Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить поновити пропущений строк звернення до суду та зобов»язати Фізичну особу-підприємця [PERSON] (засновника, редактора і видавця газети Овруцький голос» спростувати , протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили, наступну недостовірну інформацію про позивач ,надруковану в газеті «Овруцький голос» [NUMBER] від [INFO], а саме: «... колишній генеральний директор підприємства протягом всього періоду перебування на цій посаді, а також і до цього періоду, перебуваючи на посаді комерційного директора, проводив діяльність, яка завдавала шкоди інтересам підприємства: не виплачував ні суму кредиту, яку взяв ГЗК «Кварцит» у банку, ні відсотки по ньому, чим навмисно нарощував борги за цим кредитом; без погодження з акціонерами і наглядовою радою підприємства здійснював відчуження майна за заниженими цінами; більшість закупівель для потреб підприємства, навмисно, здійснював через декілька фізичних осіб-підприємців за збільшеними цінами; звітував лише про прибуткову діяльність і жодного разу не доповідав, що веде збиткову діяльність. А банку-кредитору ще й надав письмову пропозицію здійснити стягнення за кредитним договором шляхом передачі права власності на майновий комплекс»; «Але, звільнений керівник не хотів заспокоїтися, він, уже не перебуваючи на цій посаді, видає ряд наказів, і за спиною власників, за допомоги головного інженера цього ж підприємства, коїть протиправні дії, фактично підробляючи документи для передачі майнового комплексу «Кварцит» в руки банку.»; «А знаєте до чого призвели такі дії цих осіб? Вони призвели до лютневих подій, коли ввечері, невідома група людей зі зброєю увірвалась на територію підприємства, виставила на вулицю всіх працівників підприємства, чим фактично здійснила захоплення підприємства і зупинила всю його виробничу діяльність.»; «Роботу ГЗК «Кварцит» з колективом близько 300 осіб було повністю паралізовано, паралізовано амбіційністю однієї людини, яка пішла ще далі, та звернулась ще й до суду з позовом про протиправне звільнення його з посади, яку й програла...»; «Колишній генеральний директор ГЗК «Кварцит» реєструє на своє ім'я нове підприємство, основним видом діяльності якого є добування корисних копалин, а потім бере у банку в оренду майновий комплекс підприємства, на якому працював багато років.»; «А чому колишнє керівництво «Кварциту» не виплачувало зарплатню, це при тому, що на рахунках були гроші, я відповіді не маю, відповісти може лише воно» . Спростування здійснити на тій самій шпальті в газеті «Овруцький голос» і тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація, без власних коментарів та зауважень, мотивуючи тим, що вся зазначена інформація є недостовірною. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач та його представник не з»явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його та позивача участі , заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги не визнає, в своїх запереченнях просить суд в задоволенні позову відмовити, так як діючим законодавством встановлено річний термін звернення до суду в вказаним позовом. Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Частиною 3 зазначеної вище статті встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів ( вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За змістом ст.ст.94,277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Згідно копії газети «Овруцький голос» [NUMBER] (а.с.9) [INFO] опублікована стаття „[INFO]» . Викладена у вказаній статті інформація, а саме : «... колишній генеральний директор підприємства протягом всього періоду перебування на цій посаді, а також і до цього періоду, перебуваючи на посаді комерційного директора, проводив діяльність, яка завдавала шкоди інтересам підприємства: не виплачував ні суму кредиту, яку взяв ГЗК «Кварцит» у банку, ні відсотки по ньому, чим навмисно нарощував борги за цим кредитом; без погодження з акціонерами і наглядовою радою підприємства здійснював відчуження майна за заниженими цінами; більшість закупівель для потреб підприємства, навмисно, здійснював через декілька фізичних осіб-підприємців за збільшеними цінами; звітував лише про прибуткову діяльність і жодного разу не доповідав, що веде збиткову діяльність. А банку-кредитору ще й надав письмову пропозицію здійснити стягнення за кредитним договором шляхом передачі права власності на майновий комплекс»; «Але, звільнений керівник не хотів заспокоїтися, він, уже не перебуваючи на цій посаді, видає ряд наказів, і за спиною власників, за допомоги головного інженера цього ж підприємства, коїть протиправні дії, фактично підробляючи документи для передачі майнового комплексу «Кварцит» в руки банку.»; «А знаєте до чого призвели такі дії цих осіб? Вони призвели до лютневих подій, коли ввечері, невідома група людей зі зброєю увірвалась на територію підприємства, виставила на вулицю всіх працівників підприємства, чим фактично здійснила захоплення підприємства і зупинила всю його виробничу діяльність.»; «Роботу ГЗК «Кварцит» з колективом близько 300 осіб було повністю паралізовано, паралізовано амбіційністю однієї людини, яка пішла ще далі, та звернулась ще й до суду з позовом про протиправне звільнення його з посади, яку й програла...»; «Колишній генеральний директор ГЗК «Кварцит» реєструє на своє ім'я нове підприємство, основним видом діяльності якого є добування корисних копалин, а потім бере у банку в оренду майновий комплекс підприємства, на якому працював багато років.»; «А чому колишнє керівництво «Кварциту» не виплачувало зарплатню, це при тому, що на рахунках були гроші, я відповіді не маю, відповісти може лише воно» визнана рішенням Овруцького районного суду від 18.08.2014 року недостовірною. Цим же рішенням зобов»язано відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] опублікувати у газеті «Овруцький голос» не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростування тим же шрифтом українською мовою, що й спростовувана інформація, під заголовком „Спростування" та на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується . Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.10.2014 року за апеляційною скаргою [PERSON] рішення Овруцького районного суду від 18.08.2014 року в частині задоволення позовних вимог про публікацію спростування інформації скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовити [PERSON] у позові до [PERSON], [PERSON] про спростування інформації (а.с.19-20). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серія ЖТ № 318 від 27.07.05 року засновником загальнополітичної газети « Овруцький голос» є громадянин України -[PERSON] ,а не фізична особа -підприємець, за позовом до якої звертається позивач. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія [NUMBER] [PERSON] зареєстрований як фізична особа-платник податків в селищі Народичі Народицького району. Згідно п.2.ч.2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. Як вбачається з наданої позивачем копії газети « Овруцький голос» недостовірна інформація щодо позивача опублікована [INFO]. Позивач звернувся з позовом про спростування недостовірної інформації до ФОП [PERSON], ( а не до [PERSON] засновника друкованого засобу масової інформації) 26.12.2014 року . Тобто позивачем майже на п»ять місяців пропущено строк звернення з вказаним позовом до суду, та не надано переконливих доказів пропуску вказаного строку з поважних причин. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому в задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про спростування недостовірної інформації відмовити у зв"язку з спливом позовної давності

Outcome: dismissed