Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач 11 вересня 2013 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що згідно договору про надання споживчого кредиту №0211 від 06 лютого 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON], Банк надав відповідачу споживчий кредит в сумі 6,000 гривень на строк з 06 лютого 2007 року по 05 серпня 2008 року зі сплатою 25% процентів річних. 06 лютого 2007 року позивач, виконуючи свої зобов'язання відповідно до п.3.3.2 кредитного договору, перерахував кредитні кошти відповідачу, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 06.02.2007 року по 03.07.2013 року. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язаний був погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нарахованими відсотками згідно графіку. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе зобов'язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим графіком, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 03.07.2013 року складає 10274,62 грн.: 2750,64 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів, 3614,08 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 418,33 грн. - пеня за прострочення основної судної заборгованості, 491,57 грн. - пеня за несплачені відсотки, 3000 грн. - штраф за порушення умов договору. Просили стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у сумі 10274,62 грн. та витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності в три роки, оскільки споживчий кредит був оформлений строком на 12 місяців до 05.08.2008 року. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 06.02.2007 року відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 0211 від 06.02.2007 року отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень строком з 06.02.2007 року по 05.08.2008 року зі сплатою 25% річних (а.с.13-14), що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 06.02.2007 року по 03.07.2013 року (а.с.5-6). Згідно п.3.4.1 кредитного договору відповідач зобов'язаний був погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту та нарахованими відсотками згідно графіку. Суд встановив, що відповідачем не виконуються умови погашення кредиту та з розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-8) вбачається, що станом на 03.07.2013 року відповідач має заборгованість 10274,62 грн., яка складається з: 2750,64 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів, 3614,08 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 418,33 грн. - пеня за прострочення основної судної заборгованості, 491,57 грн. - пеня за несплачені відсотки, 3000 грн. - штраф за порушення умов договору. В силу ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи позов було подано 11.09.2013 року, тобто за межами строку позовної давності, оскільки строк позовної давності сплив 05.08.2011 року. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, позивачем не були зазначені обставини, що могли бути підставою для зупинення чи переривання позовної давності, поновити строк позовної давності позивач не просив. Згідно п.31 Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Outcome: dismissed