Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

03 грудня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем [PERSON], який розірвано 16 жовтня 2013 року, має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальну допомогу на їх утримання, хоча є фізично здоровим і може заробляти гроші та сплачувати аліменти. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, та судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю з викладених у ньому підстав і просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 30 грудня 2014 року не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. У судовому засіданні 12 грудня 2014 року [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 700 грн. за умови перерахування їх на відповідні розрахункові рахунки, відкриті в банку. Сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивачка, не спроможний. Представник позивача [PERSON] 30 грудня 2014 року у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. У судовому засіданні 12 грудня 2014 року останній позов визнав частково та підтримав пояснення відповідача. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2006 року та серії [NUMBER] від 04 серпня 2011 року, виданими Боровненською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 6, 7). Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-9). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, сторони у справі як батьки неповнолітніх дітей зобов'язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю, що підтверджується довідкою Боровненської сільської ради № 1299 від 18.11.2014 року (а.с. 10). Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач є працездатним, отримує доходи від тимчасових заробітків, розмір яких не є сталим, однак матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований і його доходи не є сталими, що не дає змоги відстежити та проконтролювати їх розмір, інших утриманців немає, та враховуючи відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити повністю і стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його двох неповнолітніх дітей у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. На думку суду, відповідач спроможний у такому розмірі сплачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей щоб забезпечити в достатньому обсязі їх розумні матеріальні потреби. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідач не довів суду тієї обставини, що немає можливості працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з наданими квитанціями до прибуткового касового ордера № 28 від 03.12.2014 року та № 29 від 12.12.2014 року і розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу (а.с. 11, 28, 29), позивачкою понесені витрати на правову допомогу, що полягали в підготовці адвокатом [PERSON] цивільного позову, в участі у судових засіданнях, на загальну суму 600 грн. Враховуючи обсяг наданої правової допомоги (1 год. 25 хв. участі у судовому розгляді та виготовлення позову) та беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги у повному об'ємі, тобто у розмірі 600 грн. Окрім того, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved