Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користування житловим будинком та зобов`язання вчинити певні дії. Позов мотивований тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за тою самою адресою. Також у вищезазначеному будинку зареєстрована та проживає дочка позивача [PERSON] , яка вчиняє перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном. Це виражається в тому, що відповідач [PERSON] проживаючи у житловому будинку, перешкоджає позивачу [PERSON] жити в ньому, і та змушена, проживати в літній кухні, яка не обладнана для тривалого проживання. Вимоги, про надання позивачу можливості займати і проживати хоча б у одній кімнаті житлового будинку відповідач ігнорує та не надає доступу до будинку. Разом з цим, забороняє доступ до дворогосподарства синові позивача та його дружині і дітям, які роблять спроби приходити в гості та провідувати її. Що виражається у запиранні воріт та у відв`язуванні собаки, який зазвичай перебуває на прив`язі. Вище вказане супроводжується образами та сварками ініціатором яких є відповідач. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245733929 від 24.02.2021 року та №245734325 від 24.02.2021 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6-9). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №22123854 від 26.05.2014 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №22123089 від 26.05.2014 року вбачається, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2122783000:11:000:0014, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, належить на право приватної власності [PERSON] (а.с. 10-12). Також в матеріалах справи міститься звернення [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком з надвірними спорудами та дворогосподарством від 05.04.2021 року (а.с. 14). Згідно повідомлення ГУ НП в Закарпатській області №4/7аз/106/04/4-2021 від 26.05.2021 року встановлено, що від [PERSON] отримано три повідомлення про "Домашнє насильство" за адресою: [ADDRESS] . Дані повідомлення зареєстровані у відділі поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1,2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містить інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідного до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У відповідності до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Представник позивача [PERSON] в позові зазначає, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] користуватися належним їй на праві приватної власності житловим будинком з надвірними спорудами та дворогосподарством за адресою: [ADDRESS] . В той же час, як позивачем [PERSON] так і її представником [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перешкоджання відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] в користуванні житловим будинком. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed