Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 14 липня 2017 року Ямпільським районним судом Вінницької області було видано судовий наказ у відповідності до якого з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2017 року. Ознайомившись з наказом він не розуміє, що являлось причиною та підставою у його винесенні, яку суму йому необхідно оплачувати для кожної дитини, адже сума в гривнях не зазначена, а лише здогадується, що сума буде прирівнюватись до 850 гривень. Таких коштів на утримання дітей він не має можливості оплачувати, з наступних причин : - суд при видачі судового наказу не врахував, що він є безробітнім, має іншу сім'ю, дружину та малолітню дитину [PERSON], [INFO] року народження та є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, а тому у відповідності до фізичного стану не може бути повноцінним членом суспільства. Дані обставини змушують його звернутися до суду та просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у сумі 300 гривень щомісячно на кожну дитину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заву від 25 вересня 2017 року про розгляд справи у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву вхід. № 5503 від 04 вересня 2017 року про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги не визнає, заперечує в їх задоволенні та просить суд відмовити у позові про зміну розміру аліментів. Судом встановлені такі обставини та визначені відносно них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - встановлено, що 14 липня 2017 року Ямпільським районним судом Вінницької області було винесено судовий наказ, відповідно до якого із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11 липня 2017 року (а.с.7). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.8). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Із копії трудової книжки серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] - 09 серпня 2017 року був звільнений за власним бажанням та на даний час не працює(а.с.10).Із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності - 3 група, загальне захворювання(а.с.6). Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 ч.2 Конституції Українита ст. 180 СК України- батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищевказана позиція висловлена у пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно 4.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Отже, виходячи з вищевикладеного, на батьків покладається в рівних частках права та обовязки щодо виховання та утримання дітей, а тому позивач має утримувати половину витрат повязаних з утриманням його дітей. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року встановлений у розмірі 1777,00 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог і заперечень. Встановлені судом фактичні данні вказують, що позивач має на утриманні малолітню дитину, непрацюючий та є інвалідом 3 групи, яка була встановлена 01 листопад 2016 року. Разом з цим суд вважає за необхідне зауважити також на тому, що на законодавчому рівні з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлений у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ямпільський районний суд Вінницької області 14 липня 2017 року видавши судовий наказ зобов'язав стягувати із [PERSON] мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Таким чином, вимагаючи зменшення розміру аліментів позивач не надав суду переконливих доказів, що з дня стягнення аліментів його матеріальний чи сімейний стан змінився настільки, що він не в змозі сплачувати визначені судом аліменти. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed