Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 17 червня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Староягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від спільного подружнього життя в них є діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають два місяці, спільного господарства не ведуть, він проживає в іншому населеному пункті, не бажає жити з дружиною та дітьми. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім'я розпалася, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 17 червня 2008 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Староягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 01. Від спільного подружнього життя в них є діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають понад два місяці, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення сімейних відносин стали постійні сварки та суперечки, що виникали між позивачкою та відповідачем. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved