Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У липні позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просять: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,17 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Котелевською селищною радою 12.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], що знаходиться на території Котелевської селищної ради, Котелевського району Полтавської області, і до дня смерті належала померлому [INFO] року [PERSON]. -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 3,17 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Котелевською селищною радою 12.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], що знаходиться на території Котелевської селищної ради, Котелевського району Полтавської області, до дня смерті належала померлому [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року вони є спадкоємцями за законом спадкового майна - земельної ділянки, площею 3,17 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Котелевською селищною радою 12.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], що знаходиться на території Котелевської селищної ради, Котелевського району Полтавської області. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до державного нотаріуса, однак їм було повідомлено, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивачі через канцелярію Котелевського районного суду Полтавської області подали заяву, якою просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає в повному обсязі. Наслідки визнання позову, передбаченіч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі . Третя особа, Котелевська державна нотаріальна контора повідомлена належним чином, надали письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, розгляд справи провести без участі державного нотаріуса. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом, а відповідач при цьому визнав вказані вимоги, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі вище викладеного та ст.ст. 549, 525, 529 ЦК УРСР ст.ст. 79, 81, 125 Земельного Кодексу України, 392, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved