Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Голови Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив суд визнати відомості стосовно нього, розповсюдженні Головою Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] під час робочого візиту в АТ «Харківобленерго» 09.12.2019 та під час брифінгу з Головою фонду державного майна України від 12.02.2020 такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь , гідність та ділову репутацію, також просив зобов`язати Голову ХОДА [PERSON] на найближчому брифінгу, який відбудеться після набрання судовим рішенням законної сили, спростувати вказані відомості та стягнути моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 1 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він до квітня 2020 року працював в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Харківобленерго». Під час робочого візиту Голови Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] на АТ «Харківобленерго» 09.12.2019 року, відповідачем було порушено особисті немайнові права позивача внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить його гідність, честь та ділову репутацію. А саме, Головою Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] у звернені до нього було сказано: «[INFO]» «[INFO]» Також позивач зазначає, що Головою Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] під час брифінгу з Головою Фонду державного майна України від 12.02.2020 у відношенні нього було сказано: «[INFO]» Позивач також зазначає, що вказана інформація про нього була поширена відповідачем в присутності засобів масової інформації, внаслідок чого, інформація про факти корупції з боку позивача стала загальновідомою. Також зазначена інформація про нього розміщена на офіційному сайті Харківської обласної державної адміністрації з відео матеріалами ( [INFO] ). Однак, позивач зазначає, що він не є і ніколи не був учасником «корупційних схем» до адміністративної, кримінальної, дисциплінарної відповідальності щодо корупційних правопорушень не притягався. Щодо нього не проводилось слідство щодо розслідування злочинів про корупційні правопорушення, а тому він звернувся до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву та обставини викладені в ньому підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та на обґрунтування відзиву зазначив, що викладені позивачем у позовній заяві цитати (витяги з відеозаписів) не свідчать про їх адресацію виключно позивачу, а мають загальний критичний характер щодо роботи АТ «Харківобленерго». Крім того, представник відповідача вказала, що висловлені під час робочого візиту критичні зауваження до роботи АТ «Харківобленерго» в цілому та його керівництва зокрема базувалася на об`єктивній інформації, яка була отримана Головою обласної державної адміністрації як з неофіціальних так і офіціальних джерел, наприклад: в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 42018000000002173 від 04.09.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 222-1 КК України (Маніпулювання на фондовому ринку), ст. 222 КК України (Шахрайство з фінансовими ресурсами), ст. 210 КК України (Нецільове використання бюджетних коштів, здійснення випадків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням), яке безпосередньо пов`язане з АТ «Харківобленерго». Вказане кримінальне провадження існувало на час робочого візиту губернатора Харківської області [PERSON] . Також в засобах масової інформації в жовтні-грудні 2019 року активно висвітлювалися питання щодо обвинувачення колишнього заступника начальника фінансового управління «Харківобленерго» [PERSON] щодо зловживання їм службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди ( [INFO] ; - на офіційному сайті AT «Харківобленерго» опубліковано звіт про розгляд звернень (скарг/претензій) споживачів щодо роботи AT «Харківобленерго» - більш 3000 скарг за 2019 рік ([INFO]); - негативними відзивами на роботу AT «Харківобленерго» рясніли на той час соціальні мережи [INFO] Крім того, представник відповідача надав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що поширена відповідачем інформація не стосується [PERSON] , а тому не порушує його особисті немайнові права, не спричиняє їм шкоди. Зазначене також вбачається з відеозаписів, що поширена інформація не стосувалася позивача особисто, не відеозаписі відсутні прямі твердження стосовно [PERSON] особисто, а тому відсутній обов`язковий елемент юридичного складу правопорушення. представник відповідача також зазначає, що у позовній заяві наведено лише висловлювання відповідача без контексту розмови, відсутні відповіді [PERSON] , який, як вбачається з відеозапису, визнав, що поширена інформація є правдивою та не стосується його особисто. Так, відповідно до наявного запису 09.12.2019 [PERSON] було сказано «[INFO]». Таким чином, представник відповідача зазначає, що позивач визнав, що поширена інформація відповідає дійсності та крім того, він усвідомлював, що інформація не стосується його особисто. Також представник відповідача в своїх поясненнях зазначив, що поширена відповідачем інформація містить суспільний інтерес та має бути розцінена як оціночне судження. Суд, заслухавши думки представників стторін, дослідивши матеріали справи та відеозапис, приходить до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст.55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зіст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] до квітня 2020 року працював в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Харківобленерго». З переглянутого відеозапису наданого позивачем на підтвердження своїх позовних вимог також встановлено, що під час робочого візиту Голови Харківської обласної державної адміністрації [PERSON] на АТ «Харківобленерго» 09.12.2019 року, відповідачем в присутності засобів масової інформації було сказано: «[INFO].» «[INFO]» Також встановлено, що відповідач під час брифінгу з Головою Фонду державного майна України від 12.02.2020 звертаючись до позивача сказав: «[INFO]» З досліджених судом фактичних обставин встановлено, що спір між сторонами виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] таким, що порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, шляхом поширення недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформації про себе та членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з положень ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України» не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію» громадянами, юридичними особами та державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен маж право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді прав зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловленні іншими людьми. З переглянутих у судовому засіданні відеозаписів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що цитати, які викладені позивачем в позовній заяві та які він просить спростувати мають загальний критичний характер щодо роботи АТ «Харківоболенерго» та його керівництва, однак не вказує на [PERSON] , як в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго». Відповідно до пункту 43 рішення ЄСЛП у справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» фундаментальною вимогою права дифамації (поширення про особу недостовірної інформації) є те, що для виникнення підстави для подання позову про дифамацію необхідно, щоб дифамація була звернена до конкретної особи. Також в цьому рішенні зазначається, що якби усім публічним особам було б дозволено звертатися до суду з позовами про дифамацію через будь-яку заяву критичного характеру стосовно ведення державних справ, діяльності самого підприємства, навіть у ситуаціях, коли до такої особи не зверталися на ім`я або в інший (такий, що не може бути ідентифікований) спосіб, відбувалося б постійне зловживання правами. Відповідно до п. 44 цього рішення Суд вважає, що особисті здогадки або суб`єктивне сприйняття інформації як такої, що дискредитує, не є достатнім для встановлення того, що на особу було здійснено негативний вплив. Таким чином, суд приходить до висновку, що стосовно [PERSON] не було поширено недостовірної інформацію, та він був обізнаний про те, що інформація не стосується особисто його,а відноситься до юридичної особи АТ "Харківобленерго", що підтверджується також відеозаписом наданим позивачем, з якого вбачається, що на брифінгу 09.12.2018 [PERSON] було сказано: «Ті зауваження, які ви висловили, мають місце бути. Ми працюємо над тим, щоб виправити цю ситуацію». Крім того, вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 грн. свідчить про відсутність моральної шкоди, навіть на розсуд позивача. Таким чином, з урахуванням того, що висловлена відповідачем інформація на брифінгу була підтверджена самим позивачем як достовірна, та вказані висловлювання не адресовані конкретно позивачу, суд приходить до висновку, що відповідачем не порушені особисті немайнові права позивача, а отже, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенні в повному обсязі, в тому числі й у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed