Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.05.20.16р. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди завданої майну проведенням ремонтних робіт. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що вона, [PERSON] , є власником квартири за адресою [ADDRESS] квартирою позивачки розташована квартира [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] та яка перебуває у стані ремонту. Посилалась на те, що, здійснюючи наміри власника по переплануванню зазначеної квартири, 25.01.2015 року будівельники застосували важке будівельне обладнання, що призвело до пошкодження її житла. Позивачці стало відомо, що ремонтні роботи в квартирі [PERSON] виконувалися будівельною компанією «ЮДИСТРОЙ» без відповідного проекту та дозволу на їх виконання. Під час проведення несанкціонованих та не узгоджених будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] , як то: перепланування з метою зміни призначення приміщень житлової кімнати в нежитлову, для переносу вводу комунікаційних приймачів (каналізації, водопроводу та вентиляційного каналу), були зроблені заглиблення в стяжці підлоги квартири - штроби (жолоби) тяжким перфоратором. Крім іншого, для виконання окремих видів демонтажних робіт використовувалась кувалда, від дії якої, виникала вібрація, коливання, струс несучих стін будинку, що в тому числі, призвело до негативних наслідків - пошкодження квартири позивачки. Чоловік позивачки [PERSON] неодноразово 28.01.2016 року та 02.02.2016 року звертався з заявою до директора ТОВ «Фірма «Наш Дім» Куцака М.В ., згідно якої просив зупинити проведення ремонту в квартирі [ADDRESS] . За вимогами позивачки 29.01.2016 року комісією було зроблено обстеження обох квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно Акту складеного по результатам обстеження виявленні та зафіксовані пошкодження квартири позивачки. Незважаючи на наявні пошкодження у зв`язку із проведенням незаконних ремонтних робіт, претензії позивача щодо їх припинення, ознайомлення [PERSON] та бригади підрядника, яка їх виконувала, відповідач розпорядився ремонтні роботи не припиняти. Позивач зазначає, що згідно розрахунку вартості відновлювальних робіт в квартирі, вони складають 129371 грн., або 4704,40 дол. США за курсом долару 27,5 грн.. Враховуючи викладені обставини, позивач просила стягнути загальну суму 183092,30 грн., що складається із шкоди майну у сумі 129371 грн., суми витрат на проведення розрахунку вартості відновлювальних ремонтних робіт 2700 грн., судового збору у сумі 1021,30 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн.. Ухвалою суду від 05.05.2016 року (с. Бойчук А.Ю. ) відкрито провадження по справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2017 року суддею Бойчук А.Ю. було заявлено самовідвід по справі та 03.11.2017 року зазначена справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. на підставі протоколу авто розподілу від 02.11.2017 року. Ухвалою суду від 06.11.2017 р. справу було прийнято до провадження судді Домусчі Л.В.. У зв`язку із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р, а тому зазначена справа розглядається за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 18.12.2017р. розгляд справи був відкладений 01.03.2018р. у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 01.03.2018 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. 19.04.2018р. розгляд справи був відкладений 05.06.2018р. у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 05.06.2018 року було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском процесуальних строків заяву представника [PERSON] - [PERSON] про залучення співвідповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення шкоди. Уточнену позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском процесуальних строків. Розгляд справи відкладено на 09.10.2018 р. 09.10.2018р. розгляд справи був відкладений на 16.01.2019р. у зв`язку з неявкою свідків та третьої особи. 16.01.2019р. розгляд справи був відкладений на 20.03.2019 року для повторного виклику свідків. У судовому засіданні 20.03.2019 року надав свої пояснення як свідки [PERSON] та [PERSON] та по справі було оголошено перерву до 30.05.2019 року. 30.05.2019р. розгляд справи був відкладений на 11.09.2019р. за клопотанням позивача у зв`язку з першою неявкою сторін та виклику свідків. 11.09.2019р. розгляд справи був відкладений на 14.11.2019р. у зв`язку з зайнятістю судді у розгляді іншої цивільної справи. Ухвалою суду від 14.11.2019 року було залишено без розгляду заяву відповідача - [PERSON] про призначення експертизи. У судовому засіданні 14.11.2019 року були присутні представники сторін: позивача - [PERSON] та відповідача - [PERSON] Третя особа у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, із урахуванням думки представників сторін, положень ст. 223 ЦПК України та строків розгляду справи, ухвалив слухати справу за відсутності третьої особи, сповіщеної належним чином, та згодою представника позивача без допиту свідків [PERSON] та [PERSON] , заявлених представником. Представник позивача позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити. Посилалась на те, що ними було надані докази проведення ремонтних робіт саме відповідачем, який порушив правила проведення ремонтних робіт та здійснював їх без дозвільної документації, він також був присутній при складанні акту та спочатку вів переговори із ними. Розмір завданих позивачці був визначений у кошторисі. Окрім того, внаслідок тривалого знаходження позивачки у стані стресу через зруйноване їй житло, їй було завдано моральну шкоду, яку оцінюють у розмірі 50 000 грн.. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти вимог та просила відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] не був та не є власником квартири [ADDRESS] , а отже не є належним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Також заперечувала проти акту від 29.01.2016 року, вважає, що останній не може бути належним та допустимим доказом, окрім того не встановлюю причинного зв`язку між завданими збитками та діями відповідача відповідно до ст. 1166 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 30.01.2012 року виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради (т.1, а.с.12-13). Згідно позову, що не заперечувалось стороною відповідача у судовому засіданні, над квартирою позивачки у квартирі [ADDRESS] проводились ремонтні роботи. Підставою позову стали твердження позивачки із приводу того, що внаслідок несанкціонованого та неузгодженого проведення відповідачем [PERSON] будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] було пошкоджено її квартиру. Відповідно до листа від 04.03.2016 року Департамент ДАБІ в Одеській області повідомив адвокату позивача, що звернень замовника - [PERSON] як замовника реконструкції за вказаною адресою не реєструвалось. Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (Ремонті роботи кв. [ADDRESS] , комплексу « [INFO] виконаного ФОП [PERSON] станом на 25.02.2016 року сумарні витрати становлять 129371 грн. (т.1, а.с.29-42). Вартість складення зазначеного кошторису становить 2700 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 01.03.2016 року (т.1, а.с.43). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків, та їх наявність є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до Акту обстеження квартир житлового комплексу « [INFO]», розташованих за адресою: [ADDRESS] від 29.01.2016 року, в результаті обстеження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] комісією виявлено наступне. Обстежувана квартира [ADDRESS] розташована на 17-му поверсі, виявлено наявність слідів будівних робіт, від відводу комунікаційних прийменників (каналізація та водопровід) здійсненні поглиблення в стяжках полу квартири - штроби (жолоба) в кухні та санвузлі, що ведуться через коридор в напрямок жилої кімнати, а також пошкодження (поглиблення) в несущій стінки. Поглиблення в полу виконанні будівним інструментом. Глибина жолоба не замірювалась. Обстежувана квартира [ADDRESS] виявленні наступні пошкодження: в коридорі наявна тріщина на стелі з гіпсокартону (довжиною приблизно 1,15 м) та лопнув багет на стелі (перехід між кімнатою та кухнею). В ванній кімнаті - тріщина облицювальної плитки на стінці біля вентилятору (довжиною приблизно 0,2 м - дві плітки), а також тріщина в углі на стелі (довжиною приблизно 0,3 м). В кухні на лівій стінці вертикальна тріщина від полу до стелі (довжиною приблизно 3 м) дві тріщини на стелі із гіпсокартону (загальною довжиною приблизно 0,9 м). Стіни в кухні оброблені венеціанською штукатуркою. Зазначені пошкодження в квартирі [ADDRESS] , зі слів власника квартири [PERSON] , з`явились на протязі останніх двох днів в результаті проведення ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище (т.1, а.с.23-26). Свідок [PERSON] у судовому засіданні 16.01.2019 року пояснив, що приблизно з 2015 року до кінця 2016 року він працював юристом у ТОВ Фірма «Наш дім», яка обслуговувала житловий комплекс « [INFO] ». У кінці січня 2016 року його було запрошено для огляду квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки [PERSON] чи його дружина (свідок не пам`ятає) звернулись зі скаргами із приводу тріщин в їх квартирі після ремонтних робіт у квартирі сусідів. Він у складі комісії із [PERSON] та [PERSON] спочатку оглянули квартиру відповідача та були встановлені сліди ремонту (були здійснені утроби у стінах та в підлозі, також було здійснено наскрізний отвір в одній із стін між кімнатами. При цьому вказував, що усім мешканцям будинку видаються відповідні правила проживання та проведення будівельних робіт, у яких закріплена заборона на пошкодження та виготовлення штроб у несучих стінах. Будь-яких дозвільних документів на проведення ремонтних робіт відповідач їм не надав. Усі ремонтні дії були зафіксовані фотознімками. Після цього було оглянуто квартиру позивачки та зафіксовані усі пошкодження, які виникли унаслідок ремонтних робіт, проведених сусідами зверху. При огляді квартири позивачки відповідач також буd присутній. Проте свідок не пам`ятає, чи погодився відповідач із наявністю його вини у завданих позивачці збитків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 20.03.2019 року пояснив, що на квартиру вони збирали кошти усе життя. У січні 2015 року у квартирі [ADDRESS] , розташованої над їх квартирою, почали проводити ремонт та будівельні роботи, внаслідок яких почали сотрясатись стіни та сипатись штукатурка. З цього приводу він звернувся до управляючого ЖК « [INFO] » [PERSON] , та вони разом оглянули кв. [ADDRESS] , в якій проводився ремонт будівельною компанією «ЮДИСТРОЙ» без відповідного дозволу управляючого будинку та дозвільних документів на реконструкцію квартири. Був викликаний власник квартири - [PERSON] та останній погодився, що пошкодження у квартирі позивачки були спричинені внаслідок проведення ним будівельних робіт. Проте після оцінки збитків відповідач почав ухилятись від розмов. А 02 лютого 2015 року вони так почали довбати, що в них лопнула стіна, та пішли тріщини у ванній кімнаті, коридорі та кухні. Свідок разом із [PERSON] знову піднімався до відповідача та було встановлено, що останній почав дробити несучу стіну між кухнею та великою кімнатою. Управляючий будинку заборонив відповідачу проводу ремонт, проте останній заборони не дотримався. Усі порушення та пошкодження їх квартири були зафіксовані у відповідному акті від 29.01.2016 року. Отже, суд вбачає, що наявність відповідних пошкоджень квартири позивачка внаслідок проведення ремонтних робіт, здійснених у квартирі [ADDRESS] , відповідачем належним чином не спростовано. Згідно зі ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між тим, суд бере до уваги той факт, що звертаючись із позовом про відшкодування шкоди позивач залучив у якості відповідача [PERSON] .. При цьому, відповідно Витягу про державну реєстрацію прав 36588924 від 06.12.2012 року квартира за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.11.2012 року виданого Виконавчим комітетом Одеської Міської ради належить [PERSON] (а.с.82). [PERSON] була залучена до участі у справі у якості третьої особи за клопотанням представника відповідача, яке було задоволено протокольно без виходу до нарадчої кімнати в судовому засіданні 18.10.2016р. під час розгляду справи під головуванням с. Бойчука А.Ю. (а.с.89). Згідно зі ст.10 ЦПК України (на час подання позову) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України (на час подання позову) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст.33, 36, 119 ЦПК України (на час подання позову) на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Згідно ст.30 ЦПК України (на час подання позову), ст.48 ЦПК України (на час розгляду справи) сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Таким чином, у якості сторін слід розглядати суб`єктів спірного матеріального правовідношення, а процесуальне становище кожної із сторін визначається характером їх правового статусу у матеріальних правовідносинах. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Вимоги щодо відшкодування позивачці моральних збитків суд вважає похідними від первісних вимог, а отже з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed