Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб в звязку з недосягненням нею шлюбного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася 26.12.1999 року .В 2014 році вона познайомилася із [PERSON] , [INFO] , та між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, мають взаємні почуття любові та поваги один до одного . В даний час вона має намір одружитися з [PERSON] , оскільки укладення із ним шлюбу відповідатиме її інтересам так як останній матеріально зможе забезпечити їх сім»ю. ЇЇ батьки розлучені, проте її мати [PERSON] щодо укладення шлюбу із [PERSON] не заперечує. Проте звернувшись до Куликівської селищної ради Львівської області , щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, їй відмовлено та роз»яснено, що вона не досягла шлюбного віку, з якого можна зареєструвати шлюб, та що шлюб можуть зареєструвати лише при наявності рішення суду. Просить задоволити її заяву. Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала та надала суду аналогічні пояснення як і в матеріалах даної справи. Просила суд її заяву задоволити. Заінтересована особа : [PERSON] в судовому засіданні , щодо заяви [PERSON] не заперечив та ствердив викладені у заяві мотиви. Додатково повідомив , що він дійсно матеріально зможе забезпечити сім»ю, а тому просив суд заяву про надання права на шлюб [PERSON] із ним задоволити. Представник заінтересованої особи : Куликівської селищної ради , на адресу суду подали листа про відсутність заперечень щодо вимог заявника, та просили суд справу розглядати за відсутності їх представника. Заінтересована особа : [PERSON] в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій просила суд заяву її доньки про надання права на шлюб задоволити, оскільки таке відповідає її інтересам. Щодо розгляду справи за її відсутності не заперечила. А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З копії паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, 000084945, орган видачі 4628, дата оформлення 09.06.2016 року, вбачається, що заявниця [PERSON] народилася 26.12.1999 року, тобто на даний час не досягла віку, з якого наступає право на укладення шлюбу. Із копії витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO] проживає та зареєстрована в [INFO] Б кв. 9 В . Матір заявниці [PERSON] на адрес суду подала письмову заявою, якою не заперечує проти того, щоб її донька [PERSON]І, одружилися, із гр..[PERSON] так як це відповідатиме її інтересам . Тому просить суд надати право її донці [PERSON] на шлюб із гр.[PERSON], знизивши шлюбний вік, так як вона на даний час такого ще не досягнула. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ №094446 вбачається що [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], актовий запис №40 від 14.03.2002 року. Відповідно до вимог ст.ст.22,23 Сімейного Кодексу України в Україні шлюбний вік встановлено для жінки 18 років, для чоловіка 18 років, тобто на день реєстрації шлюбу ці особи мають досягти встановленого віку. Лише при досягненні встановленого віку особи мають право на шлюб. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Шлюбний вік це віковий мінімум, з досягненням якого дозволяється укладання шлюбу. Так, стаття 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948року і ратифікованої Україною в червні 1997 р., проголосила право чоловіка і жінки, які досягли 18 років, одружуватися і заснувати сім'ю. Тобто, шлюб є вільним і добровільним між чоловіком і жінкою, спрямований на виникнення сім'ї, народження і виховання дітей, і однією із умов для цього шлюбний вік, який є юридичним фактом, породжуючим у сторін право на шлюб (стаття 51 Конституції України). Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. В судовому засіданні встановлено, що існує вільна та повна згода між заявницею [PERSON] та [PERSON] на укладення шлюбу, факт примушування до шлюбу відсутній, присутнє волевиявлення обох сторін узаконити свої взаємовідносини, які, на їх думку, будуть відповідати їх інтересам. Як роз'яснено у п. 2 Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам неповнолітньої особи заявника (фактичне утворення сім'ї, вагітність, народження дитини тощо). Окрім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як пояснила заявник, вона бажає зареєструвати шлюб з [PERSON] так як між ними є почуття кохання і вони бажають створити сім'ю та він може матеріально забезпечити сім»ю. При цьому заявник не навела суду будь-яких переконливих доводів, не надала жодних доказів на обґрунтування того, що укладення шлюбу до досягнення нею шлюбного віку дійсно відповідає її інтересам, не надала доказів того, які ж саме інтереси має врахувати суд для надання їй права на шлюб, чи з якими винятковими обставинами вони пов'язані. Зокрема судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] не проживали спільно і не проживають разом на даний час, не пов'язані спільним побутом, не чекають на народження дитини. Бажання заявниці зареєструвати шлюб та створити сім'ю повинно узгоджуватися з існуючими нормами права. А тому , суд враховуючи вищевикладене приходить до висновку , що не може надати право особі на шлюб на підставі посилань, наведених у заяві, які жодними доказами не підтверджені, оскільки така позиція суду, грунтувалась би на припущеннях, що є неприпустимим та суперечить вимогам ч. 4 ст.60 ЦПК України, а наведені обставини про взаємні почуття любові та можливість [PERSON] забезпечити сім»ю не є підставою для надання права на шлюб.

Outcome: dismissed