Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

06.07.2021 року позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи його тим, що 04.10.2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. В шлюбі [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Буринського районного суду від 28.07.2005 року шлюб було розірвано. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Бринського районного суду від 16.09.2008 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач останні роки затримував виплату аліментів та платив їх в неповному обсязі, хоча має можливість сплачувати аліменти, оскільки знаходиться в працездатному віці, купив трактор і зробив у будинку, де проживає сучасний ремонт. За розрахунками позивачки сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період 23.10.2020 року по 08.06.2021 року (227 днів) становить 52811,55 грн. Проте, враховуючи, що розмір пені у відповідності до ст. 196 СК України обмежено 100% заборгованості за аліментами, [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення слати аліментів у розмірі 23265 грн. та розглянути справу без її участі, оскільки вона не має можливості бути присутньою в судовому засіданні через інвалідність. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 06.08.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та вказав, що в зв`язку з відсутністю у нього офіційного місця роботи державним виконавцем відділу ДВС Буринського районного управління юстиції йому нараховані аліменти виходячи з середнього заробітку по регіону. Відповідно до наданого позивачкою розрахунку за несвоєчасну сплату аліментів він повинен сплати кошти в розмірі 23265 грн. Однак, позивачкою не зазначено ту обставину, що аліменти ним сплачувались вчасно, але не в повному обсязі. Крім того, вважає, що позивачкою при подачі позову невірно здійснений розрахунок пені, оскільки не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 25.04.2018 року у справі №574/1762/15-ц, в якій відступлено від усталеної практики ВСУ та запропонований новий порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Також, [PERSON] при винесенні рішення просив врахувати ту обставину, що він вимушено не працює, оскільки проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка хворіє і за своїм станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку з викладеним відповідач просить у відзиві відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в повному обсязі. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та додатково пояснив, що заборгованість за аліментами виникла в зв`язку з тим, що він не може працевлаштуватись на постійне місце роботи, оскільки з ним проживає та перебуває на його утриманні матір, яка потребує постійного стороннього догляду. Крім того, пояснив, що від сплати аліментів не ухиляється та на даний час заборгованість за аліментами ним повністю погашена, в тому числі за рахунок отриманих в борг коштів, а тому стягнення з нього пені в такому розмірі поставить його в скрутне матеріальне становище. Заслухавши доводи відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №25 від 10.08.2011 рок (а.с.7). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 16 вересня 2008 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до досягнення нею повноліття (а.с.6). Із довідки Буринського районного відділу державної виконавчої служби №6369/18.2-38 від 08.06.2021 року вбачається, на виконані у відділі перебуває виконавчий лист Буринського районного суду Сумської області №2-447/2008 від 25.07.22008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини, доньки [PERSON] , [INFO] на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Аліменти сплачувались своєчасно, але не в повному обсязі, станом на 08.06.2021 заборгованість становить 23265 грн. (а.с.5). Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що [PERSON] встановлена перша Б група інвалідності (а.с.8). Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 14.12.2020 року в справі № 661/905/19, провадження № 61-16670 сво 19 Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), та зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст.77 ЦПК України) та допустимими (ст.78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, суду не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась саме з вини відповідача. Зокрема, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів про придбання відповідачем транспортного засобу та здійснення ремонту свого помешкання, що б свідчило про наявність у відповідача реальної можливості сплачувати аліменти та ухилення його від належного виконання своїх зобов`язань по їх сплаті. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав. Разом з цим, [PERSON] було надано довідку сімейного лікаря КНП "Дубов`язівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини" Дубов`язівської селищної ради, згідно якої його мати [PERSON] , [INFO] стоїть на обліку у сімейного лікарям з приводу захворювань: Діагноз ІХС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, церебросклероз, дисцикулярна енцефалопотія. За станом здоров`я хвора потребує постійного стороннього догляду (а.с.29). З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, про те, що він вимушено не працює, що за відсутності даних про наявність у нього постійного джерела доходу свідчить про відсутність винних дій з боку останнього, що призвели до виникнення заборгованості за аліментами. Відсутність у [PERSON] наміру ухилятись від сплати аліментів підтверджується також довідкою Буринського районного відділу державної виконавчої служби №6369/18.2-38 від 08.06.2021 року, згідно якої аліменти сплачувались відповідачем хоч і не в повному обсязі, але своєчасно. (а.с.5). Крім того, для вирішення питання про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів обов`язковому встановленню підлягають не лише підстави її виникнення та встановлення вини особи у її виникненні, а й наявність самої заборгованості на день звернення особи до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Звертаючись 06.07.2021 року з даним позовом до суду [PERSON] надано докази наявності заборгованості станом на 08.06.2021 року. Однак, як вбачається, з наданих відповідачем копій квитанцій, ним 09.06.2021 року та 22.06.2021 року здійснювалась оплата заборгованості по аліментах в сумі 20000 грн. та 3000 грн. (а.с.32,33). Із довідки Буринського районного відділу державної виконавчої служби №8010/18.2-38 від 28.07.2021 року вбачається, на виконані у відділі перебував виконавчий документ №2-447/2008 від 25.07.2008 року Буринського районного суду Сумської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заборгованість по аліментам станом на 28.07.2021 року відсутня, виконавче провадження завершено на підставі п.9 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с.34). Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed