та її онука [PERSON] . З метою реалізації свого права на приватизацію житлового приміщення відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] 05.06.2018 року звернулася до Лозівської міської ради Харківської області із заявою про приватизацію квартири, однак в прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю довідки про заборгованість по комунальним платежам житлового приміщення. При наданні довідки про заборгованість заяву про приватизацію було прийнято. Для досудового врегулювання спору [PERSON] 05.06.2018 року звернулась до відповідача за роз`ясненням підстав витребування довідки про заборгованість по комунальним платежам, відповідь була надана лише 06.07.2018 року, однак конкретних роз`яснень надано не було. Рішенням виконкому від 12.06.2018 року №388 «Про оформлення права приватної власності на житло за адресою: [ADDRESS] » розгляд заяви було відкладено до вирішення питання заявником щодо вжиття заходів з погашення заборгованості по комунальним платежам. Позивачі, посилаючись на те, що дії Лозівської міської ради Харківської області є незаконними, звернулися до Харківського окружного суду з позовом до Лозівської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, однак у задоволенні позову було відмовлено. Не погодившись з рішенням позивачі звернулися до Другого апеляційного адміністративного суду, постановою від 13.08.2019 року апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду скасовано та зазначено, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зважаючи на вище викладене, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів, вказуючи на неможливість врегулювання спору у досудовому порядку. Ухвалою судді від 18.10.2019 року було відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 05.11.2020 року представником Лозівської міської ради Харківської області було надано відзив на позов, в якому вказано, що перелік документів вказаний в Положенні, які повинна надавати особа разом з заявою про приватизацію, не є вичерпним. Посилання позивача на відмову у приватизації у зв`язку з відсутністю довідки про стан заборгованості по комунальним платежам ні чим не підтверджено, [PERSON] було запропоновано додатково надати інформацію про наявність заборгованості. Також представник відповідача зазначив щодо твердження позивача про те, що не передбачено відкладення розгляду заяви, що прямої заборони відкладення законодавством також не визначено, а тому дії Лозівської міської ради є правомірними. Щодо вимоги позивачів про зобов`язання прийняття рішення про приватизацію житла, представник вказав, що прийняття рішень відносить до виключної компетенції виконкому як колегіального органу, такі повноваження є дискреційними та пов`язуються з вчиненням виконавчим комітетом міської ради сукупності дій, які знаходяться поза межами перевірки судом у цій справі. Зважаючи на вище вказане, представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Соколова Р.І. вказували на незаконні дії Лозівської міської ради Харківської області та просили задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник відповідача в судовому засідання вказувала не те, що позивачам відмовлено у приватизації не було, тобто звернення позивача є передчасним та вони не позбавлені права звернутися в позасудовому порядку для оформлення приватизації. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає в двокімнатній квартирі за вище вказаною адресою, яка належить до комунальної власності м.Лозова, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 30.03.2011 року №252 «Про переоформлення, розподіл та об`єднання особових рахунків на житлові приміщення»(а.с.10). На момент звернення з заявою про приватизацію квартири, в ній було зареєстровано три особи, а саме: [PERSON] , її син [PERSON] та її онука [PERSON] , про що свідчить особовий рахунок(а.с.11). З 20.02.2019 року, онука [PERSON] в квартирі не зареєстрована, що підтверджується довідкою КП «ЖУК»(а.с.13). З метою реалізації свого права на приватизацію житлового приміщення відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] 05.06.2018 року звернулася до Лозівської міської ради Харківської області із заявою про приватизацію квартири(а.с.12). Заяву з документами [PERSON] було прийнято Лозівською міською радою та запропоновано надати довідку про заборгованість по комунальним платежам житлового приміщення. При наданні довідки про заборгованість заяву про приватизацію було прийнято. Для досудового врегулювання спору [PERSON] 05.06.2018 року звернулась до відповідача за роз`ясненням підстав витребування довідки про заборгованість по комунальним платежам(а.с.14). Згідно відповіді Лозівської міської ради(а.с.15), вище вказана довідка про заборгованість необхідна для повного та всебічного розгляду питання щодо надання права на приватизацію. Рішенням виконкому від 12.06.2018 року №388 «Про оформлення права приватної власності на житло за адресою: [ADDRESS] » (а.с.16), розгляд заяви було відкладено до вирішення питання заявником щодо вжиття заходів з погашення заборгованості по комунальним платежам. Позивачі, посилаючись на те, що дії Лозівської міської ради Харківської області є незаконними, звернулися до Харківського окружного суду з позовом до Лозівської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, однак у задоволенні позову було відмовлено. Не погодившись з рішенням позивачі звернулися до Другого апеляційного адміністративного суду, постановою від 13.08.2019 року(а.с.21-26) апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду скасовано та зазначено, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зважаючи на вище викладене, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів, вказуючи на неможливість врегулювання спору у досудовому порядку. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді. Як було встановлено в судовому засідання з пояснень сторін та матеріалів справи, заява [PERSON] перебуває на розгляді та рішення по ній прийнято не було, а тому звернення до суду позивачами є передчасним, оскільки право особи порушено на момент звернення до суду не було. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Слід вказати, що 14 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках № 360/536/17-а, адміністративне провадження №К/9901/16975/18 (ЄДРСРУ № 89251080) вказав, що застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні. В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника. В даному випадку, позивачам відмовлено не було, рішення Лозівською міською радою Харківської області ще не було прийнято, а тому відсутній предмет спору, позивачами не надано жодних доказів, що свідчили про порушення їх прав та інтересів, які підлягали б захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed