Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що 26 вересня 2006 р. з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DOMBRX00570118, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 7671,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2007 року. Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 17.09.2013 р. в загальній сумі 102382,70 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1023,83 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В подальшому, в судове засідання 21.02.2014 року у призначений час позивач та його представник не з'явилися - до початку судового засідання не було подано заяву про відкладення розгляду справи. Суд, з врахуванням того, що позивачем дані пояснення у справі, подані всі докази, які він вважав необхідними для розгляду справи та про які ним було заявлено, прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає за наступних підстав. Відповідно до договору від 26.09.2006 р. відповідачем [PERSON] від ПАТ КБ "ПриватБанк" отриманий кредит у розмірі 7671,39 грн. Станом на 17.09.2013 р. відповідач має заборгованість перед позивачем за: - тілом кредиту - 7671,40 грн.; - процентами за користування кредитом - 38986,58 грн.; - комісія за користування кредитом - 1035,60 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 49337,56 грн.; - фіксована частина штрафу відповідно до п.5.3 Умов - 500,00 грн.; - процентна складова штрафу - 4851,56 грн. Відповідачем доказів на спростування наявності заборгованості не надано. Тобто, відповідач отримав обумовлені договором кошти і використав їх, однак до цього часу суму кредиту та відсотки за користування ним банку не повернув. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК УЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконала. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, згідно частини 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зазначене правило стосується не тільки загальної позовної давності, а і спеціальної щодо стягнення неустойки (пені), яка встановлена п. 1 частини 2 ст. 258 ЦК України. Закон України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV) будь-яких обмежень щодо застосування вимог ст. 259 ЦК України до споживчих кредитів не містить. Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які згідно Заяви позичальника є часткою укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (арк. справи 6-9). Згідно Заяви позичальника [PERSON] від 26.09.2006 року вона ознайомилася та згодна із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі (арк. справи 5). Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Заява позичальника підписана відповідачем [PERSON] 26.09.2006 року і відповідно до ст. 638, ст. 640 ЦК України договір вважається укладеним з цієї дати. Згідно з укладеним сторонами договором відповідач повинен був повернути отриманий ним кредит 26.09.2007 року, тобто в цей день закінчився строк виконання відповідачем його зобов'язань за договором. Отже позовна давність сплила 26.09.2012 року, а банк звернувся до суду з даним позовом 07.10.2013 року (арк. справи 3). Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів здійснення відповідачем будь-яких виплат на виконання договору, які б свідчили про зупинення або переривання строку позовної давності позивачем суду не надано. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, в силу умов кредитного договору № DOMBRX00570118від 26.09.2006 р. та ст. 257, 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed