Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Роменської міської ради Сумської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивують тим, що 02.07.2010 року померла їх мати [PERSON]. Вони є спадкоємцями за законом на все майно після смерті матері та своєчасно вступили в управління та володіння спадковим майном, та розпорядилися речами померлої на протязі шести місяців від дня смерті. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері входить : 29/ 50 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Ромни , 3-й пров. Червоної, 45, яке складається з житлового будинку деревяного, обкладеного цеглою літ. «А» загальною площею 136,3 кв.м., жилою площею 49, 5 кв.м., сараю дощатого літ. «Б», погребу цегляного літ. «п/г» під літ. «Б», погребу цегляного літ. «п/г 1 « під літ. «Б», вбиральні дощатої літ. «У». Для оформлення права власності на спадкове майно вони звернулися до нотаріальної контори , але нотаріус відмовила, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю державної реєстрації на домоволодіння в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Тому просили визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме по 1 / 2 частки з 29 /50 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою Сумська область м.Ромни, 3-й пров. Червоної, 45, який залишився після смерті [PERSON], що померла 02.07.2010 року. Позивачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи . Від них до суду надійшла заява, в якій просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився , хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, в якій просили справу слухати без їх участі, відносно позову поклалися на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд дослідивши матеріли справи дійшов до такого висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02 липня 2010 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 - БП № 154731 (а.с.11, 7, 10). \~ \~ \~ \~Згідно довідки КП «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 27.11.2014 року № 689 після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 29/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м.Ромни, 3- й пров.Червоної, 45, що становить квартиру № 1, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ДНК 14.03.1991 року, реєстр № 983 (а.с.16). Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ст.ст.4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство має диспозитивний характер: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.\~67\~Закону України\~"Про\~нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. В судовому засіданні встановлено, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивачі суду не надали. Будь-які відомості про коло спадкоємців в матеріалах справи відсутні. В своїй заяві про виконання ухвали суду від 2 квітня 2018 року про залишення позову без руху позивачі зазначили, що вони не мають можливості надати відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії , оскільки нотаріус пояснила їм, що на підготовку вказаної постанови потрібен значний час та сама вартість отримання постанови для них є занадто високою. Вказане суд не може прийняти до уваги оскільки, згідно з пункту 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, діючої на момент смерті [PERSON], нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилання позивачів на відсутність коштів на отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій , суд також не може взяти до уваги, оскільки позивачами не надано доказів на підтвердження вказаного факту. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому зверненню до суду для розгляду спадкової справи має передувати попереднє звернення спадкоємця у нотаріальну контору та відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому суд дійшов висновку про те, що позивачі не довели суду належними та допустимими доказами, а саме постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті матері [PERSON] А суд не може перебирати на себе функції нотаріуса та фактично займатися оформленням спадкового майна, оскільки це відноситься до компетенції нотаріуса, згідно ЗУ «Про нотаріат». Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних у положеннях п. 1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, роз'яснено, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Згідно п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ( що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]І.), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори на протязі 6 місяців з часу відкриття спадщини, відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України. Згідно ст. 1272 ч. 1 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] померла 02.07.2010 року. В той же час, в порушення ст. 81 ЦПК України , позивачами не надано доказів на підтвердження того, що вони проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини у строк передбачений ст. 1270 ЦК України , та ними було своєчасно прийнято спадщину після смерті матері [PERSON] Тому відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України позивачі є такими, що не прийняли спадщину після смерті матері, а тому не мають і права на спадщину після смерті матері. Факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є недостовірними та необґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами, викликають сумнів у суду. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed