Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до до директора ТОВ Агрофірма «Матюші» [PERSON], директора ТОВ РЕСІЛІЕНТ «МАТЮШІ» [PERSON] про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що 06 січня 2021 року поштовим повідомленням 0911210120478 відділення № 7 міста Біла Церква позивачем було надіслано заяву до директора Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» [PERSON] . Заявою було проінформовано ТОВ Агрофірма «Матюші» щодо успадкування частини земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва (пай) розміром 4,1903 га в межах Матюшівської сільської ради, про подальше використання, несплати коштів за користування земельною ділянкою з 2012 року ТОВ Агрофірма «Матюші». Поряд з цим, було повідомлено про звернення до керівника спорідненого підприємства ТОВ РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» від 27.11.2020, на яке також не надано належної відповіді. До заяви долучено копії свідоцтва про право на спадщину, витяг з Державного реєстру та копія заяви від 27.11.2020 з повідомленням. Їздити позивачу в село Матюші Білоцерківського району, де базуються ТОВ Агрофірма «Матюші» та ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ`та з`ясовувати обставини щодо не надання відповідей на звернення практично не можливо так як позивач є інвалідом першої групи загального захворювання, перенесла інсульт та їй важко ходити по квартирі. На даний час сплинув термін розгляду заяв. Повідомлень про результати розгляду заяв на її адресу не надходили. Всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян», керівником ТОВ Агрофірма «Матюші» [PERSON] не було розглянуто та перевірено всіх поставлених у зверненні питань, не вживалися заходи для надання відповіді. Звернення від 06.01.2021 до директорів ТОВ Агрофірма «Матюші» та ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» та 27.11.2020 до директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» містять у собі невеликий обсяг перевірки та перелік заходів, які мали виконати керівники щодо усунення порушень чинного законодавства Крім порушення норм Закону України «Про звернення громадян», позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач була змушена захищати своє порушене право у судовому порядку, що призвело до виникнення у неї хвилювань та переживань, що негативно відобразилося на її психоемоційному стані. За таких обставин, позивач просить суд визнати протиправними дії директора ТОВ Агрофірма «Матюші» [PERSON] щодо ненадання [PERSON] відповіді на звернення від 06.01.2021; ненадання всебічної, повної та об`єктивної відповіді на звернення [PERSON] від 06.01.2021; зобов`язати директора ТОВ Агрофірма «Матюші» [PERSON] всебічно, повно та об`єктивно розглянути звернення [PERSON] та надати належним чином обґрунтовану, мотивовану та вичерпну відповідь на звернення з кожного окремого питання, поставленого у звернені по суті заявлених вимог, в термін, передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Також, позивач просить суд визнати протиправними дії директора ТОВ РЕСІЛІЕНТ «МАТЮШІ» [PERSON] щодо ненадання [PERSON] відповіді на звернення від 27.11.2020 та від 06.01.2021; ненадання всебічної, повної та об`єктивної відповіді на звернення [PERSON] від 27.11.2020 06.01.2021; зобов`язати директора ТОВ РЕСІЛІЕНТ «МАТЮШІ» [PERSON] всебічно, повно та об`єктивно розглянути звернення [PERSON] та надати належним чином обґрунтовану, мотивовану та вичерпну відповідь на звернення з кожного окремого питання, поставленого у зверненнях по суті заявлених вимог, в термін, передбачений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Крім цього, позивач просить стягнути з [PERSON] , директора ТОВ Агрофірма "Матюші" та з [PERSON] , директора ТОВ РЕСІЛІЕНТ «МАТЮШІ», моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, пропорційно. 11 травня 2021 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 12 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного та призначено судове засідання на 09 червня 2021 року на 11.00 год. 07 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача - директора ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ», відповідно до змісту якого, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що обставини, викладені в листі позивача не стосуються статутної діяльності товариства та не містять питань, що належать до повноважень директора ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ», тому ненадання відповіді на лист позивача, не призвело до порушення прав і законних інтересів позивача. Лист позивача за змістом не є скаргою, тому відповідальність відповідно до положень статті 25 Закону України «Про звернення громадян» не може наступити, і відповідно, немає підстав для стягнення моральної шкоди. 07 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача - директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» відповідно до змісту якого, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що обставини, викладені в листі позивача не стосуються статутної діяльності товариства та не містять питань, що належать до повноважень директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ», тому ненадання відповіді на лист позивача, не призвело до порушення прав і законних інтересів позивача. Лист позивача за змістом не є скаргою, тому відповідальність відповідно до положень статті 25 Закону України «Про звернення громадян» не може наступити, і відповідно, немає підстав для стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник позивача зазначив, що з мережі Інтернет йому стало відомо про те, що ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» та ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ» маєть єдиного кінцевого бенефіціарного власника, засновником якого є [PERSON] . Представник відповідачів - директора ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ» та директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача повідомив суд, що правонаступником Сільськогосподарського Кооперативну агрофірма «Матюші», є Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА МАТЮШІ», з яким в договірних відносинах перебувала померла матір позивача. Крім цього, представник відповідача зазначив, що ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» та ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ» це різні підприємства, з різними статутуами та видами діяльності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачем [PERSON] 27 листопада 2020 року на ім`я директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» [PERSON] направлено звернення з приводу того, що від працівника даного товариства на її адресу надійшла пропозиція щодо оформлення договору оренди земельного паю та пропозиції отримання грошових коштів, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до директора товариства щодо надання пояснення з приводу даної пропозиції. Відповдіно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане звернення вручене адресату 01.12.2020. [PERSON] 06 січня 2021 року на ім`я директора ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» [PERSON] направлено звернення з приводу неотримання відповіді на попереднє звернення та висловлено думку щодо небажання подальшої співпраці з даним товариством в частині розпорядження користування земельною ділянкою.Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане звернення вручене адресату 12.01.2021. Позивачем [PERSON] 06 січня 2021 року на ім`я директора ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ» [PERSON] направлено звернення з приводу належного користування земельним паєм її батьків, так як на її ім`я 21.10.2020 оформлено Свідоцтво про право на спадщину за законом, а поданий [PERSON] примірник договору оренди землі, в значній мірі не відповідає нормам чинного законодавства. У зверненні висловлено думку щодо небажання подальшої співпраці з ТОВ АГРОФІРМА «МАТЮШІ» та ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ», які знаходяться під одним кінцевим бенеціарним власником (контролером) ТОВ «РЕСІЛІЕНТ». Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане звернення вручене адресату 15.01.2021. Відповідно до наданої позивачем копії договору оренди земельної частки (паю), 20 січня 2008 року між [PERSON] і Сільськогосподарським Кооперативом агрофірма «Матюші» укладено договір оренди земельної частки (паю) терміном на п`ять років. Згідно з наданими позивачем свідоцтвами про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Бцлоцерківської раойнної державної нотаріальної контори, що [PERSON] є спадкоємцем 1\\6 частки спадщини, що складається з земельної ділянки площею 4,1903 га, та розташована на території Матюшівської сільської ради Білоцерківського раойну Київської облатсі. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власносі від 21.10.2020. [PERSON] , відповідно до наданої копії довідки до акту огляду МСЕК Серія КИО-1 № 299879, з 18.12.2008 є інвалідом першої групи довічно. Згідно з копією довіреності, виданої 27 листопада 2020 року. [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти її інтереси в органах влади та судах з питань, які будуть стосуватися експлуатації в її інтересах належного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , успадкованого після смерті матері [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про звернення громадян» - під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до статті 4 Закону України «Про звернення оромадян» - до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» - звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про звернення громадян» - письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про звернення громадян» - органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Згідно з вимогами частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» - органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Частинами третьою-четвертою зазначеної статті передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно з вимогами частини першої статті 16 Закону України «Про звернення громадян» - скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Відповідно до статті 19 Закону України «Про зверненя громадян» - органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті. Згідно з вимогами частини першої статті 20 Закону України «Про зверення громадян» - звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Відповідно до статті 24 Закону України «Про звернення громадян» - особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Згідно з вимогами статті 25 Закону України «про звернення громадян» - у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обгрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За приписами пункту 5 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно. Посилання представника відповідачів на відсутність необхідності відповідати на листи позивача, так як вказане не призвело до порушень прав і законних інтересів останньої, не відповідає вимогам частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Посилання представника відповідача на те, що ТОВ «РЕСІЛІЕНТ МАТЮШІ» не має договірних відносин з позивачем не свідчить про те, що вказане підприємство не має обов`язку надання відповіді на звернення, так як відповідно до статті 7 Закону України «Про зверення громаня» - якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Тому суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідачів щодо ненадання відповідей на її звернення та зобов`язати відповідачів розглянути вказані звернення відповідно до вимог чинного законодавства. Твердження представника відповідачів про те, що листи позивача не є скаргами, а тому відповідальність за статтею 25 Закону України «Про звернення громадян» не може наступити, через що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, не може братися судом до уваги так як у своїх зверненнях до відповідачів, позивач [PERSON] звертається з вимогою про захист її прав та законних інтересів в частині надання можливості користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою (паєм), частину з якої вона успадкувала після смерті матері. За таких обставин суд вважає, що керівники відповідачів мають нести цивільну відповідальність за допущену з їх вини бездіяльність в частині ненадання відповідей на звернення позивача, що є спричинило останній моральну шкоду. Розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 2000 грн. зазначений позивачем в своїй позовній заяві, буде достатнім та справедливим. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Подібна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 та в Постанові верховного Суду України від 17 березня 2021 року у справі № 420/239/20. Відповідно до частини першої статі 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частини шостої вказаної статті - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач, відповідно до частини 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, із відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що становить 908, 00 грн. та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, що становить 908,00 грн. Таким чином із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 816, 00 грн.

Outcome: approved