Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем договору б/н від 24.01.2011 року останній отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов?язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим не виконав зобов?язання за договором. У зв?язку з порушеннями зобов?язань за кредитним договором станом на 31.11.2016 року відповідач має заборгованість 14095 грн.40 коп., що складається із 1446 грн.86 коп. заборгованості за кредитом, 8801 грн.14 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг,500 грн. штраф ( фіксована ставка), 647 грн. 40 коп. штраф ( процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14095 грн.40 коп. за кредитним договором б/н від 24.01.2011 року та судові витрати в сумі 1378 грн.00 коп. Представник позивача в судове засідання не з?явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, надав письмові заперечення Суд, заслухавши відповіда, вивчивши надані представником позивача разом із позовною заявою письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст..212 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст..27 ч.2 ЦПК України кожна сторона зобов?язана надати суду всі наявні докази у підтвердження своїх позовних вимог. Позивачем у підтвердження позовних вимог надана ксерокопія анкети-заяви позичальника [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 24.01.2011 року. На цю анкету-заяву позивач посилається як на письмовий доказ, що підтверджує отримання коштів відповідачем. Проте, суд не вважає, що дана ксерокопія є належним та допустимим доказом отримання коштів. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Ксерокопія як незасвідчена копія службового документа не відповідає вимогам п.3.16 ДСТУ 2732-2004 «Діловодство й архівна справа, терміни та визначення понять», якою визначено вимоги до копії службового документа, що містять реквізити, які в окремих випадках надають їй юридичної сили оригіналу. До того ж, у зазначеній ксерокопії анкети-заяви від 24.01.2011 року не вказано номер платіжної картки чи номер рахунку, на який банком повинні бути перераховані кошти. Жодних доказів отримання відповідачем грошових коштів від банку позивачем не надано. В ксерокопії анкети-заяви позичальника, в Умовах та правилах надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяві, відсутні дані про отримання відповідачем не тільки коштів, але й банківської картки. Відповідно до ст..ст.526,527,530 ЦК України зобов?язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем суду не надано належних доказів виконання цього договору кредитором зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою та ін. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання відповідачем кредитної картки зі встановленим лімітом коштів. До того ж цей розрахунок зроблений та підписаний невідомою особою, тому не може бути визнаний належним доказом отримання коштів позичальником. Також позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з якого б вбачалося, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 31.01.2016 року у розмірі 14095грн.40 коп. Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є правильними. За викладених обставин суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх дійсну суму, суму повернутого боргу відповідачем, залишок боргу на час розгляду справи. За таких обставин суд вважає недоведеним позивачем факт виконання ним умов договору про надання кредитного ліміту відповідачу. Окрім цього, відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В наданих позивачем суду письмових доказах відсутні відомості про встановлення сторонами договору строку повернення позики. Не надано також доказів пред?явлення вимоги відповідачу про повернення позики або відомостей про встановлення інших умов та строків повернення позики. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

Outcome: dismissed