Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

В жовтні 2021 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» ( надалі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 4764,19 грн., 3 % річних у розмірі 365,99 грн., інфляційні витрати у розмірі 1004,24 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач на підставі договору отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . На утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого надаються житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідач отримала відповідні послуги, однак, не сплатила кошти за спожиті послуги за період з березня 2016 року по серпень 2021 року, утворилася заборгованість у розмірі 4764,19 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача та вирішити питання розподілу судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2021 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Через неявку відповідача 15 листопада 2021 року розгляд справи відкладено на 06 грудня 2021 року. В судове засідання, представник позивача не з`явилась, належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] повідомила, що не має жодного відношення до квартири, яка переуступила право інвестора [PERSON] . На електронну адресу суду надіслала договір купівлі-продажу від 01 квітня 2016 року, договір відступлення права вимоги до Інвестиційного договору від 30 березня 2016 року, згідно якого [PERSON] , як інвестор та ТОВ «Компанія з управління активами «ІФК» та [PERSON] відступила права Інвестора по інвестиційному договору останній на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно договору про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення № 0102796 від 01 лютого 2016 року [PERSON] є користувачем послуг за адресою кв. [ADDRESS] . З відповіді на запит, щодо зареєстрованих осіб Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація 01 листопада 2021 року надала відповідь, що з 12 серпня 2016 року за адресою : [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] ; з 21 лютого 2019 року [PERSON] , 2004 року народження (а.с. 36). З відомостей реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] не значиться зареєстрованою в Оболонському районі м. Києва. (а.с.30). Судом досліджений трьохсторонній договір відступлення права вимоги до Інвестиційного договору від 30 березня 2016 року, згідно якого [PERSON] , як інвестор відступила [PERSON] права Інвестора по інвестиційному договору укладеному з ТОВ «Компанія з управління активами «ІФК» щодо квартири [ADDRESS] . Окрім того, досліджено договір купівлі -продажу від 01 квітня 2016 року згідно якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини щодо належної оплати відповідачем, як споживачем, отриманих комунальних послуг, які надає позивач. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на досліджені докази, в їх сукупності судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 30 березня 2016 року не є, ані власником, ані користувачем послуг, які надаються позивачем з водопостачання та водовідведення в квартиру [ADDRESS] , тому підстави для стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги, що виникли з квітня 2016 року відсутні. На підставі викладеного, приходжу до переконання, що в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed