Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання прилюдних торгів недійсними. Свій позов обгрунтувала, тим що з 1974 року вона була одружена з [PERSON] Разом з чоловіком з 1973 року по 1992 рік вони працювали на Прикарпатському меблевому комбінаті, де їм було виділено земельну ділянку в розмірі 0,0479 га в садовому товаристві «Шовкова косиця», який знаходиться біля с. Угорники на землях Підлузької сільської ради Тисменицького району. Документи на право власності на земельну ділянку у 1994 році було виготовлено на чоловіка - [PERSON] В 1997 році шлюб між нею та [PERSON] розірвано, проте після розлучення до даного часу нажите майно не ділили, а вкзана земельна ділянка, на якій нею побудовано садовий будинок, як і інше майно не ділили, а вона користувалась земельною ділянкою до даного часу. Вказана земельна ділянка належить їй з чоловіком на праві спільної власності. 10 червня 2004 року було прийнято рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, відповідно до якого позов задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] 18 365 грн. 65 коп. На підставі вказаного рішення було відкрите виконавче провадження відділом ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції. 23.01.2012 року вона звернулась до начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції щодо надання інформації з приводу накладення арешту на майно [PERSON], його переліку, оціночної вартості. Листом № 03-23/3582 від 01.03.2012 року їй надано відповідь що, виконавчі провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь ВАТ АКБ «Прикарпаття», громадян [PERSON], [PERSON] завершені 25.09.2007 року. На підставі постанови про звільнення майна з-під арешту від 20.07. 2007 року державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ Цуркана В.М. при примусовому виконанні виконавчих листів, в тому числі № 2-3444 від 14.07. 2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 18 465 грн.65 коп., знято арешт із нерухомого майна боржника [PERSON] накладеною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження від від 18.09. 2003 року. Проте, в 2014 році їй стало відомо, що земельна ділянка належить іншому власнику і раніше була продана з прилюдних торгів. Після звернення до Підлузької сільської ради їй стало відомо, що земельна ділянка продана [PERSON] з прилюдних торгів. Просила, поновити строк позовної давності, визнати недійсними прилюдні торги, проведені відділом ДВС Тисменицького районного управління юстиції 18.03.2009 року по реалізації земельної ділянки [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори [PERSON] Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили його задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вважає позов безпідставним, оскільки [PERSON] є законним власником земельної ділянки, як переможець відкритих торгів. Просила в позові відмовити. Представник відповідача - відділу ДВС Тисменицького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить копія підтвердження про отримання повістки. Не повідомив суд про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 1974 року позивачка була одружена з [PERSON] В 1997 році шлюб між позивачкою та її чоловіком [PERSON] розірвано, проте після розлучення до даного часу нажите майно не ділили. 10 червня 2004 року було прийнято рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, відповідно до якого позов задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] 18 365 грн. 65 коп. На підставі вказаного рішення було відкрите виконавче провадження відділом ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Реалізація нерухомого майна, на яке звертається стягнення, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Реалізація здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення врегульовані відповідно до чинного законодавства - Законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, після чого видає покупцю, копія надсилається стягувачу, боржнику. Таким чином, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем. Законодавством встановлений перелік вимог, недодержання яких є підставою визнання торгів недійсними, серед яких є порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зокрема, суперечливість змісту правочину ЦК України та іншим актам законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Разом із тим, аналіз положень цього Закону та Інструкції від 15.12.99 № 74/5 свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5). Відповідно до положень вказаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 № 68/5 (далі - Тимчасове положення). Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.94 № 18/5). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України договір купівлі-продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення, які суттєво вплинули на результат торгів. Враховуючи, що прилюдні торги з продажу нерухомого майна - це юридична дія, спрямована на досягнення цивільно-правових наслідків, то на них поширюються правила та вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Згідно п. 3.5. Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21 травня 2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Відповідно до п.3.6 положення у повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис майна, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Спеціалізована організація забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про майно, що підлягає продажу. Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», «Інструкцією про проведення виконавчих дій», затверджене наказом Міністерства юстиції України від 21.04.2005 року та «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5. Відповідно до п. 1.2. «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. Продаж нерухомого майна боржника здійснюється шляхом проведення торгів спеціалізованими організаціями, які мають право здійснювати операції з нерухомістю в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких прав проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 62 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, на яке звернено стягнення, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюються спеціалізованими організаціями, на підставі договору між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на конкурсах, аукціонах ( прилюдних торгах ) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (з урахуванням особливостей її проведення). Твердження позивача, що повідомлення про проведені прилюдні торги по реалізації арештованого майна- земельної ділянки проведено з порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України та те, що земельна ділянка належить позивачці на праві спільної власності подружжя, не знайшло свого підтвердження у суді, оскільки, у інформації про проведення прилюдних торгів та про лот містилась повна, достовірна інформація про предмет прилюдних торгів - земельну ділянку, та позивачка не надала, суду доказів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку, а тому, суд ввважає, що під час підготовки та проведенні спірних прилюдних торгів було дотримано вимог чинного законодавства, доказів, які б вказували на порушення прав і законних інтересів позивачки при проведенні прилюдних торгів суду не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі за необгрунтованістю. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.205, 215, 656 ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження", Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,

Outcome: dismissed