Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто усної домовленості щодо тимчасової оренди автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, яким останній користувався на підставі довіреності виданої позивачем [PERSON] . Позивач зазначає, що передав зазначений автомобіль відповідачу [PERSON] у відмінному стані. Автомобіль [PERSON] повернув, лише після звернення до суду з позовом. [PERSON] вказує, що автомобіль після повернення був з прихованими недоліками, які були виявлені уже після деякого часу експлуатації. У зв'язку із тим, що автомобіль відновив за власні кошти. Ці обставини стали підставою звернення до суду, оскільки [PERSON] відмовився відшкодовувати вартість ремонту. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь: грошові кошти у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4569,88 грн.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у запереченнях наданих до суду. Просив суд в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим Білоцерківським РЕВ 5-го МРВ ДАІ УДАІ ГУ МВС України в Київській області 22.11.2006 року. [PERSON] надав [PERSON] 09 червня 2010 року довіреність на право керування цим автомобілем, без права передоручення, із терміном дії до 09 червня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2234. Позивач вказує, що між ним та відповідачем було укладено усну домовленість щодо оренди останнім автомобілю марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску. [PERSON] вказує, що після користування [PERSON] зазначеним автомобілем, він був повернутий в несправному стані, потребував ремонту. Вказані приховані недоліки були виявлені ним під час експлуатації автомобіля, після того, як [PERSON] повернув вказаний автомобіль. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної йому як власнику автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску - [PERSON], станом на 10.02.2014 року, розмір матеріальної шкоди склав 4569,88 грн.. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] ухилився від ремонту автомобілю, тому йому довелося відремонтувати автомобіль за власні кошти. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом було встановлено, що власником автомобілю марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску є [PERSON], а в момент ймовірного заподіяння шкоди автомобілю, як зазначає позивач, перебував у володінні відповідача [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності 09 червня 2010 року довіреність на право керування цим автомобілем, без права передоручення, із терміном дії до 09 червня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2234. Зі змісту зазначеної довіреності вбачається, що відповідач від імені [PERSON] був наділений правом представляти його інтереси у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі - Державтоінспекції), чи в будь -яких інших установах, підприємствах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування, а також у відносинах з іншими учасниками дорожнього руху з питань, пов'язаних із належним забезпеченням експлуатації належного йому автомобілем марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску. Судом не приймаються до уваги, що наданий позивачем копія Замовлення - наряд № 000269 від 10.02.2014 року та копія списку(переліку) запасних частин, які були замінені при здійсненні ремонтних робіт про визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, який був проведений за заявою [PERSON]. З показів свідків [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні вбачається, що вони були присутні 25.11.2013 року під час передачі автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, який належить [PERSON] та передавався його представнику [PERSON] -[PERSON] претензій до технічного стану автомобіля не було, автомобіль перебував в технічно справному стані, в повній комплектації, документи в наявності. Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні представником позивача [PERSON], відповідачем [PERSON]. Вказані обставини, підтверджуються також, актом передачі автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, який належить [PERSON] та передавався його представнику [PERSON]-[PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON]. Претензій до технічного стану автомобіля не було, автомобіль перебував в технічно справному стані, в повній комплектації, документи в наявності. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Представник позивача в судовому засіданні посилався не те, що [PERSON] автомобіль марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, який належить [PERSON], який ним використовувався було повернуто в технічно не справному стані. Оскільки останнім не проводилось своєчасне технічне обслуговування. Положенням про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженим наказом Мінтрансу України від 30.03.98 N 102, визначено термін технічного обслуговування, його періодичність та види робіт. Технічне обслуговування (ТО) - комплекс операцій чи операція щодо підтримки робото здатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання та транспортування З матеріалів справи вбачається, що СПД "[PERSON].", провів огляд автомобіля та встановив, які ремонті роботи проведено та які запасні частини змінено. Проте позивачем та його представником, не надано до суду доказів того, чи має останній ліцензію на проведення технічного обслуговування автомобілів, не надано документів про передачу - приймання автомобіля на ремонт, та акт виконання відповідних робіт, які відображені у копіях доданих до матеріалів справи. Сторонами був підписаний Акт прийому-передачі автомобіля марки «ВАЗ-21140», держномер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, який належить [PERSON], де сторони засвідчили, що автомобіль передано без пошкоджень в технічно справному стані і сторони претензій не мають. Однак, починаючи з 25.11.2013 року зобов'язання сторін з щодо порядку використання та експлуатації автомобіля припинились і на момент передачі автомобіля позивач жодних претензій до відповідача з приводу технічного стану автомобіля не мав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, висновків експертів. Положеннями ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв'язку з викладеним, суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, показам свідків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed