Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нове діло», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Фонду соціального страхування в Одеській області про визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було відмовлено. 21.09.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Нове діло» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Нове діло» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 116 000,00 грн. 12.10.2020 року [PERSON] подав до суду заперечення щодо стягнення на користь ТОВ «Нове діло» судових витрат, в якому зазначає, що заявлений розмір судових витрат є неспіврозмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, а також обсягом наданих адвокатом послуг, необґрунтованим та штучно завищеним. Окрім цього, зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, в порядку ч. 1 ст. 134 ЦПК України, подається разом із першою заявою по суті спору. У відзиві, який було подано представником відповідача 29.01.2020 року відсутній попередній розрахунок судових витрат, вимога про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу заявлена у запереченнях на відповідь на відзив, поданих 18.05.2020 року У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили. Позивач [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному в період з 30.10.2020 року по 04.11.2020 року, датою ухвалення цього судового рішення є - 06.11.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нове діло», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Фонду соціального страхування в Одеській області про визнання дій протиправними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було відмовлено. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed