Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

04.02.2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до філії «Новобузький райавтодор» дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач), за яким просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати у розмірі 28794,16 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що його було звільнено з роботи відповідачем на підставі\~ ст.\~38\~КЗпП України за власним бажанням\~ 20.01.2020 року. Між тим, після звільнення йому не було сплачено заробітну плату у розмірі 28794,16 грн. Наголосив, що після свого звільнення він звертався усно до відповідача з проханням виплати йому вищевказану суми заробітної плати, але йому було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю грошових коштів, заборгованість по заробітній платі виплатити неможливо. 05.02.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 25.02.2020 року позивачем було надано уточнену позовну заяву за якою просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати у збільшеному розмірі 34783,09 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Уточнену позовну заяву підтримав та просив її задовольнити і стягнути заборгованість по заробітній платі. Відповідач філія «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання явку свого представника не забезпечив. Відзив на позов до суду не надіслав. Заяв про розгляд справи за відсутності представника підприємства чи відкладення розгляду справи не направляв. Зважаючи на встановлені законом стислі строки розгляду даної категорії справ та той факт, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 12.03.2020 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював у філії\~«Новобузький райавтодор»\~ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» сторожем та згідно наказу №2 - К від 20.01.2020 року його було звільнено з займаної посади на підставі його\~заяви, що підтверджується копією зазначеного наказу. На момент звільнення з позивачем не було проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою. Відповідно до довідки від 29.01.2020 р., наданої Філією «Новобузький райавтодор»\~ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», заборгованість перед позивачем станом на 01.01.2020 року становить 28794,16 грн. Крім того позивачем було надано уточнену позовну заяву до якої долучено довідку від 12.02.2020 року надану Філією «Новобузький райавтодор»\~ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за вих№37 , відповідно до якої заборгованість перед позивачем станом на 01.02.2020 року становить 34763,09 гривень. Частиною 1статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 4\~ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору(ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»). Заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Виплата заробітної плати у формі боргових зобов`язань і розписок або у будь-якій іншій формі забороняється (ч.1 ст.3 ЗУ «Про оплату праці»). Згідно із ч.5 ст. 97\~КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч 6\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Таким чином затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 24 ч1 та ст.115 ч.1\~КЗпП України. Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.02.2020 року становить 34 763,09 гривень. Зважаючи на те, що позивача, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору за подачу вимог про стягнення заробітної плати, такі витрати, які складають 840,80 грн., належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved