Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що його брат [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в лікарні на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ, про що 30 жовтня 2020 року паталогоанатомічним відділенням м. Луганськ видано лікарське свідоцтво про смерть № 338 за формою № 106/у, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я Луганської Народної Республіки від 28 грудня 2018 року, та 05 листопада 2020 року відділом записів актів цивільного стану Слов`яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Він /заявник / звернувся до Бородянського РВДРАЦС для того щоб зареєструвати смерть брата у встановленому чинним законодавством України порядку, але отримав відмову у державній реєстрації смерті брата через невідповідність наданих ним на підтвердження факту смерті документів визначеної форми, оскільки ці документи були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки встановлення факту смерті брата йому /заявнику/ необхідне для реалізації своїх спадкових прав, то просив встановити факт смерті [INFO] в м. Луганськ Луганської області [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Заінтересована особа - Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ)свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2018 року органом 3223, заявник [PERSON] , народився [INFO] в смт Родакове Слов`яносербського району Луганської області /а.с.9/. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 12 листопада 1973 року Родаківською селищною радою Слов`яносербського району Ворошиловградської області, [PERSON] народився [INFO] в смт Родакове Слов`яносербського району Ворошиловградської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 16/. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в станиці Облівській Ростовської області, Росія, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки № 734 від 10 квітня 2017 року Управління соціального захисту населення Бородянської РДА, [PERSON] був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6-8,17/. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14 вересня 1966 року, [PERSON] народився [INFO] в станиці Облівська Облівського району Ростовської області, його батьками є [PERSON] , [PERSON] /а.с. 15/. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 338 від 30 жовтня 2020 року, виданого паталогоанатомічним відділенням м. Луганськ, [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] в м. Луганськ, Луганська Народна Республіка, причина смерті: субарахноїдальний внутрішньомозковий крововилив в ліву гемісферу з проривом крові в шлуночки /а.с. 10-11/. Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2020 року Відділом запису актів цивільного стану Слов`яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганськ, Луганська Народна Республіка /а.с.12/. 13 листопада 2020 року [PERSON] Бородянським РВ ДРАЦС було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі вищевказаних лікарського свідоцтва про смерть № 338 від 30 жовтня 2020 року та копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , оскільки заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року № 1150/13024, та видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.14/. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Луганськ Луганської області відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до положень ст.1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Україна зобов`язується вживати всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, нормами міжнародного права, для якнайшвидшого звільнення території України від окупації, відновлення цілісності та суверенності держави, відновлення порушених внаслідок окупації прав і свобод людини і громадянина на всій території України. У разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою, не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх най- мінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що [PERSON] , [INFO] , помер в м. Луганськ Луганської області (Луганська Народна Республіка) [INFO] , що за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Outcome: approved