Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій вказали, що Іллінецькою міською радою були прийняті рішення № 35 від 19 лютого 2009 року і № 26 від 21 лютого 2013 року «Про видачу ордера на заселення житла (квартири) [ADDRESS] для сім'ї гр. [PERSON], члени якої є потерпілими внаслідок аварії Чорнобильської АЕС». Станом на 21 листопада 2017 року на неодноразові письмові звернення до Іллінецької міської ради [PERSON] та [PERSON] всупереч вказаним вище рішенням уповноваженими посадовими особами Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області не видано належних дозвільних документів для оформлення права власності на житло (квартиру) [ADDRESS] для сім'ї гр. [PERSON], члени якої є потерпілими внаслідок аварії Чорнобильської АЕС. На думку позивачів відповідач по справі - Виконком Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області зобов'язаний був після закінчення будівництва будинку [ADDRESS] передати сім'ї гр. [PERSON] члени якої є потерпілими внаслідок аварії Чорнобильської АЕС житло (квартиру) [ADDRESS] шляхом підписання акту прийому-передачі для послідуючої реєстрації даної квартири у бюро технічної інвентаризації. Вказане житло (квартира) [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію, що підтверджується відповідним Актом державної приймальне комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом вказаного вище об'єкта, але не зважаючи на повне прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом вказаного вище об'єкта, відповідач - Виконком Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області не виконав своїх обов'язків щодо підписання акту прийому-передачі для послідуючої реєстрації даної квартири у бюро технічної інвентаризації Іллінецького району Вінницької області позивачам - сім'ї [PERSON], члени якої є потерпілими внаслідок аварії Чернобильської АЕС зазначеної квартири. Позивачі вважають, що у відповідності до ст. 344 Цивільного кодексу України, право власності на вказану квартиру в них виникло за набувальною давністю, оскільки фактично сім'я гр. [PERSON] проживає і користується у законний спосіб житлом (квартирою) [ADDRESS], а також всіма видами комунальних послуг у вказаному житлі (квартирі), за які здійснюється плата за відповідними особовими рахунками абонента без заборгованості. Зважаючи на давність користування позивачами нерухомим майном та сплату ними комунальних послуг за користування ним позивачі звернулися до суду з цим позовом та просять визнати за ними право приватної власності на житло (трикімнатну квартиру) [ADDRESS] площею 79,3 кв.м., яка складається з: 1-а кімната площею 13,40 кв.м., 2-а кімната площею 12,50 кв.м., 3-а кімната площею 22,30 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м. вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,7 кв.м., кухня площею 10,2 кв.м., лоджія площею 7,1 кв.м., чим зобов'язати КП «Бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за позивачами в рівних частках квартиру [ADDRESS] площею 79,3 кв.м., яка складається з: 1-а кімната площею 13,40 кв.м., 2-а кімната площею 12,50 кв.м., 3-а кімната площею 22,30 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м. вбиральня площею 1,4 кв.м., ванна площею 2,7 кв.м., кухня площею 10,2 кв.м., лоджія площею 7,1 кв.м. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, проте подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Позивач [PERSON], [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити. Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому Іллінецька міська рада вказала, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися не повідомивши про причини своєї неявки. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши представлені докази приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 38 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Так, судом встановлено, що Рішенням Іллінецької міської ради від 09.02.2000 за № 22 здійснено попередній розподіл квартир в будинку [ADDRESS] особам, які потерпіли внаслідок ЧАЕС без права вселення і видачу ордера. Зокрема проведено попередній розподіл 3-х кімнатної квартири без номера за вищевказаною адресою громадянину [PERSON], склад сім'ї, якого складається з п'яти чоловік. Згідно рішень Іллінецької міської ради від 19.02.2009 за № 35 та від 21.02.2013 за № 26 вирішено видати ордер на заселення житла [ADDRESS] сім'ї [PERSON], яка складається з п'яти осіб, після відчуження житла [ADDRESS]. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. У ході розгляду справи судом за клопотанням позивача [PERSON] долучено до матеріалів справи та досліджено в судовому засіданні Довідку ПАТ «Вінниця обленерго» Іллінецькі Електричні мережі від 16.06.2017 за № СО-55-56, Довідку КП «ІЛЛІНЦІВОДОКАНАЛ» від 16.06.2017 за № 12, згідно яких встановлено, що станом на 16.06.2017 заборгованість за спожиту електроенергію та воду за адресою : [ADDRESS] - відсутня. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, згідно досліджених вищевказаних доказів судом не встановлено факт та строк користування позивачами квартирою за адресою: [ADDRESS]. При цьому, інших доказів, які б підтверджували факт та період проживання позивачів у вищезазначеній квартирі останніми до суду не надано. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, зважаючи на підстави набуття права власності, визначені ст. 344 ЦК України, доказуванню в даній справі підлягає добросовісність заволодіння позивачами вказаним нерухомим майном відкритість та безперервність володіння ним протягом десяти років. З наданих позивачами письмових доказів неможливо визначити момент, коли позивачі добросовісно заволоділи спірним майном, а відтак неможливо встановити відкрите та безперервне володіння ним понад десять років, відтак в задоволенні їх позовних вимог слід відмовити в зв'язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed