Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 57 500 грн., який обґрунтовувався тим, що 04.08.2014 р. відповідач позичив у позивача під розписку 50 000 грн. та зобов'язався в строк до 11.08.2014 року повернути кошти в сумі 57 500 грн., однак в обумовлений строк грошові кошти не повернув. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання 13.08.2015 р., 02.09.2015 р. не з'явився, судові повістки про виклик, що направлялися судом на зареєстроване місце його проживання за адресою: [ADDRESS], були повернені до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (20, 22, 25, 26). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000 грн та зобов'язався в строк до 11.08.2014 р. повернути кошти в сумі 57 500 грн., що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою [PERSON] (а.с.27). Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на викладене, враховуючи невиконання позичальником [PERSON] свого обов'язку щодо повернення позикодавцю [PERSON] грошових коштів обумовлених у розписки від 04.08.2014 р., суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 57 500 грн. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 575 грн. 00 коп.

Outcome: approved