Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний виконавець Табінський О.В., третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., у якому просив визнати виконавчий напис № 9497 від 19.09.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Виконавче провадженя закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти, що стягнені з його грошового забезпечення за оскаржуваним виконавчим написом, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що при отриманні чергового щомісячного грошового забезпечення в грудні 2019 року дізнався, що на грошове забезпечення, яке він отримує як курсант Харківського військового інституту танкових військ, на підставі постанови про звернення стягнення у розмірі 20% його грошового забезпечення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП № 60359203 від 31.10.2019 року при примусовому виконанні приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В виконавчого напису № 9497, що виданий 19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за зверненням відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Заявлена сума стягнення складає 12 401,09 грн. Позивач зазначив також, що 02 вересня 2013 року він уклав кредитний договір зі страхуванням життя позичальника з ПАТ «Платинум Банк» рахунок № В2/8006АСГАРТ6. Сумма кредиту за даним договором складала 5 450 грн., строком кредитування на вісімнадцять місяців, тобто до 02.03.2015 року. Він сплачував кошти на виконання умов даного договору. Загальна сума сплачених коштів складає близько 1987 грн. Останній платіж був у грудні 2013 року. Після цього у нього з`явилися фінансові труднощі. ПАТ «Платинум Банк» в односторонньому порядку переуступив його борг відповідачу. Інформація щодо періоду часу, коли відбулося переуступлення боргу і обставини йому не відомі. Інформацію про заміну кредитора по зобов`язанню він не отримував. Також не отримував жодних документів, а саме: розрахунку заборгованості, виконавчого напису № 9497, що виданий 19.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію виконавчого напису він отримав лише на свій запит до приватного виконавця Табінського О.В. в рамках підготовки доказів до даної позовної заяви. Позивач вважає оскаржуваний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом не було встановлено безспірність заборгованості. Крім того, зауважив, що в даному випадку минув строк, а саме більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Разом з позовом позивач надав заяву, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Зупинити стягнення коштів з його грошового забезпечення. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича від 19.09.2019 року зареєстрованого в реєстрі за номером 9497, яким передбачено стягнення 10 700,12 грн. з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с. 42-45). Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року вищевказаний позов було залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків (а.с. 28-29). 05 березня 2020 року позивач надав суду уточнений позов, у якому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню (а.с. 48-55). Ухвалою суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 64-65). 12 травня 2020 року представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову та слухати справу у відсутність представника(а.с. 86-93). У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідно до ст. 264 ЦК України позивачем вчиненні дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, зокрема, 01.12.2017 здійснено в добровільному порядку часткову оплату заборгованості за кредитним договором № 82/8006АСLАРТ6 від 02.09.2013 р. в сумі 600 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та випискою, що міститься у приватного нотаріуса в архівній справі. Таким чином, у зв`язку із переривання строку кінцевий строк позовної давності за вищевказаним кредитним договором є 01.12.2020, а виконавчий напис отриманий - 19.09.2019, тобто в межах строків визначених ст. 257 ЦК України та ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Щодо безспірності заборгованості представник відповідача зазначив, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Крім того, зазначив, що на адресу реєстрації боржника рекомендованим повідомленням направлялась письмова вимога про усунення порушень позивачем зобов`язання та повідомлення про відступлення права грошової вимоги, тому вимога щодо повідомлення боржника представник відповідача вважає виконаною. Також 12 травня 2020 року до суду представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікдановим С.К. подана заява про врегулювання спору за участю судді (а.с. 94). 21 травня 2020 року позивач надав відповідь на відзив (а.с. 96-102), у якому зазначив, що останній платіж по даному кредитному договору був здійснений ним саме у грудні 2013 року. Відтак, термін позовної давності сплив. Розрахунок заборгованості складений відповідачем власноруч і у наданих відповідачем розрахунках не зазначені будь-які документи, на підставі яких цей розрахунок було сформовано. Відсутні буд-які документи, що підтверджують нібито сплату ним 600 грн. 01.12.2017 року за даним кредитним договором (платіжне доручення банку, тощо). Щодо безспірності заборгованості позивач зазначив, що відповідачем розрахунок заборгованості складено у довільній формі і відсутні підтвердження первинними документами, як це передбачено вимогами ст.9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність», в тому числі відсутні платіжні доручення та будь-які інші документи на підтвердження раніше сплачених та нібито сплачених коштів. Ця заборгованість не визнана ним перед відповідачем, вимоги він не отримував, а її направлення на його адресу відповідач не підтвердив. У судове засідання позивач не з?явився. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та просив позов задовольнити у повному обсязі. З приводу клопотання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. про врегулювання спору за участю судді зазначив, що свою згоду на врегулювання спору за участю судді не надає. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до судового засідання не з?явився. Надав відзив на позов та клопотання про врегулювання спору за участю судді, у яких просив розглянути справу у відсутність представника. Треті особи - приватний виконавець Табінський О.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. до судового засідання також не з?явилися. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені були належним чином. Причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. про врегулювання спору за участі судді відмовлено (а.с. 104). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне. 02 вересня 2013 року [PERSON] уклав кредитний договір зі страхуванням життя позичальника з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» рахунок № 82/8006АСLАРТ6. Сумма кредиту за даним договором складала 5 450 грн. зі строком кредитування на вісімнадцять місяців, тобто до 02.03.2015 року (а.с. 22-25). На виконання умов вищевказаного договору [PERSON] сплатив ПАТ «Платинум Банк» 1987 грн., що підтверджується належним чином завіреними копіями квитанцій від 15 жовтня 2013 року від 15 листопада 2013 року, від 11 грудня 2013 року та від 31 грудня 2013 року (а.с. 18-19). Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 9497, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20141028-Г від 28 жовтня 2014 року, відступило право вимоги за Кредитним договором зі страхування життя позичальника (рахунок) № 82/8006АСLАРТ6 від 02 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (а.с. 58). На підставі виконавчого напису № 9497 від 19 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.10.2019, згідно якої здійснено відрахування у розмірі 20% доходів [PERSON] , який отримує у військовому інституті танкових військ національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на загальну суму 12 401,09 грн.(а.с. 12-13). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, задоволено вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про стягнення з [PERSON] за період з 27.10.2014 року по 29.07.2019 року включно, суму у розмірі: 10 700,12 грн., з яких 4292,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1095,80 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 5161,64 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Однак, строк дії кредитного договору визначений до 02.03.2015 року. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Так як, за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення відповідачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу. Жодних доказів стосовно розрахунку саме такої суми заборгованості відповідачем суду не надано. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Стосовно посилання відповідача щодо строку звернення до нотаріуса в межах, визначених ст. 257 ЦПК України та ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки позивач в добровільному порядку здійснив часткову оплату заборгованості за кредитним договором у сумі 600 грн. 01.12.2017 року, суд зазначає, що відповідач на підтвердження не надав жодного документу сплати [PERSON] 01.12.2017 року 600 грн. та у наданому відповідачем розрахунку заборгованості не зазначені будь-які документи, на підставі яких цей розрахунок було сформовано. Крім того, відповідач не надав належних доказів повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань. Наданий відповідачем список № 5321 згрупованих поштових повідомлень (а.с. 89) не дає змоги підтвердити направлення вимоги про усунення порушень позивачем зобов`язання та повідомлення про відступлення права вимоги саме на адресу, за якою [PERSON] був зареєстрований на дату відправлення. У зазначеному списку відсутнє зазначення повної адреси отримувача листа (не зазначені назва вулиці, номер будинку та квартири), не наданий опис вкладення та на сайті АТ «Укрпошта» у розділі трекінгу відправлень взагалі відсутня інформація про дане відправлення і зазначено, що дані про відправлення за номером 0820502807878 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а.с. 101). Доказів отримання [PERSON] вимог відповідачем також не надано. Крім того, [PERSON] є військовослужбовцем, та відповідно до п.15. ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На підставі викладеного та з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, що заявлена сума в межах строку позовної давності, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає, що з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved