Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що згідно державного акту про право приватної власності на землю ІІ-ДП № 109042 він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18 листопада 2010 року ним укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Дніпроагропрогрес», який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 122078884000786 від 24 грудня 2011 року. Оскільки відповідачем не виконуються вимоги ст. 24,25 ЗУ "Про оренду землі" та розділу 3 Договору оренди землі, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки (а.с. 3-4). Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року позов задоволено: розірвано договір оренди земельної ділянки укладений 18 листопада 2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагропрогрес», зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 12207888400074 від 24 грудня 2011 року. Вирішено питання судових витрат (а.с. 25-26). Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року заява ТОВ «Дніпроагропрогрес» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с.41-42). В апеляційній скарзі представник відповідача Гажала А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування заочного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову (а.с. 50-51). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем - ТОВ «Дніпроагропрогрес» 18 листопада 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 122078884000786 від 24 грудня 2011 року (а.с.8-9). Згідно п.3.1 договору оренди землі за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що становить 2500 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа останнього місяця календарного року, за який вноситься орендна плата; виплата орендної плати оформляється письмово (а.с.8). Позивачем на адресу відповідача була на правлена вимога про розірвання договору оренди від 15 квітня 2014 року (а.с.11). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо своєчасної сплати орендної плати, що є підставою для його розірвання. Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права. Відповідно до ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Позивач як на підставу для розірвання договору оренди посилався на порушення відповідачем п. 3.1 договору (не сплачена орендна плата за 2013 рік), однак одноразова несплата орендної плати не свідчить про систематичне порушення умов договору оренди, тому відсутні підстави для розірвання вказаного договору. За таких обставин рішення суду як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягав застосуванню) на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed