Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь [PERSON] з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 67 835,79 грн. Стягнути з [PERSON] суму за проведення двох досліджень в розмірі 6 000,00 грн., витрати на правову допомогу розмірі 5 550,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2018 року о 22-00 год. Водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] рухаючись по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марку «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, 22.01.2018 року о 22-00 год. Водій [PERSON] керував автомобілем марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] рухаючись по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області з ознаками алкогольного сп'яніння. Постановою Баришіського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, у вчиненні ДТП від 22 січня 2018 року та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням водія права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Відповідно до Звіту про ринкову вартість колісного транспортного засобу №54/18 від 06.07.218 року, середня ринкова вартість автомобіля марки «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] становить 11 100,00 грн. В свою чергу відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12.07.2018 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] в наслідок ДТП, що мало місце 22.01.2018 року становить 67 835,70 грн. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ЗДОРОВО», яке з 01.02.2018 року було позбавлено членства в МТСБУ, а тому співвідповідачем у справі має бути МТСБУ. Так позивач звертався до ПрАТ «СК «Здорово» з приводу відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 січня 2018 року по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області за участю автомобіля марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER], але відшкодування не отримав, з чого вбачається що [PERSON],, МТСБУ ухиляються від відшкодування майнової шкоди. Разом з тим, позивач зазначає, що втратив автомобіль, який використовував для регулярних поїздок і який є одним з джерел існування для його родини. Вказані обставини змінили його сімейні уклади, які склались роками, перебуває у постійному стресі, що у нього не має коштів для купівлі іншого автомобіля. У зв'язку з чим переніс певні душевні страждання викликані дискомфортом у вигляді неможливості користуватися певний час своєю власністю. 08 лютого 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 22 лютого 2019 року. Відповідачем Моторним (транспортним) страховим бюро України копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано. В свою чергу на адресу суду від представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідачем [PERSON] копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем [PERSON], не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2018 року о 22-00 год. Водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] рухаючись по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марку «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, 22.01.2018 року о 22-00 год. Водій [PERSON] керував автомобілем марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] рухаючись по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області з ознаками алкогольного сп'яніння. Постановою Баришіського районного суду Київської області від 22 лютого 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, у вчиненні ДТП від 22 січня 2018 року та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням водія права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Звіту про ринкову вартість колісного транспортного засобу №54/18 від 06.07.218 року, середня ринкова вартість автомобіля марки «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] становить 11 100,00 грн. В свою чергу відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12.07.2018 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER] в наслідок ДТП, що мало місце 22.01.2018 року становить 67 835,70 грн. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Таким чином, як було встановлено в ході судового розгляду справи, позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, щодо солідарного стягнення з відповідачів 67 835,79 грн., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 січня 2018 року по вул. Шевченка, в с. Лукаші, Баришівського району, Київської області за участю автомобіля марки «Волга» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Деу НЕКСІЯ» державний номерний знак [NUMBER], оскільки позивачем не визначено межі відповідальності між відповідачами. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вина відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу моральної шкоди не доведена в судовому засіданні, відсутній причинний зв'язок між будь-яким погіршенням здоров'я позивача і діями відповідача, які мали б винний характер, разом з тим заявлені вимоги заявлені без достатніх правових підстав та обгрунтування. Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що під час розгляду справи за даним позовом позивач не надав доказів, які б підтверджували укладення з адвокатом договору про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе обов'язки представляти права і законні інтереси клієнта та вести від його імені справи в судах усіх інстанцій, не надано повний та почасовий розрахунок витрат понесених позивачем за виконання правничої допомоги, а також не надано квитанцію про сплату позивачем витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн. Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), [PERSON], третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed