Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON]\~про збільшення розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2017 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на день предявлення позову відповідач звільнився з офіційного місця роботи в Україні, та має намір виїхати на роботу у Польщу. Крім того, Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Зазначає, що відповідач офіційно не працює, а тому вважає, що встановлення розміру у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. Оскільки відповідач є здоровим та працездатним, то на думку позивача, він має можливість надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення цього позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідно до ч.2\~ст.279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти\~розгляду справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження від\~сторін у\~справі не\~надходили. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказував, що заборгованості по сплаті аліментів немає. Крім того, під час перебування в Польщі сплачував аліменти шляхом поштового переказу, а з 01 жовтня 2018 року офіційно працевлаштувався на роботу в ТзОВ «Пакко Холдинг». Зазначав, що не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 180914 від 04 вересня 2013 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2017 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення\~ ст. 192 Сімейного кодексу України\~регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1\~ст. 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів, та не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки від 08 жовтня 2018 року, виданої першим відділом ДВС ЛМУЮ ГТУЮ у Волинській області, у відповідача [PERSON] станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість по аліментах відсутня, а розмір стягуваних аліментів становив: у вересні 2017 року 1570,35 гривень, у жовтні 2017 року 1798,91 грн., у листопаді 2016,34 грн., у січні 2018 р. 20001,97 грн., у лютому 2018 р.- 1750,96 грн., у березені 1946,07 грн.,у квітні 2018 року 1861,87 грн., у травні 2018 р. 2109,91 грн.. у червні 2018 р. 2158,89 грн., у липні 2018 р. 1088,27 грн, що не є меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини у віці 5 років. Законом України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~створення економічних\~передумов для\~посилення захисту\~права дитини\~на належне\~утримання» \~від 03.07.2018\~№ 2475-VIII внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 липня становить 1559 гривень. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Покликання позивача на ту обставину, що відповідач офіційно не працевлаштований, а тому встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина спростовується матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з копії наказу від 01 жовтня 2018 року ЛЦ060/1 [PERSON] з 02 жовтня 2018 року прийнятий на роботу в ТзОВ «Пакко Холдинг» на посаду комірника. Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови [PERSON] у задоволенні позову. Згідно положень ч.6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст.\~180,\~183,\~185,\~198,\~199 Сімейного кодексу України\~та

Outcome: dismissed