Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

02 липня 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять суд: визнати за [PERSON] , право власності на 9/40 частини житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право власності на 9/40 частини житлового будинку [ADDRESS] Позов обґрунтовано тим, що Позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26.11.2004 року, посвідченого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Право власності позивачів було зареєстровано в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2004 року за вих. №5946453. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А., р№2853. Вищевказаний житловий будинок є двоквартирним та розташований на земельній ділянці площею 1036 кв.м. Враховуючи той факт, що на вказаній земельній ділянці побудовано господарські будівлі та споруди, які неможливо оформити у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи видані на квартиру, а не на житловий будинок, з метою вирішення вказаного питання та у подальшому здійснити приватизацію земельної ділянки та належним чином здійснити оформлення господарських будівель та споруд, власники квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , а саме: позивачі - [PERSON] , [PERSON] та відповідачка [PERSON] звернулися до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою щодо складання акту розрахунку часток об`єкту нерухомості між співвласниками. За згодою сторін та на підставі вищевказаного Акту від 27.12.2017 року, житловий будинок [ADDRESS] перестав бути багатоквартирним, сторони по справі вийшли зі статусу власників квартир у вказаного житловому будинку та стали його співвласниками. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року за вих. № 114091041 та вих. № 114090776, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , а саме: по 9/40 частин Підставою виникнення права власності у позивачів є вищевказані свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 26.11.2004 та акт ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2017 року 27.12.2017 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі будь-якої комунальної організації, з 01.02.2005 року знято з балансу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,8 кв.м., балансовою вартістю 14392,8 грн. З метою здійснення відчуження своєї власності, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Войтова В.В. Приватним нотаріусом було усно відмовлено у здійсненні відчуження вказаного об`єкту нерухомості та запропоновано звернутися до суду, про що позивачу було надано письмове повідомлення від 30.04.2021 року за вих. № _193_/01-16. Підставою для відмови у здійсненні перереєстрації частки житлового будинку стала наявність розбіжностей у наданих документах, а саме: в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 26.11.2004 року, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, за яким позивачам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року, сформований Виконавчим комітетом Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, індексний номер: 114090776 за яким позивач є власником 9/40 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Приватним нотаріусом, позивачу було роз`яснено, що акт ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2017 року, на підставі якого було здійснено розрахунок часток права власності у житловому будинку [ADDRESS] між співвласниками не є правовстановлюючим документом, на підставі якого можливо здійснити відчуження. Вищевказане свідоцтво про право власності № [NUMBER] , яке було видано на квартиру [ADDRESS] , вже не є актуальним, тому як сторони є вже співвласниками саме житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року. Але, усунути ці розбіжності в позасудовому порядку не можливо. Саме тому, позивачі вимушені за захистом своїх порушених прав звернутися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання права власності на майно, не зважаючи на відсутність спору із відповідачкою Оскільки вирішити питання в позасудовому порядку неможливо, позивачі звертаються до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2021 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження\~та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, та роз`яснено, що у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. 28 вересня 2021 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна\~заява до [PERSON] , [PERSON] ,, в якій вона просить суд: Визнати за [PERSON] , право власності на 11/20 частини житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2853. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 26.11.2004 року, посвідченого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, право власності яких було зареєстровано в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2004 року за вих. № 5946453 Житловий будинок [ADDRESS] є двоквартирним та розташований на земельній ділянці площею 1036 кв.м. На вказаній земельній ділянці побудовано господарські будівлі та споруди, які неможливо оформити у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи видані на квартиру, а не на житловий будинок, з метою вирішення вказаного питання, й у подальшому здійснити приватизацію земельної ділянки та належним чином здійснити оформлення господарських будівель та споруд, позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є власниками квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , звернулися до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою щодо складання акту розрахунку часток об`єкту нерухомості між співвласниками Акту від 27.12.2017 року, а також, за спільною згодою сторін, житловий будинок [ADDRESS] перестав бути багатоквартирним, сторони по справі вийшли зі статусу власників квартир у вказаного житловому будинку та стали його співвласниками Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року за № 114090497, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, а саме: 11/20 частин Підставою виникнення права власності у позивачки є вказаний вище договір купівлі-продажу та акт ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2017 року, який не є правовстановлюючим документом. Позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом з тих підстав, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А.. зареєстрованого в реєстрі за N22853, про який зазначено вище, вона є власником квартири [ADDRESS] , а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року за № 114090497, є власником 11/20 частин вказаного житлового будинку. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, об`єднано в одне провадження та присвоєно справі єдиний номер № 333/4514/21 (номер провадження № 2/333/3149/21). У судове засідання позивачі за первісним позовом (відповідачі за зустрічною позовною заявою) не з`явились, але до суду від представника позивачів за первісним позовом (відповідачів за зустрічною позовною заявою) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~Додатково\~зазначили, що зустрічну позовну заяву [PERSON] визнають в повному обсязі. У судове засідання відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічною позовною заявою) не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи, наведені в обґрунтування зустрічної позовної заяви підтримала, просила суд зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що первісний позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовні вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26.11.2004 року, посвідченого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2853. 27 грудня 2017 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» був складений акт, яким встановлено наступне: «За даними товариства з обмежено відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» -на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 26.11.2004 p., квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] -на праві договіру купівлі-продажу квартири, посвідчено Непечій Ю.А., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 17.08.2002 р. р№2853, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] У складі об`єкту нерухомості по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] користується: в житловому будинку літ. А кімнатою 1-2 пл.7,5м2, кімнатою 1-3 пл.15,2м2, кімнатою 1-4 пл.9,9м2, кімнатою 1-5 пл.4,6м2 - загальною площею 37,2м2, житловою площею - 37,2м2, вартістю 88970грн., прибудовою літ.а, яка складається із коридору 1-1 пл.6,7м2, санвузла 1-6 пл. 3,4м2, комори 1-7 пл. 1,8м2, кухні 1-8 пл.10,2м2 - загальною площею 22,1м2, вартістю 62124грн., ганком до прибудови літ.а вартістю236грн., козирком до прибудови літа вартістю 460грн., погрібом з шийкою літ.пгі вартістю 5832грн., гаражем літ.Б вартістю 21327грн. з оглядовою ямою вартістю 2828грн., сараєм літВ вартістю 11058грн., вбиральнею літ.Г вартістю 1543грн., навісом літ.К вартістю2738грн., сараєм літ.Л вартістю 6102грн., навісом літ.Р вартістю 2926грн., душем літ.С вартістю 1699грн., замощенням III вартістю 5437грн., замощенням IV вартістю 2557грн., парканом № 1 вартістю 8578грн., воротами №2 вартістю 3369грн., водопровідом №4 вартістю 3626грн., парканом №9 вартістю 500грн., зливною ямою №10 вартістю 6378грн.. парканом №11 вартістю 1152грн., 1Лчастиною паркану № 12 вартістю 5879грн. парканом №15 вартістю 5397грн., парканом № 16 вартістю 2397грн., хвірткою №17 вартістю 1695ґрн., загальною вартістю 254808грн., що складає 9/20 частин об`єкту нерухомості по [ADDRESS] , або по 9/40 частин кожному. [PERSON] користується: в житловому будинку літ.А кімнатою 2-6 пл.8,6м2, кімнатою 2-7 пл.10,4м2, кімнатою 2-8 пл.15,2м2, коридором 2-9 пл.3,6м2 - загальною площею 37,8м2, житловою площею - 34,2м2, вартістю 90402грн., прибудовою лт.аі, яка складається із коридору 2-2 пл.6,9м2, кухні 2-3 пл.9,9м2 - загальною площею І6,8м2, вартістю 51209грн., прибудовою ліь.а2, як складається із коридору 2-1 пл.3,0м2, вартістю 11427грн., ганком до прибудови літ.а2 вартістю 289грн., козирком до прибудови ліьа2 вартістю 294грн., прибудовою літ.аЗ, яка складається із комори 2-4 пл.2,3м2, санвузла 2-5 пл.6,3м2 - загальною площею 8,6м2, вартістю 46915грн., погрібом з шийкою літ.пг вартістю 9976грн., сараєм літ.Д вартістю 7435грн., сараєм літ.Е вартістю 8678грн., альтанкою ліь.М вартістю 9690грн., навісом літ.Н вартістю 13977грн., навісом літ.О вартістю 14393грн., душем літ.П вартістю 7549грн., замощенням І вартістю 7894грн., замощенням II вартістю 6324грн., водопровідом № 3 вартістю 3770грн., воротами№7 вартістю 792грн., воротами № 8 вартістю 4759грн., /4 частиною паркану №12 вартістю 5878грн.,парканом №13 вартістю 2770грн., парканом №14 вартістю 1715грн., загальною вартістю 306136грн., що складає 11/20 частин об`єкту нерухомості по [ADDRESS] . Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року за вих. № 114091041 та вих. № 114090776, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , а саме: по 9/40 частин. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року за № 114090497, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, а саме: 11/20 частин. що житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі будь-якої комунальної організації, підтверджується наказом Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 5» від 08.02.2005 року № 86, з якого вбачається, що «з 01.02.2005 року знято з балансу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,8 кв.м., балансовою вартістю 14392,8 грн. Після ознайомлення з правовстановлюючими документами, приватним нотаріусом було усно відмовлено у здійсненні відчуження вказаного об`єкту нерухомості та запропоновано звернутися до суду, про що позивачу було надано письмове повідомлення від 30.04.2021 року за вих. № _193_/01-16 Підставою для відмови у здійсненні перереєстрації частки житлового будинку стала наявність розбіжностей у наданих документах, а саме: в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 26.11.2004 року, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, за яким позивачам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року, сформований Виконавчим комітетом Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, індексний номер: 114090776, яким позивач є власником 9/40 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Приватним нотаріусом, позивачу було роз`яснено, що акт ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2017 року, на підставі якого було здійснено розрахунок часток права власності у житловому будинку [ADDRESS] між співвласниками не є правовстановлюючим документом, на підставі якого можливо здійснити відчуження. Вищевказане свідоцтво про право власності № [NUMBER] , яке було видано на квартиру [ADDRESS] , вже не є актуальним, тому як сторони є вже співвласниками саме житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.02.2018 року. Але, усунути ці розбіжності в позасудовому порядку не можливо. Саме тому, позивачі вимушені за захистом своїх порушених прав звернутися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання права власності на майно, не зважаючи на відсутність спору із відповідачкою Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 1-10/2004, яким визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права". З визначеного поняття Конституційного суду вбачається, що в даному випадку порушений інтерес позивачів у прагненні до користування своєю власністю у належному розмірі для індивідуальних потреб, який не суперечить законодавству, загально-правовим засадам, чиїм-небудь інтересам або справедливості Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Згідно зі статтею 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16 Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо інша сторона не визнає, заперечує або оспорює його Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі .\\° 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved