Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

02.10.2017 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 18.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 22,80% за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 90 129,24 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності позивача. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з пропуском звернення до суду. Судом встановлено, що 18.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 22,80% за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.08.2017 року, як вважає позивач, утворилася заборгованість в розмірі 90 129,24 грн., яка складається з: -3498,21 грн. - заборгованість за кредитом; -77 407,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; -4699,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. - штраф (фіксована сума); -4279,96 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З матеріалів справи вбачається, що кінцевою датою повернення кредиту є 18.06.2008 рік. В свою чергу позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.06.2007 року лише 02.10.2017 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи з 30.08.2013 року відповідачем [PERSON] заборгованість не погашалася. Враховуючи те, що позов було пред'явлено лише через чотири роки, суд приходить до висновку, що банком було пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити через сплив строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed