Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

У січні 2019 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року зазначену справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості, справу призначено до судового розгляду. Позовна заява ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» обґрунтована тим, що згідно постанови НКРЕКП № 816 від 19.06.2017 року «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу» ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі відповідної ліцензії. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг розподілу та постачання природного газу, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Так, на ім`я відповідача відкрито особистий рахунок за № [NUMBER] . У зв`язку з неповною сплатою відповідачем вартості спожитого природного газу за період з 31.10.2015 року по 25.10.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 14102,89 грн. Крім того, відповідачу нараховано три відсотки річних на суму простроченої заборгованості в розмірі 1004,77 грн. та інфляційні збитки у розмірі 3433,03 грн. Вказані суми ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь. У судове засідання представник позивача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу, який надається ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за адресою: м. Дніпро, вул. Басейна, буд. 75, про що свідчить відкриття на ім`я відповідача особистого рахунку за № [NUMBER] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість по оплаті послуг за спожитий природний газ у розмірі 14102,89 грн., яка утворилася за період з серпня 2015 року по червень 2017 року включно. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житло-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктами 11, 17 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, плата за послуги по газопостачанню розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ і повинна вноситися споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. ЗакономУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набрав чинності з 01.05.2019 року, також передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ст. ст. 7, 9). Статтею 526 ЦК України також визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити спожитий природний газ, якщо він фактично користувався ним. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, суд зазначає наступне. У зв`язку із наявною заборгованістю позивач заявляє про стягнення з відповідача суми індексу інфляції у розмірі 3433,03 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1004,77 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу обґрунтована та підлягає задоволенню. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ за період з серпня 2015 року по червень 2017 року включно в розмірі 14102,89 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 3433,03 грн., трьох процентів річних у розмірі 1004,77 грн. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved