Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності на виділ майна в натурі посилаючись на те, що йому та відповідачці [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житловий будинок № 27 по вулиці Благовісна у місті Черкаси. Йому на підставі договору дарування від 09.03.2005року належить 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 27. Будинок з прибудовами загальною площею 79.4 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м, господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожа 1- 4,водоколонка № 5. Відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7175 від 21.10.1987 року на праві власності належить 2/3 частини домоволодіння за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 27. Будинок з добудованими приміщеннями та надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. Зазначає що в його користуванні знаходиться частина будинку з приміщеннями: літ. «А-1», коридор «1» площею 0.7 кв.м, приміщення «2» площею 3,5 кв.м. кухня «3» площею 12,6 кв.м., кімната «4» площею 19.4 кв.м., котельня «5» площею 6.3 кв.м, вбиральня «6» площею 0,7 кв.м. Крім того ним було окремо підведено газ, встановлено окремо газовий котел, підведено воду, замінено в вищезгаданих приміщеннях повністю електричну проводку, встановлено опалення, проведено капітальний ремонт приміщень, здійснено добудову. Вважає, що частини будинку, які знаходяться у користуванні співвласників будинку і в яких проживають співвласники, фактично являються відокремленими квартирами з ізольованими жилими та підсобними приміщеннями з самостійними виходами. Кожна квартира має відокремлене опалення, газопостачання, водопостачання та водовідведення, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок а тому бажає скористатися своїм правом та виділити у натурі частку з вказаного будинку, проте відповідач відмовляється вирішити питання в позасудовому порядку. Просить суд припинити право спільної часткової власності на домолодіння 27 по вулиці Благовісна у місті Черкаси.Виділити 29/200 домоволодіння м. Черкаси, вул. Благовісна. 27, що належить йому на праві приватної власності в натурі, як окремий об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Визнати за ним право власності на частину домоволодіння як на окремий об'єкт нерухомості , а саме частину житлового будинку літ. «А-1», коридор «1» площею 0,7 кв.м, приміщення «2» площею 3,5 кв.м. кухня «3» площею 12,6 кв.м., кімната «4» площею 19.4 кв.м., котельня «5» площею 6.3 кв.м, вбиральня «6» площею 0,7 кв.м. Стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь судові витрати понесені ним . В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, але просив суд у разі неможливості визнати за ним право власнсоті на зайняті ним приміщення, встановити порядок користування відповідно до такого порядку як склався. Представник відповідача за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення та пояснила, що позивач дійсно є співвласником домоволодіння по вул.Благовісна, 27 в м.Черкаси. Йому належить 29/200 частин домоволодіння, однак позивач незаконно володіє житловим приміщенням 3-3 площею 11,8 кв.м. та приміщеннями загального колристування, примішщеннями 3-2 площею 6,4 кв.м. та 3-1 площею 3,7 кв.м., що не відповідає правоустановчим документам, ніякого порядку користування будинком між сторонами по справі не склалося, позивач самовільно зайняв та проживає в приміщеннях, крім того самочинно добудував інші приміщення, які просить згідно позовної зяави визнати за ним. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конституцією\~\~України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК. У силу положень ст.ст. 21,\~24,\~41 Конституції України, ст.ст. 319,\~358 ЦК\~\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Згідно із вимогами ч. 1\~статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.\~\~ Відповідно до вимог\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що: - [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житловий будинок № 27 по вулиці Благовісна у місті Черкаси. - позивачу [PERSON] відповідно до договору дарування частитн житлового будинку від 09.03.2005року належить 29/200 частин спірного будинку, а саме Будинок з прибудовами загальною площею 79.4 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м, господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожа 1- 4,водоколонка № 5. -відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7175 від 21.10.1987 року на праві власності належить 2/3 ( 171/200) частини домоволодіння за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 27. - будинок з добудованими приміщеннями та надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. - рішенням народного суду м.Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 р. встановлено порядок користування будинковолодінням та земельною ділянкою за адресою м.Черкаси вул. Благовісна, 27 в м.Черкаси В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 29/200 частини будинковолодіння за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 27 на підставі договору дарування від 09.03.2005 року. [PERSON] є власником 171/200 частини вищевказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7175. від 21.10.1987 року. Будинок з добудованими приміщеннями та надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. Рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по вул. Жовтнева (на даний час вул.Благовісна) № 27 в м. Черкаси між співвласниками: [PERSON] Фомінічною та [PERSON], [PERSON]. За цим рішенням [PERSON] виділено в натурі в житловому будинку літ. «А-І» приміщення «2-3» площею 12.0 кв.м, приміщення «3-3» площею 11,9 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 6,7 кв.м, прибудову літ. «а», сарай літ. «б», погріб літ. «Д», погріб літ. «Е», вбиральну літ. «Ж», 2/3 частини огорожі «№ 1-4», 2/3 частини водоколонки «І», що складає 71/100 домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] виділено в натурі в житловому будинку літ. «А-І» приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 5,4 кв.м, сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», 1/3 частину огорожі «№ 1-4», 1/3 частину водоколонки «І», що складає 29/100 домоволодіння, по 29/200 частини кожному. На [PERSON] покладено спорудження дверного отвору з приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно схеми розподілу інвентар бюро, а також закладку дверного отвору з приміщення 1-4 в приміщення 1-5. На [PERSON] та [PERSON] покладено зняття печі та спорудження на її місці дверного отвору з приміщення 1-4 в приміщення 5а. Присадибна земельна ділянка площею 737 кв.м також була розділена між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме: Двір площею 409 кв.м залишено в спільному користуванні. Сад площею 326 кв.м розподілено згідно часток співвласників так, як показано на схемі розподілу, запропонованою БТІ червоною тушшю: [PERSON] виділено в користування земельну ділянку № 1. [PERSON] та [PERSON] виділено в користування ділянку № 2. Відповідно до договору дарування від 06.07.1982 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 71/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, отже за життя частка власності [PERSON] була збільшена до 171/200 частину домоволодіння, спадкоємцем після його смерті на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1987 року була дружина [PERSON] У 1995 році [PERSON] подарував своїй доньці [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Жовтнева, 27 у м.Черкаси, які не були виділені в натурі окремо із 29/100 частин домоволодіння, що згідно з рішенням суду від 26.10.1971 року виділені [PERSON], [PERSON] 09.08.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Благовісна (Жовтнева), 27 у м.Черкаси, які не були виділені в натурі із 29/100 частин домоволодіння. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м. Черкаси, вул. Благовісна, 27. З матеріалів справи вбачається, що рішення народного суду м. Черкаси від 26.10.1971 року, яким проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по вул. Жовтнева (Благовісна) № 27 в м. Черкаси між співвласниками: [PERSON] Фомінічною (частка 71/100) та [PERSON], [PERSON] (частка 29/100, не було фактично виконане. Будинковолодіння продовжувало залишатися у спільному користуванні всіх співвласників як членів однієї сімї, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду вжито не було, до примусового виконання рішення не предявлялося. У подальшому, за спільною родинною домовленістю, [PERSON] було надано в користування відокремлені приміщення 3-1, 3-2, 3-3, з окремим виходом. У 1995 році на підставі договору дарування частка [PERSON] передана його доньці [PERSON], яка продовжила використовувати вказані жилі приміщення, з 2004 року ці ж приміщення використовували [PERSON] та [PERSON], а з 2005 року по теперішній час - [PERSON] Позивачу [PERSON] відповідно до договору дарування частитн житлового будинку від 09.03.2005року належить 29/200 частин спірного будинку, а саме будинок з прибудовами загальною площею 79.4 кв.м, житловою площею 35.4 кв.м, господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожа 1- 4,водоколонка № 5. В судовому засіданні також достоменно встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що позивач фактично користується частиною житлового будинку літ. «А-1» а саме, коридором «1» площею 0,7 кв.м, приміщенням «2» площею 3,5 кв.м. кухнею «3» площею 12,6 кв.м., кімнатою «4» площею 19.4 кв.м., котельнею «5» площею 6.3 кв.м, вбиральнею «6» площею 0,7 кв.м., що фактично не відповідає тій частині будинковолодіння, яку позивач отримав у дар відповідно до договору дарування від 09.03.2005року. Крім того позивачем підведено газ, встановлено окремо газовий котел, підведено воду, замінено в вищезгаданих приміщеннях повністю електричну проводку, встановлено опалення, проведено капітальний ремонт приміщень, та здійснено самовільно добудову. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу, згідно якої кожен із співвласників має право самостійно розпоряджатися своєю часткою, в тому числі вимагати виділу частки з майна в натурі що є у спільній частковій власності. Право на виділ частки з майна в натурі підтверджує наявність у кожного з співвласників своєї повноти повноважень щодо володіння,користування та розпорядження часткою. При цьому право на виділ в натурі обмежується: 1) прямою законодавчою забороною; 2) неможливістю виділу, якщо є неподільним. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2\~ст. 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Компенсація співвласникові може бути надана\~лише за його згодою. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають не рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Згідно\~ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 14/СЕ-16 від 17.06.2016 року на підставі аналізу результатів обстеження, виконаних розрахунків, враховуючи вимоги нормативних документів, діючих у будівництві на час проведення експертизи, ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» п.п. 2.22, 2.23, 2.24, провести виділ частки 29/200, домоволодіння по вул. Благовісна, 27 в м. Черкаси, що належить [PERSON] в окреме користування, відповідно до рішення народного суду від 26.10.1971 року та враховуючи вимоги ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" п.п. 2.22, 2.23, 2.24 діючих у будівництві на час проведення експертизи при нижній межі площі однокімнатної квартири 30,0 м2 не надається можливим. Крім того на вирішення експеризи було винесене питання про можливі варіанти користування будинковолодінням з урахуванням часток співвласників враховуючи рішення народного суду від 26.10.1971року. Проведеною експертизою від 17.06.2016р. № 14/СЕ-16 встановити можливі варіанти порядку користування будинком з урахуванням часток співвласників [PERSON] 29/200 частин домоволодіння, [PERSON] 171/200 та враховуючи рішення народного суду від 26.10.1971 року не надається можливим по причині: - не проведені будівельні роботи по відокремленню квартири згідно рішення суду від 26.10.1971 року - виділені житлові приміщення 1-4 площею 12,5 м , частина приміщення 1- 5 площею 5,4 м2, розташовані одне за другим. Тобто кімната 1-4 площею 12,5 кв.м передбачалась прохідною, тому відсутня можливість виділити в користуван\-ня співвласникам окремі кімнати - не визначено правовий статус приміщень в прибудовах а,а2 (за даними технічного паспорту від 13.01.2011р , а саме (1-1 веранда, 1-2 кухня, 1-3 кімната), які при розподілі 1971р належали до самочинних та не включались до розподілу але входили і на даний час входять до складу примі\-щень квартири №1, а в розподіл, враховуючи що самочинно збудовані, не включались. Інші будівельні роботи по влаштуванню в виділені приміщення 1-4 та 5а входів, який був можливий лише через приміщення 1-1; 1-2 судом не передбачались. На час проведення експертизи дані прибудови не належать до самочинних але право власності на них не оформлено Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також з урахуванням думки відповідача, суд дійшов висновку що позовні вимоги[PERSON] про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння в м. Черкаси, вул. Благовісна, 27 між співвласниками [PERSON] та [PERSON], про виділення 29/200 частин домоволодіння в м. Черкаси, вул. Благовісна, 27, що належить на праві приватної власності [PERSON], в натурі, як окремий об'єкт нерухомого майна, визнання за [PERSON] право власності та виділення в користування частини домоволодіння, а саме частину житлового будинку літ. «А-1», коридор «1» площею 0.7 кв.м, приміщення «2» площею 3,5 кв.м. кухня «3» площею 12,6 кв.м., кімната «4» площею 19.4 кв.м., котельня «5» площею 6.3 кв.м, вбиральня «6» площею 0,7 кв.м. не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed