Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача прокуратури Дніпропетровської областіпро захист честі, гідності, ділової репутації. Позивач в своєму позові посилався на те, що в судовому засіданні кримінальної палати Апеляційного суду Дніпропетровської області під час розгляду апеляційної скарги прокурора Царичанського району Дніпропетровської області та потерпілої [PERSON] 30 вересня 2015 року на вирок Царичанського суду яким було виправдано [PERSON], прокурор прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] заявила, що представник обвинуваченої, тобто позивач, перешкоджав виконанню рішення суду про примусове вселення. Вказаним, на думку позивача, порушені його честь, гідність та ділова репутація. В добровільному порядку спростувати це відповідач відмовилась і він був вимушений звернутися з позовом до суду. Просив визнати інформацію викладену прокурором Грамма О.А. недостовірною тазобовязати прокурора Грамма О.А. спростувати її певним способом, задовольнивши позов в повному обсязі. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав в позові викладених, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог, просив в задоволенні позову відмовити, надав письмові заперечення. Третя особа в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі разом з письмовими запереченнями. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що прокурором прокуратури Дніпропетровської області [PERSON], відповідно до ч. 4 ст. 36 КПК України, 30 вересня 2015 року забезпечувалась участь у судовому провадженні з перегляду в апеляційному порядку виправдувального вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року щодо [PERSON] Позивач [PERSON] виступає у цьому провадженні захисником обвинуваченої [PERSON] 30 вересня 2015 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дрибаса Л.І., суддів Коваленко Н.В., Ферафонтова В.Ю., за участю прокурорів Сироти І.О., Грамма О.А., потерпілої [PERSON], обвинуваченої [PERSON], захисника [PERSON] у відкритому судовому засіданні розглянуто кримінальне провадження №12014040600000415 (судове провадження №11 -кп/774/1489/15) за апеляційними скаргами прокурора Сироти І.О., потерпілої [PERSON] на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року, яким [PERSON], [INFO], визнано невинуватою у пред'явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України та виправдано. За результатами розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу від 30 вересня 2015 року, якою апеляційні скарги прокурора Сироти І.О., потерпілої [PERSON] задоволено частково, а виправдувальний вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року щодо [PERSON] скасовано з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Згідно ст. 22 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов'язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України. У пункті 15 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень. Як передбачено у ч. 2 ст. 9 КПК України, якою регламентується законність як загальна засада кримінального провадження, прокурор зобов'язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У абзаці 3 ч. 4 ст. 36 КПК України передбачено, що у судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному порядку можуть брати участь прокурори органу прокуратури вищого рівня. Відповідно до ст. 22 КПК України принцип змагальності сторін передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим КПК України. Конституційне закріплення засади змагальності сторін та свободи в наданні учасниками судового провадження до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України) обумовлює її особливу роль у кримінальному провадженні. Сторони обвинувачення і захисту на паритетних началах, самостійно відстоюють їхні правові позиції у формі судового спору шляхом реалізації наданих законом процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків. Оскільки засада змагальності знаходить свій прояв у реалізації протилежних за своїм змістом функцій обвинувачення і захисту, сторони для відстоювання своїх інтересів наділяються правами, які урівнюють їх процесуальні можливості.

Outcome: dismissed