Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.10.2018 до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач свій позов обгрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом [PERSON], який помер 15.01.2015. Позивач змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки пропустила шестимісячний строк для подачі відповідної заяви, з поважної причини через тяжке матеріальне становище і відсутність коштів на оформлення спадщини. З урахуванням даних обставин позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.10.2018 відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~В підготовчому засіданні судом, під час вирішення питань, передбачених ч. 2 ст. 197 ЦПК України, було з'ясовано, що відповідач визнає пред'явлений до нього позов, подавши через канцелярію суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON]

Outcome: approved