Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

03.11. 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Вказувала на те, що вона працювала у відповідача на посаді юрисконсульта зі штатним окладом 5 710 грн. 00 коп. Відповідно до наказу ГД № 190 від 10.06.2016 р. «Про зміну структури підприємства» штатні одиниці підприємства, згідно додатку до нього, підлягають скороченню, зокрема посада юрисконсульта з окладом 5 710 грн. 00 коп. Оскільки подібний оклад було встановлено лише в одного юрисконсульта - позивачки, вона вважає, що відповідачем передчасно, без отримання рішення комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі, було визначено, що скороченню підлягає саме вона. Крім того позивачка вважає, що рішення вищевказаної комісії про вивільнення її з роботи, прийняте в подальшому, є неправомірним та суперечить положенням КЗпП України, оскільки вона має найвищу кваліфікацію та найбільший стаж роботи, порівняно з іншими особами, які також займають посади юрисконсультів ([PERSON], [PERSON], [PERSON]). До того ж [PERSON] посилається на те, що при скороченні штату працівників скороченню підлягали дві посади юрисконсультів, проте водночас ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» було створено дві нові посади юрисконсультів, на які були прийняті [PERSON] та [PERSON] 30.09.2016 р. відповідно до Наказу № 2154-08-к [PERSON] було звільнено з посади юрисконсульта у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає вказаний наказ незаконним та таким, що порушує її права. У зв'язку зі звільненням без законних підстав вона перебуває у вимушеному прогулі, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того зазначає, що через неправомірні дії відповідача вона зазнала сильних душевних страждань, погіршилось її самопочуття, що призвело до різких перепадів артеріального тиску. Посилаючись на вищевикладене, згідно уточнень, позивачка просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 2154-08-к від 30.09.2016 р. про звільнення її з посади юрисконсульта юридичного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект»; поновити її на роботі у ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на посаді юрисконсульта юридичного відділу; стягнути з ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2016 року по день поновлення на роботі, із розрахунку середньоденного заробітку - 423,85 грн. за один день; стягнути з ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на її користь компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. та витрати на придбання ліків - 270 грн.81 коп.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення місячного платежу. В судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала. Представник ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та правомірність дій підприємства. Вислухавши сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] 12.12.2011 р. була прийнята до Планово-економічного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на посаду юрисконсульта відповідно до Наказу № 405к від 20.12.2011 р. Наказом № 723-01/3к від 26.09.2012 р. її було переведено до юридичного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на посаду юрисконсульта. Відповідно до Наказу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 18.04.2016 р. № 119 «Про впорядкування чисельності персоналу» здійснювалась оптимізація чисельності персоналу підприємства з метою закріплення і підвищення мотивації найбільш кваліфікованих та ефективних працівників з високою продуктивністю праці. 10.06.2016 р. Генеральним директором ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» було видано наказ № 190, згідно якого скорочено штатні одиниці в підрозділах Підприємства у відповідності з Додатком до вказаного наказу. Водночас було вирішено створити комісію для розгляду переважного права на залишення на роботі вивільнених працівників. У відповідності до Додатку до Наказу № 190 скороченню підлягають дві штатні одиниці юридичного відділу - юрисконсульт з окладом 5 710 грн. 00 коп. та юрисконсульт з окладом 3 855 грн. 00 коп. [PERSON] вважає вказаний наказ незаконним, оскільки серед усіх юрисконсультів юридичного відділу лише її штатний оклад складає 5 710 грн. 00 коп. (а.с.44). На переконання позивачки в вказаному наказі позивач передчасно визначив, що саме вона підлягає скороченню, не отримавши рішення комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі вивільнюваних працівників про відсутність у неї переважного права на залишення на роботі. Однак такі посилання [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки підприємством у згаданому наказі зазначено посадові оклади усіх , підлягаючих скороченню, штатних одиниць, але 29.06.2016 р., було видано Наказ № 201 «Про внесення змін до Наказу «про зміну структури Підприємства», згідно якого скороченню підлягають , між іншими, дві штатні одиниці юридичного відділу - юрисконсульти, без визначення розміру посадового окладу вказаних одиниць. Крім того, в судовому засіданні не було добуто доказів того, що зміни до Наказу відбулися саме з ініціативи позивача. Відповідно до протоколу № 8 від 29.06.2016 р. засідання комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі було проведено порівняльний аналіз роботи осіб на предмет оцінки їх кваліфікації, продуктивності праці та інших умов, що надають переважне право на залишення на роботі, за результатами якого постановлено, що менше переважних прав на залишення на роботі має [PERSON], яка підлягає вивільненню. 07.07.2016 р. [PERSON] було повідомлено про розірвання з нею трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням штату - не раніше ніж через дві місяці з моменту ознайомлення з даним попередженням. Крім того позивачці було запропоновано переведення на іншу роботу, виходячи з наявних на підприємстві вакансій, та ознайомлено з переліком таких вакансій (а.с. 15, 69-71). Бажання бути переведеною на одну з запропонованих посад [PERSON] не виявила. 30.09.2016 р. ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» було видано Наказ № 2154-08-к, згідно якого [PERSON], юрисконсульта ЮрВ, звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно положень ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. З аналізу норм даної статті вбачається, що у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Позивачка [PERSON] вважає рішення комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі та Наказ про її звільнення незаконними та в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона має найвищу кваліфікацію серед інших працівників - юрисконсультів, посади яких могло бути скорочено ([PERSON], [PERSON], [PERSON]), а також найбільший трудовий стаж на даному підприємстві. У 2011 р. [PERSON] закінчила Національний університет «Одеська юридична академія» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «правознавство» , здобула кваліфікацію юриста. [PERSON] працювала у ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» з 20.12.2011 р. по 30.09.2011 р. та її загальний стаж роботи становить 4 роки 9 місяців. В 2015 році позивачка отримала післядипломну освіту - закінчила Національний університет кораблебудування ім. Адмірала Макарова за спеціальністю «Фінанси і кредит» та здобула кваліфікацію спеціаліст з фінансів. 21.01.2016 р. відповідно до Рішення Ради адвокатів Миколаївської області [PERSON] отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України та є практикуючим адвокатом. Враховуючи викладене позивачка вважає, що вона має вищу кваліфікацію, ніж юрисконсульти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], більший безперервний стаж роботи на підприємстві, відповідно має переважне право на залишення на роботі. Однак з таким висновком погодитись не можна з наступних підстав. Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010 кваліфікація - це здатність виконувати завдання та обов'язки відповідної роботи. У дипломі чи іншому документі про професійну підготовку (посвідченні, сертифікаті тощо) кваліфікація визначається через назву професії (інженер-радіолог, економіст, токар тощо). Кваліфікація визначається рівнем освіти та спеціалізацією, а спеціалізація пов'язана як з необхідною галуззю знань, використовуваними інструментами чи устаткуванням, так і з продукцією, яка виробляється, або надаваними послугами, і відповідає деталізованому колу професійних завдань та обов'язків. Відповідно до Розділу Класифікатора 2 «Професіонали» до цього розділу належать професії, що вимагають від працівника кваліфікації за: дипломом про повну вищу освіту, що відповідає рівню спеціаліста, магістра; дипломом про присудження наукового ступеня: кандидати наук, доктора наук; атестатом про затвердження вченого звання: старшого наукового співробітника, доцента, професора. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 266 від 29.04.2015 р. затверджено Перелік галузей знань і спеціальностей, за яким здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти. Відповідно до вказаного переліку до галузу знань «право» відносить ся спеціальність «Правознавство». Кваліфікаційною вимогою до юрисконсульта є повна вища освіта відповідного напряму підготовки без вимог до стажу роботи. Враховуючи вищевикладене особи, які працюють на посаді юрисконсульт повинні мати кваліфікацію юриста за дипломом про повну вищу освіту, що відповідає рівню спеціаліста, магістра, у галузі знань «Право» за спеціальністю «Правознавство». З матеріалів справи вбачається, що всі юрисконсульти юридичного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект», а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], мають кваліфікацію юрист за дипломом про повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» на час скорочення. Підвищення кваліфікації (отримання більш високої кваліфікації) - це здобуття більш високого рівня освіти у необхідній галуззі знань з необхідною для виконання певної роботи (займаної посади) спеціалізацією. Доказами про більш високу кваліфікацію є документи про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації (більш високого ступеня освіти за відповідною галуззю знань і спеціальністю), про винаходи і раціоналізаторські пропозиції тощо. Судом встановлено, що всі юрисконсульти ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на час скорочення штату мали однакову кваліфікацію (їм не було присвоєно кваліфікаційних розрядів, класів, категорій, рангів), однаковий ступінь освіти (спеціаліст, магістр) за спеціальністю «Правознавство», не мали винаходів та раціоналізаторських пропозицій. Твердження позивачки про те, що вона має більш високий рівень освіти порівняно з іншими юрисконсультами юридичного відділу, оскільки вона має освіту за спеціальністю «Фінанси та кредит» не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначена спеціальність не відноситься до галузі знань «Право» і не свідчить про отримання більш високого рівня освіти, а підтверджує лише здобуття іншої спеціальності на такому самому рівні освіти. Посилання [PERSON] на те, що вона має більш високий рівень кваліфікації, оскільки отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, також не може бути враховане судом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 професії «адвокат» і «юрисконсульт» хоча і входять до однієї і тієї ж галузі, проте є різними, про що свідчить різні коди їх класифікації. За таких обставин здобуття [PERSON] статусу адвоката не підтверджує отримання нею більш високої кваліфікації в якості юрисконсульту юридичного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект». В той же час однією з ознак, яка надає особі переважне право на залишення на роботі, є продуктивність праці. Продуктивність праці характеризується ефективністю, результативністю праці або визначається кількістю продукції, виробленої в одиницю робочого часу, або виконаних робіт. Комісією з розгляду переважних прав на залишення на роботі при вивільненні працівників було проведено порівняльний аналіз роботи та встановлено, що [PERSON], порівняно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], має менше переважних прав на залишення на роботі і підлягає вивільненню. Згідно складеної Порівняльної оцінки (а.с. 67) при рівній кваліфікації з іншими юрисконсультами юридичного відділу [PERSON] має найменший коефіцієнт трудового внеску в загальні результати роботи - коефіцієнт 0,1 при нормі 1 та 0,5 у [PERSON] і 0,7 у [PERSON] У відповідності до Наказу № 7-17/1-А від 01.04.2015 р. коефіцієнт трудового внеску [PERSON] в загальні результати роботи юридичного відділу за березень 2015 року складає 0,1. Згідно Наказу начальника юридичного відділу ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» № 1-17/1-ОС від 04.06.2015 р. коефіцієнт трудового внеску [PERSON] в загальні результати роботи юридичного відділу за травень 2015 року складає 0,1. Також Комісією з розгляду переважних прав на залишення на роботі при вивільненні працівників було враховано те, що 10.04.2015 р. згідно наказу № 34-01-с юрисконсульту [PERSON] булого оголошено догану за відмову від виконання своїх посадових обов'язків та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку і хоча, згідно норм КЗпП України, позивач вважається такою, що не має дисциплінарних стягнень на день засідання комісією, вона єдина серед усіх юрисконсультів мала догану. Відповідно до Витягу з протоколу № 24 засідання цехового комітету профспілки від 05.09.2016 року, відповідачем було отримано дозвіл на звільнення позивача (арк.126,127). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Дослідивши надані докази в сукупності судом встановлено, що посилання позивачки на те, що на час скорочення вона мала більш високий рівень кваліфікації та продуктивність праці, ніж інші юрисконсульти юридичного відділу, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Твердження позивачки про те, що [PERSON] та [PERSON] було прийнято на роботу після створення двох нових посад юрисконсультів, в той час як на підприємстві діяв наказ про впорядкування чисельності персоналу, також спростовується матеріалами справи. Так 25.04.2016 р. [PERSON] було прийнято на вже існуючу вакантну посаду юрисконсульта, яка вивільнилась внаслідок звільнення юрисконсульта [PERSON], а [PERSON] була прийнята на підприємство 27.02.2014 р. на посаду інспектора з договірної роботи, та в подальшому, після здобуття нею вищої освіти, вказана посада була перейменована в посаду юрисконсульта. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що у позивачки було відсутнє переважне право на залишення на роботі порівняно з іншими юрисконсультами, наказ ДП НВКГ «Зоря» - Машпроект» Наказ № 2154-08-к, згідно якого [PERSON] було звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників, є законним і не підлягає скасуванню. За таких обставин, оскільки є похідними , безпідставними є вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної, матеріальної шкоди, відтак задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed