Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, вимоги за яким зменшив в судовому засіданні та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 17978,56 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., спричинені йому дорожньо-транспортною пригодою за участю водія [PERSON] , який визнав свою вину у вчиненні ДТП. Однак, через те, що страховою компанією відмовлено у виплаті страхового відшкодування, він змушений звернутися до суду із даним позовом. Дорожньо-транспортна пригода сталася 07.05.2020 в м. Знам`янка Кіровоградської області за участю автомобілів Chevrolet Lacetti сірого кольору 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Останній визнав себе винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та водіями складено європротокол. Відповідач сплатив позивачеві суму франшизи за договором обов`язкового страхування в розмірі 2600 гривень. Однак, відповідно до висновку експертного дослідження від 27 травня 2020 року загальна вартість відновлюваного ремонту його автомобіля становить 25024,66 гривень. З урахуванням того, що здійснена відповідачем сплата матеріального збитку в розмірі 2600 гривень є недостатньою, виникла необхідність у стягненні різниці суми вартості матеріального збитку з відповідача. В процесі розгляду справи позивач надав розрахунок суми страхового відшкодування, який склав 4477,22 грн. Саме на вказану суму позивач зменшив розмір своїх вимог. Вказав, що має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним і не може бути припиненим чи обмеженим договором, стороною якого потерпілий не був,хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає право потерпілому одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Якщо одержане страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди свого обов`язку відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, яка виразилася у нервових переживаннях, моральному дискомфорті і фізичних стражданнях пов`язаних з афективним психологічним станом і переживаннями, які йому довелося пережити внаслідок ДТП. Відповідач по справі [PERSON] надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнав вимоги позову та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Вважає відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування відповідно до листа від 21 травня 2020 року № 159/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» через наявність іншого чинного полісу ПрАТ «УПСК» не відповідає нормам законодавчих актів та є необґрунтованою. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у двох страховиків, рішення суду у даній справі може вплинути на їхні права та обов`язки щодо однієї з сторін цієї справи, зокрема щодо можливого виникнення у них обов`язку виплати страхового відшкодування позивачу або права на звернення до страховиків як особи, що відшкодувала шкоду замість страховика, просить залучити до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» та Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Вказав, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому саме на страховика законодавством покладено відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором чи ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон № 1961-ІV) у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Також просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди через не надання позивачем жодних доказів заподіяння йому душевних страждань внаслідок ДТП, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших витрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року до участі в справі залучені треті особи на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» та Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити враховуючи зменшення позовних вимог на суму виплати страхового відшкодування .Надали пояснення, що страхові компанії відповідача відмовили у виплаті страхового відшкодування завданної шкоди позивачу внаслідок ДТП, а у відповідності до норм ЦК України шкода завдання джерелом підвищенної небезпеки (автомобілем) відшкодовоується власником транспориного засобу, просили суд стягнути з відповідача саме матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП з урахуванням сплаченої суми відповідачем в розмірі 2600 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали вимоги позову, просять відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив. що страхова компанія його довірителя визначила розмір відшкодування та сплатила відповідачу завдані збитки відповідно до звіту самої страхової компанії під час розгляду справи в розмірі 4477,22 грн, але позивач вважає. що зроблений ним звіт у оцінювача який не є експертом відповідає дійсному матеріальному збитку. Крім того з доказів наданих стороною відповідача вбачається, що транспотний засіб позивача був відремонтований та вартість ремонту склала 16000 грн. Отже враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність його довірителя була застрахована відповідно до закону, страхова компанія виконала свою частину договору сплативши відшкодування, однак позивач все одно звертається з позовом до [PERSON] , хоча відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі незгоди зі страховим відшкодуванням всі питання вирішуються в судовому порядку, крім того сума страхового відшкодування не перевищує ліміт визначений у договорі страхування. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2020 року в м. Знам`янка Кіровоградської області по вул. Калинова сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів Chevrolet Lacetti сірого кольору 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП та водії склали євро протокол. При цьому сторони визнали той факт, що відповідачем сплачено позивачу в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2600 гривень, як суму франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідально до євро протоколу, внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] . Chevrolet Lacetti отримав такі механічна пошкодження: тріщина переднього бамперу, розбита фара, деформація крила. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована в тому числі в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», договір страхування № 012009-2310-2307369 від 08.10.2019, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2307369, строк дії з 08.10.2019 до 07.10.2020. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування 21.05.2020. Відмову мотивувала тим, що на дату настання ДТП транспортний засіб ВАЗ 2107 номерний знак [NUMBER] також був забезпечений згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1228735, який укладений з ПрАТ «УПСК» раніше за часом та є першим, тому у товариства немає підстав для виплати страхового відшкодування. В процесі розгляду справи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4477,22 гривні. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування №31569/20 від 07.08.2020 встановлена вартість відновлюваного ремонту в розмірі 9269,60 гривень, коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі 2192,38 гривень, таким чином розмір матеріального збитку встановлений в розмірі 7077,22 гривні. Розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи становить 4477,22 гривні. Відповідно до звіту № 4863 від 03.08.2020 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 7077,22 гривні (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Відповідно до вказаного висновку вартість відновлюваного ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються, вирахувана наступним чином: вартість ремонтних робіт складає 4242,00 гривні + вартість необхідних для ремонту матеріалів 722,91 гривня + вартість складових, які підлягають заміні 4304,69 гривень. Додаток калькуляція до звіту відсутня. Разом з тим, відповідно до звіту наданого позивачем № 15-20 про незалежну експертну оцінку станом на 27 травня 2020 року, яка здійснена експертом авто товарознавцем фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту складає 25024 гривень, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить 16227,16 гривень. Відповідно до вказаного висновку вартість відновлюваного ремонту вирахувана наступним чином: загальна сума вартості робіт 1260,00 гривень + загальна сума фарбування 6169,66 гривень + загальна сума запчастин 17595,00 гривень. При цьому врахована вартість нових запчастин: бампер - 10812,00 гривень, фара - 6438,00 гривень. В судовому засіданні також встановлено, що під час розгляду позовної заяви [PERSON] здійснив ремонт свого автомобіля Chevrolet Lacetti, вартість якого склала 16450 гривень, що включає в себе ремонт та покраска бамперу переднього, ремонт та покраска крила переднього правого, усунення перекосу пройми капота, заміна правої фари. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Правовий висновок Верховного Суду України, на який посилається позивач, та відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (Постанова від 20.01.2016 справа № 6-2808цс15), не може бути врахований при вирішенні даного спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від вказаного висновку та дійшла до іншого щодо застосування норми права у подібних правовідносинах про те, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). За приписами статей 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Судом встановлено, що автомобіль марки Chevrolet Lacetti, фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт про незалежну експерту оцінку не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Відповідно до акту № ОУ-0000012 здачі-прийняття робіт (надання послуг) автомобіль позивача марки Chevrolet Lacetti станом на 3 червня 2020 року був відремонтований, вартість ремонту склала 16450 гривень. Разом з тим, звітом № 4863 від 03 серпня 2020 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу здійснений на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», вартість відновлюваного ремонту визначена в розмірі 9269,60 гривень. Звіт № 4863 складений вже після здійснення ремонту пошкодженого автомобіля, позивач не оскаржував вказаний звіт та розрахунок № 31569/20 суми страхового відшкодування, отримав розмір страхового відшкодування в сумі 4477,22 гривні, тобто вважається таким, що визнав вартість відновлюваного ремонту свого автомобіля в розмірі 9269,60 гривень. Таким чином, позивач скористувався своїм правом на виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку від страховика відповідно до лімітів відповідальності страховика, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, тому не має права на стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 17978,56 грн., враховуючи ліміт страхової відповідальності страховика. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За нормою ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода поміж іншого відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди через недоведеність спричинення такої. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з залученням спеціалістів, експертів, проведенням експертизи. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed