Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Калініна С.К., засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 22942 від 03.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 586,28 грн.; 2) стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1548886 від 31.01.2020 року, укладеного між ним та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону та вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, що підтверджено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. 31.05.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 02.06.2021 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 65112131 від 12.04.2021 року, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 22942 від 03.02.2021 року. 02.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться відомості про отримання учасниками справи копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем. 25.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бабич В.І. з запереченнями на позов. Вказаний відзив обґрунтований тим, що 31.01.2020 року між позивачем та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», укладено кредитний договір № 1548886 на суму 14 999 грн., зобов`язання за яким позивачем не виконано. 24.12.2020 року на адресу [PERSON] направлено претензію про сплату боргу та попередження про його стягнення в примусовому порядку, яка вважається врученою, однак кредит не повернуто, тож відповідачем надано нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості по кредиту [PERSON] . Зазначено про правомірність виконавчого напису та відсутність підстав для його скасування. Вказав про неспівмірність витрат на правову допомогу критерію розумності, дійсної вартості та часу, витраченому на підготовку позову. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 31.01.2020 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено кредитний договір № 1548886, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати грошові кошти в сумі 14 999 грн., а позивач зобов`язався повернути вказані кошти, сплатити комісію та проценти. Строк кредиту 1 день з 31.01.2020 року. Сукупна вартість кредиту без врахування суми тіла кредиту складає 1 207,42 грн. та 2 938 грн. відсотків річних (п. .1.1, 1.2, 1,3, 1.5 договору). Відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1) до договору № 1548886 від 31.01.2020 року, [PERSON] мав повернути 01.02.2020 року суму отриманого кредиту разом з комісією та процентами у розмірі 16 206,42 грн. 16.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 52-МЛ, відповідно до умов якого останній отримав право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 52-МЛ від 16.11.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 1548886 від 31.01.2020 року до боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно з випискою з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № 1548886 від 31.01.2020 року станом на 01.02.2021 року заборгованість складає 35 656,28 грн. 24.12.2020 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило рекомендованим листом на адресу [PERSON] претензію № 20115488/1 з вимогою про погашення боргу в розмірі 35 656,28 грн. 01.02.2021 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши останньому: кредитний договір, копії реєстру поштових відправлень, розрахунок заборгованості та копію довіреності представника. 03.02.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, реєстровий № 22942 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1548886 від 31.01.2020 року за період з 16.11.2020 по 28.12.2020 в сумі 35 656,28 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 249,05 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 14 327,72 грн., простроченої заборгованості за комісією - 1 049,93 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенею за період з 02.02.2020 року по 16.11.2020 року - 6 029,58 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2021 року № 65112121 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1548886 від 31.01.2020 року в розмірі 35 656,28 грн. Відповідно до копії наказу Міністерства юстиції приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. анульовано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26.12.2011 року № 8679. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», дійсно був укладений кредитний договір, умовами якого передбачено сплату тіла кредиту та відсотків в попередньо визначеному розмірі. За вказаним договором [PERSON] порушив взяте на себе зобов`язання та допустив порушення строків сплати кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. За змістом оскаржуваного виконавчого напису, період стягнення заборгованості з 16.11.2020 по 28.12.2020 року, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 249,05 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 14 327,72 грн., простроченої заборгованості за комісією - 1 049,93 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенею за період з 02.02.2020 року по 16.11.2020 року - 6 029,58 грн. Наведене, на думку суду, суперечить погодженому у кредитному договорі строку кредитування - один день з 31.01.2020 року. Так, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, її доповнення переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином встановлено, що для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, з врахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1 362 грн. (908 + 454). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: 1) договір № б/н/21 про надання правничої (правової) допомоги від 13.04.2021 року, укладеним між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та [PERSON] ; 2) додаток № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н/21 від 13.04.2021 року, складеного 13.04.2021 року, яким зазначено гонорар (винагороду) послуг у розмірі 5 000 грн.; 3) акт виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги № б/н/21 від 13.04.2021 року, складеного 19.05.2021 року на суму 5 000 грн.; 4) витяг з рішення засновника від 17.07.2018 року про рекомендовані ставки адвокатського гонорару; 5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Калініним С.К. серії ПТ № 2212 від 26.06.2018 року; 6) ордер серії ВІ № 1042341 від 13.04.2021 року про надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Калініним С.К., виданий АБ «Калінін і партнери»; 8) меморіальний ордер № 128938331 від 05.05.2021 року про аванс гонорару за надання професійної правничої допомоги по договору № б/н/21 від [PERSON] ; 9) меморіальний ордер № 260509073 від 06.09.2021 року про аванс гонорару за надання професійної правничої допомоги по договору № б/н/21 від 13.03.2021 року від [PERSON] . З вищезазначених документів вбачається, що загальний час, витрачений адвокатом на надання позивачу послуг у даній справі становить 17 годин, загальна вартість наданих послуг становить 5 000 грн., в тому числі: усна консультація з вивченням документів клієнта (1 год. 30 хв.) - 500 грн., адвокатський запит (1 год. 30 хв.) - 500 грн., аналіз та узагальнення судової практики (2 год.) - 500 грн., складання, оформлення та подання позову (8 год.) - 2 500 грн., складання, оформлення та подання заяви про забезпечення позову (4 год.) - 1 000 грн. У відзиві на позовну заяву відповідачем висловлені заперечення щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу з огляду на неспівмірність витрат на правову допомогу критерію розумності, дійсної вартості та часу, витраченому на підготовку позову. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved