Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та комунального підприємства "Кодимське районне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] (адвокат, діє на підставі ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги) свій позов підтримали та пояснили, що у листопаді місяці 2004 року позивач придбала житловий будинок в [ADDRESS] Кодимського району Одеської області. У 2006 році відповідно до усної домовленості передала відповідачеві [PERSON] в тимчасове використання приміщення власної літньої кухні для її переобладнання під магазин та тимчасове використання відповідачем. При цьому, ніяких письмових документів з відповідачем вона не підписувала, зокрема договору купівлі-продажу цього нерухомого майна не укладала. В лютому місяці 2014 року в газеті «Вісті Кодимщини» побачила оголошення про продаж відповідачем зазначеного нерухомого майна, після чого дізналась, що нібито у 2006 році вона продала відповідачеві вказане приміщення кухні, уклавши з ним письмовий договір купівлі-продажу, який був посвідчений нотаріусом. Стверджувала, що ніякого договору купівлі-продажу з відповідачем вона не підписувала, а підпис в договорі від 16 листопада 2006 року виконаний іншою особою. З цих підстав просила визнати вказаний договір купівлі-продажу недійсним, оскільки цей договір вона не укладала, при його укладенні присутньою не була, його не підписувала. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнав та пояснив, що у 2006 році він придбав у позивача [PERSON] приміщення літньої кухні, яке у встановленому законом порядку переобладнав під магазин, в якому до цього часу здійснює підприємницьку діяльність. Купівля вказаного нерухомого майна була оформлена договором купівлі-продажу, укладеним ним та особисто позивачем у нотаріуса та нотаріально посвідченим останнім. Відтак, вважає вимоги позивача безпідставними і просить відмовити у їх задоволенні. Представник комунального підприємства «Кодимське районне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] в судовому засіданні заявленого [PERSON] позову також не визнала, пояснивши, що на підставі нотаріально засвідченого державним нотаріусом Налдіною М.М. договору купівлі-продажу від 16 листопада 2006 року вона, як державний реєстратор на той час, здійснила державну реєстрацію речових прав [PERSON] на приміщення літньої кухні, розташованої в [ADDRESS] Кодимського району Одеської області. Жодних порушень закону, при цьому, нею допущено не було. Цій реєстрації передувало особисте звернення позивача [PERSON] до БТІ для роз'яснення питання продажу [PERSON] належного їй приміщення літньої кухні. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог, - державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори Налдіна М.М. в судовому засіданні пояснила, що дійсно 16 листопада 2006 року вона посвідчувала договір купівлі-продажу приміщення спірної літньої кухні між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] При посвідченні вказаного правочину особисто були присутні і продавець [PERSON], і покупець [PERSON], кожному з яких були роз'ясненні їхні права та обов'язків, наслідки укладення правочину і кожен з яких поставив свій підпис у договорі купівлі-продажу. У зв'язку з цим, вважає твердження позивача про її відсутність при укладенні спірного правочину та не підписання цього договору купівлі-продажу безпідставними. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, їхніх представників, а також третьої особи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд визнає позов необґрунтованим і вважає необхідними відмовити у його задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність іншої сторони (покупцеві) майно, а покупець приймає його і сплачує певну грошову суму, обумовлену сторонами. Судом встановлено, що 24 листопада 2005 року позивач [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] Кодимського району Одеської області. Укладений правочин купівлі-продажу того ж дня був посвідчений державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. До складу придбаного позивачем майна ввійшов один глинобитний будинок, вкритий залізом, житловою площею 15.0 кв.м. під літерою «а» на схематичному плані, літня кухня під літерою «Б», сарай під літерою «Г», погріб під літерою «г». 16 листопада 2006 року позивач [PERSON] продала відповідачеві [PERSON] приміщення належної їй літньої кухні (літер «Б»), про що того ж дня сторони уклали договір купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. Вказаний правочин у встановленому законом порядку був зареєстрований, доказом чого є витяг з Державного реєстру правочинів №3173527 від 16 листопада 2006 року. У передбаченому законом порядку було зареєстроване і набуте відповідачем [PERSON] право власності на спірне нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12739738 від 04 грудня 2006 року. Підставою для задоволення позову позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вказали укладення та посвідчення спірного договору купівлі-продажу без участі позивача та не підписання цього договору позивачем. За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін (якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є позивач та відповідач), кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях сторони. Обґрунтовуючи свій позов, позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що ніякого договору купівлі-продажу з відповідачем вона не підписувала, а підпис в договорі від 16 листопада 2006 року виконаний іншою особою. З метою перевірки вказаних тверджень, ухвалою суду від 26 березня 2014 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлено питання про належність позивачеві [PERSON] підпису від імені продавця у спірному договорі купівлі-продажу від 16 листопада 2006 року. 25 червня 2014 року до суду надійшло клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Полякової О.А. про надання для дослідження зразків підпису позивача та оплату призначеної експертизи. Того ж дня, тобто 25 червня 2014 року, клопотання експерта було отримане представником позивача [PERSON] Однак, у встановлений строк клопотання експерта виконане не було - зразки підпису позивача не надані, експертиза позивачем не оплачена, у зв'язку з чим, 04 серпня 2014 року судовим експертом надано до суду повідомлення про неможливість надання висновку, після чого, 29 вересня 2014 року судом у відповідності з вимогами ч.2 ст.86 ЦПК України була скасована ухвала від 26 березня 2014 року про призначення почеркознавчої експертизи. Інших належних і допустимих доказів, які б доводили позовні вимоги позивача, до суду не надано. Натомість, свідченням відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON] та третьої особи Налдіної М.М. у своїй сукупності повністю спростовують твердження позивача про її відсутність при укладенні та нотаріальному посвідченні спірного правочину, а також про непідписання нею спірного договору купівлі-продажу. Інших підстав визнання спірного правочину недійсним позивачем не заявлялось. Отже, позивачем та її представником всупереч покладеного на них ст.ст.10,11 та 60 ЦПК України обов'язку у встановленому законом порядку не доведено обставин, на які вони посилались. як на підставу задоволення свого позову, а тому у задоволенні позову [PERSON] має бути відмовлено через його недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed