Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця. В обгрунтування своїх позовних вимог вказало, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав заяву б/н від 25.05.2010р. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Після підписання вищевказаної заяви-анкети разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які вкладені на банківському сайті www.privatbank.ua, на ім?я [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 5000 грн. 00 коп. Таким чином, позивач свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту, а відповідач у свою чергу зобов?язався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов?язкового платежу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов?язаннями, а тому позивач має право достроково вимагати від відповідача повернення всієї суми заборгованості. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.01.2019р. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України у зв?язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов?язання, які нерозривно пов?язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з вищевказаного, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 29.01.2019р. по 29.07.2019р. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , який прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов?язання померлого позичальника. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, в яких адреса реєстрації вказана по [ADDRESS] . Станом на день смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 25.05.2010р. становить 5976 грн. 00 коп., яка складається з наступного: - 5281 грн. 66 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 5281 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 412 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; - 00 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 281 грн. 84 коп. - нарахована пеня; - 00 грн. оо коп. - нарахована комісія. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. 17 червня 2020 року представник позивача звернувся до відповідача [PERSON] з листом-претензією, в якому просив сплатити вищевказану заборгованість так як відповідач, проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час прийняття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину, а тому зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Претензії кредитора були залишені без задоволення. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 5976 грн.00 коп., судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп., та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 25.05.2010р., згідно якої він погодився з тим, що ця заява разом з Пам?яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами користування, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з вищевказаними умовами у письмовому вигляді та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 5000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Також він зобов?язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватиБанку www.privatbank.ua. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 25.05.2010р. вбачається, що станом на 31.01.2019р. заборгованість [PERSON] перед банком становить 5976 грн. 00 коп., яка складається з наступного: - 5281 грн. 66 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 5281 грн. 66 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 412 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; - 00 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 281 грн. 84 коп. - нарахована пеня; - 00 грн. оо коп. - нарахована комісія. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2019р. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК. Верховний Суд у своїх постановах від 15.09.2019р. та 19.02.2020р. дійшов висновку, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч.2, 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; -при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); -при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. 17 червня 2020 року представник позивача звернувся до відповідача [PERSON] з листом-претензією, в якому просив сплатити заборгованість за кредитним договором б/н від 25.05.2010р., яка станом на день смерті [PERSON] складає 5976 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач, проживаючи разом з спадкодавцем [PERSON] на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а тому зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ст.ст.1268, 1282 ЦК України), однак вказана претензія була залишена без задоволення. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов?язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Положенням ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). З копій паспортів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що в обох адреса реєстрації вказана по [ADDRESS] . 03 червня 2021 року до Жашківської міської ради Черкаської області було направлено запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади відносно [PERSON] . З листа-відповіді від 13.07.2021 №01-24/499 наданої на вказаний вище запит, установлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З метою повного, всебічного та об?єктивного з?ясування обставин справи, 21.09.2021р. до Жашківської державної нотаріальної контори було направлено запит №693/504/9596/2021. З листа-відповіді від 29.09.2021р. №643/01-16 на вказаний вище запит, вбачається, що у провадженні Жашківської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №80/2020, заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк». Станом на 29.09.2021р. від інших спадкоємців [PERSON] заяви про прийняття спадщини не надходили, інформація щодо спадкового майна відсутня, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрів №60007991 від 14.04.2020р. Враховуючи норми чинного законодавства, практику Верховного Суду, проаналізувавши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.05.2010р., укладеним між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», так як позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а саме не надано доказів, які підтверджують, хто є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , не визначено обсяг та вартість спадкового майна, яке спадкоємець отримав у спадщину. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевстановленого, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed