Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

УПФУ у Черкаському районі звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість по сплаті страхових внесків внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1540грн. 80 коп. та 170 грн. фінансових санкцій, як фізична особа підприємець. Згідно постанови господарського суду Черкаської області від 13.11.2012 року відповідач визнана банкрутом і щодо неї розпочато ліквідаційну процедуру, яку завершено згідно постанови господарського суду Черкаської області - 24.12.2013 року. За наслідками ліквідаційної процедури вказана вище заборгованість залишилася непогашеною, фізичну особу-підприємця [PERSON] ліквідовано. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1540 грн. 80 коп. та 170 грн. фінансових санкцій, а всього 1710 грн. 80 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2011 року задоволено позов УПФУ у Черкаському районі до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати фінансових санкцій, вирішено стягнути з неї на користь УПФУ у Черкаському районі 170 грн. 00 коп. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.07.2012 року задоволено позов УПФУ у Черкаському районі до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, вирішено стягнути з неї на користь УПФУ у Черкаському районі 1540 грн. 80 коп. заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. На час ухвалення судової постанови відповідачка мала статус фізичної особи-підприємця, що зафіксовано у самій судовій постанові. Відповідно до постанови господарського суду Черкаської області від 13.11.2012 року у справі №10/5026/1627/2012фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, згідно ухвали того ж суду від 24.12.2013 року фізичну особу-підприємця [PERSON], як суб'єкта підприємницької діяльності ліквідовано, у зв'язку з банкрутством. За положеннями п.2 ст.32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-ХІІ (в редакції чинній на час звернення до суду), якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилось майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи -банкрута. Вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними. Вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 92 вказаного Закону після завершення розрахунків з кредиторами фізична особа - підприємець, визнана банкрутом, звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, що були заявлені після визнання фізичної - підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом третім частини третьої цієї статті. Згідно з абз.3 ч.3 ст. 92 вказаного Закону передбачено, що вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи - підприємця або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця відповідно в порядку, встановленому цивільним законодавством. Суд вважає, що вимоги позивача по даній справі не відносяться до категорії вимог, визначених абз.3 ч.3 ст. 92 Закону, оскільки вимоги про сплату заборгованості по страхових внесках та штрафних санкціях не є вимогами про відшкодування шкоди чи то вимогами особистого характеру, які повинні бути нерозривно пов'язані з особою боржника, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed