Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 37 088 грн. 44 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 року у цивільній справі за вище вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. Копію ухвали направлено особам, які беруть участь у справі. 14.03.2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій Відповідач вказує на те, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження може зашкодити правам та інтересам відповідача, а доводи, наведені у позовній заяві, є необґрунтованими, оскільки складені при неповному з`ясуванні усіх обставин, необ`єктивної оцінки інформації, яка є у позивача та за відсутності належних і допустимих доказів, на підставі яких можливо дійти однозначного висновку про беззаперечну відповідальність відповідача. Ухвалою суду від 15 березня 2019 року розгляд у цивільній справи за позовом ПрАТ «ВФ Україна» (місцезнаходження: вул. Лейпцизька, 15, м. Київ), представник позивача [PERSON] до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості підготовче судове засідання призначено у порядку загального позовного провадження. 05 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено вищевказану справу до судового розгляду по суті. В судове засіданні сторони не явилися, просили справу розглядати без їх участі. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Так, між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг мобільного зв`язку № 4418445/1.11994741 від 09.09.2008р. (Далі по тексту Договір). З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку Відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було змінено на [NUMBER] . В позовній заяві Позивач зазначає про те, що на адресу Відповідача 24.11.2017 року ним надіслана претензія № С295369406851/11 з проханням терміново сплатити суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 37 088 грн. 44 коп. До позовної заяви додані наступні документи: лист № 50058626 без зазначення дати та без номеру телефону абонента, лише змінений особовий рахунок; копія претензії від 24.11.2017 року за № 295369406851/11; копія документу під назвою розрахунок, який не містить розрахунок, а лише - номер рахунку, дата рахунку, несплачена сума у грн. та до якого числа слід здійснити оплату; копія договору про надання послуг мобільного зв`язку № 4418445/1.11994741 від 09.09.2008 року; копія паспорту Відповідача; копія ІНН Відповідача; копія рахунку від 31.07.2017 року, що із собою теж не представляє розрахунок заборгованості; копія статуту в 3-х аркушах; копія документів, що підтверджує повноваження представника ПрАТ «ВФ Україна». До суду також наданий тарифи ПрАТ «ВФ Україна» для контрактних абонентів на послуги роумінгу, які вводились в дію з 01 липня 2017 року та документ, що містить довідкову інформацію про надані послуги. Відповідач проти задоволення позовної заяви заперечує у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції надав наступні пояснення: відповідно до п. 3.5 Договору № 4418445/1.11994741 про надання послуг мобільного зв`язку від 09.09.2008 року (Далі по тексту Договір) кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників належних Оператору технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. До додаткових пояснень Позивач долучив лист з тарифами ПрАТ «ВФ Україна» для контрактних абонентів на послуги роумінгу, які вводились в дію з 01 липня 2017 року. Натомість до пояснень не додано документ, який підтверджує ознайомлення Позивачем Відповідача з новими тарифами, які були введені з 01 липня 2017 року. Відповідно до п. 2.3.2. Договору абонент має право отримувати інформацію про послуги, рахунки та залишки авансу. Згідно п. 3.1 Договору нарахування за надані послуги мобільного зв`язку здійснюється згідно з тарифами Оператора, які є невід`ємною частиною цього Договору (тарифи додаються). Слід підкреслити, що хоча й договором передбачений, що тарифи Оператора є невід`ємною частиною Договору, але станом 31.05.2019 року Оператор ЗАТ «Український мобільний зв`язок» не надав Відповідачу угоду про внесення змін до умов Договору та не надав інформацію про будь-які тарифі, які були змінені після укладення договору від 09.09.2008 року, хоча договором передбачено про невід`ємність тарифів, як частина Договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 1,2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позовна заява крім суми заборгованості в розмірі 37 088 грн. 44 коп. не містить жодного обґрунтування з посиланням на доказ, звідки Позивач нарахував таку суму заборгованості. Також Позивач не зазначив жодного пункту в Договорі на підтвердження нарахованої заборгованості. В матеріалах справи відсутній розгорнутий розрахунок зазначеної в позовній заяві заборгованості. Відтак Позивач не довів суду існування у Відповідача заборгованості в розмірі 37 088 грн. 44 коп. Крім того, Позивач наданими документами, що були долучені до позовній заяві не довів, що «ВФ Україна» здійснила фактичні дії щодо виконання Договору в повному обсязі. Виходячи з вищезазначених позицій Позивача та Відповідача, також наведені обґрунтування позиції суду вище, суд констатує факт не доведеності з боку Позивача тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог - Позивачем не доведено існування заборгованості у Відповідача перед ним в розмірі 37 088 грн. 44 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява ПрАТ «ВФ Україна не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed