Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

позов мотивований тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/07-099 від 30.08.2007 року, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредит у формі поновлювальної кредитної лінії, чим повністю виконав взяті на себе зобовязання. [PERSON] використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобовязання і не погасила борг. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 08/07-099 від 30.08.2007 року, цього ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ був укладений договір іпотеки. Згідно п. 7 договору іпотеки з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором в іпотеку надано нерухоме майно ціла частка магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15. Згідно п. 8 предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 1636 кв.м. за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15, яка надана фірмі у постійне користування на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 957 від 05.12.1996 року. На використання іпотекодавцем земельної ділянки або її частини обмежень (обтяжень) не встановлено. П. 20.10 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець зобовязаний не допускати дострокового припинення права користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 26 після звернення стягнення на предмет іпотеки його новий власник набуває всі права і обовязки іпотекодавця по користуванню земельною ділянкою. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.05.2013 року, що набрало законної сили, по справі № 9/156-10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ було звернуто стягнення на предмет іпотеки цілу частку магазину з прибудовами, загальною площею 194,6 кв.м., що розташовані: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з публічних торгів. За результатами виконання даного рішення і відповідно до ст.ст. 62, 66 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 49 Закону України «Про іпотеку» на підставі акта державного виконавця про передачу нереалізованого майна, затвердженого начальником Замостянського відділі ДВС Вінницького МУЮ 17.04.2015 року, приватним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво від 24.04.2015 року про право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на майно: магазин з прибудовами (одноповерхова будівля) загальною площею 194,6 кв.м., що розташований в м. Вінниці, вул.. Ватутіна, 15. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ в порушення умов п. 20.10, 26 договору іпотеки без відома і згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.09.2008 року отримала державний акт ЯЖ № 755972 на право власності на земельну ділянку площею 0,1636 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, цільове призначення землі промисловості, транспорту (для комерційних потреб), а 10.06.2013 року Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ продала вищезазначену земельну ділянку відповідачці [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 830. Про зазначений договір позивачу стало відомо під час примусового виконання Замостянським відділом ДВС Вінницького МУЮ наказу Господарського суду Вінницької області у справі № 9-156-10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ про звернення стягнення на предмет іпотеки та у справі №902/174/13-г за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ про стягнення штрафу в розмірі 360\~000 грн. за невиконання умов договору іпотеки про страхування предмету іпотеки. Таким чином, на сьогодні ПАТ КБ «ПриватБанк» є власником будівлі за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15, що розташована на земельній ділянці, яка належить на праві власності іншій особі [PERSON] На підставі ст.ст. 377 ч. 1, 378 ЦК України, ст. 120 ч. 1 ЗК України позивач просив припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15, цільове призначення землі промисловості (для комерційних потреб); скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15, цільове призначення землі промисловості (для комерційних потреб); визнати право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку, розташовану в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15, площею 0,1636, кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, цільове призначення землі промисловості (для комерційних потреб). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав за викладених у ньому обставин, наголосив, що будівля по вул. Ватутіна, 15 в м. Вінниці належить ПАТ КБ «ПриватБанк», однак банк не може використовувати дану будівлю без земельної ділянки. Вважає, що Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ порушила договір іпотеки і незаконно продала земельну ділянку [PERSON] Оскільки на підставі ч. 1 ст. 120 ЗК України право власності [PERSON] на земельну ділянку припиняться в зв`язку з переходом до ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на будівлю, розташовану на ній, просив припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1636 га, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] та визнати за ПАТ КБ «ПриватБанк» право власності на ділянку, площею 0,1636 га, по вул. Ватутіна, 15 в м. Вінниці. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, зауважив, що будівля і земельна ділянка є різними обєктами нерухомості, земельна ділянка № 15 по вул. Ватутіна не була в іпотеці, обмежень у її використанні і в розпорядженні не було, тому фірма розпорядилась ділянкою на свій розсуд, при цьому договору іпотеки фірма не порушувала. Підстав для припинення права власності [PERSON] немає, вона не була іпотекодавцем будівлі, і на його думку ПАТ КБ «ПриватБанк» може лише вимагати встановлення сервітуту на право користування земельною ділянкою для обслуговування будівлі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволення позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 30.08.2007 року кредитного договору № 08/07-099 ФОП [PERSON] отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії в розмірі 160\~000 доларів США під 13,6 % річних. Строк повернення кредиту 25.08.2010 року (а.с. 6-12). Між Фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ, в особі генерального директора [PERSON], який виступає майновим поручителем ФОП [PERSON], 30.08.2007 року був укладений договір іпотеки, яким забезпечувалось виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 30.08.2007 року № 08/07-099. Відповідно до п.7 договору іпотекодавець передав в іпотеку цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 1636 кв.м., що підтверджується рішенням виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №957 від 05.12.1996 року, крім того, лишки 33 кв.м., на використання іпотекодавцем земельної ділянки або її частини обмежень (обтяжень) не встановлено (п. 8) (а.с. 13-16). В зв`язку з невиконанням зобовязання по кредитному договору на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 07.05.2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки. 24.04.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта державного виконавця про передачу нереалізованого майна, затвердженого начальником Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ, було видано свідоцтво ПАТ КБ «ПриватБанк» про належність на праві власності майна, яке складається з: магазину з прибудовами (одноповерхова будівля) загальною площею 194,6 кв.м., що розташований в м. Вінниці, вул. Ватутіна, 15, оскільки майно не реалізоване/торги не відбулись і стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ТОВ «ІВО+КГ» (а.с. 17). 24.04.2015 року право власності ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого 10.06.2013 року договору купівлі-продажу земельної ділянки, Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ в особі директора [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку № 15 по вул. Ватутіна в м. Вінниці, площею 0,1636 га, кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, цільове призначення (використання) ділянки землі промисловості (для комерційних потреб). Дана земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 755972, виданого Вінницькою міською радою 30.09.2008 року на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2008 року № 1504 (п. 3) (а.с. 23-26). Право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2013 року. Відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 08.12.2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним правочину щодо відчуження земельної ділянки (м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15) відмовлено. Рішенням суду було встановлено, що земля та будинок є окремими обєктами нерухомості (кожен з яких має свою вартість), їх статус законом не визначається як статус речі та її приналежності, автоматичне набуття обєктом нерухомості (в даному випадку земельної ділянки) статусу іпотечного майна в звязку з тим, що до набуття права власності на землю будівлі, які були на ній розташовані, були передані в іпотеку не передбачено (а.с. 111-115). Таким чином, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки по вул.Ватутіна, 15 в м. Вінниці і її право є непорушним відповідно до ст.ст. 321, 328 ЦК УКраїни. Разом з тим, позивач вважає, що набув право власності на земельну ділянку, на якій розміщена будівля магазину на підставі ст.ст. 377, 378 ЦК України, ч. 1 ст. 120 ЗК України, тому право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1636 га, слід припинити. При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 140 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Підстав для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1636 га, відповідно до ст. 140 ЗК України в судовому засіданні не встановлено. Частиною 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на 24.04.2015 року) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Верховним Судом України в аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України від 01.04.2014 року зроблений висновок про те, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК і ч. 1 ст. 120 ЗК переходить, якщо вона була у власності відчужувача, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. В судовому засіданні було встановлено, що на момент переходу права власності на будівлю № 15 по вул. Ватутіна в м. Вінниці від боржника Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ до ПАТ КБ «ПриватБанк», земельна ділянка, на якій розташований об`єкт, не була у власності відчужувача, а була у власності іншої особи [PERSON] Таким чином, підстав для припинення права власності [PERSON] на ділянку, площею 0,1636 га по вул. Ватутіна, 15 в м. Вінниці, скасування державної реєстрації і визнання права власності на цю ділянку за ПАТ КБ «ПриватБанк» немає.

Outcome: dismissed