Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

29 серпня 2014 року позивач звернулась в Верховинський районний суду із вищезазначеним позовом до відповідачів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Верховинської селищної ради від 18.12.1997 року №13 їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,72 га. Протягом 2007-2009 років Верховинська селищна рада передала у приватну власність відповідача [PERSON] три земельні ділянки площею 0,1547 га, 0,1500 га , 0,00113 га. Згідно листа відділу Держземагенства у Верховинському районі №Д-22 від 09.07.2014 року її було повідомлено, що після встановлення меж її земельної ділянки в натурі, ділянка [PERSON] площею 0,1547 га(державний акт серії [NUMBER] від 26.04.2010 року) накладається на її ділянку площею 0,4998 га, чим перекриває проїзд до її господарства. Ділянку передано у власність відповідачу на підставі рішення 26 сесії Верховинської селищної ради 5 скликання від 16.10.2009 року. Вважає, що рішенням селищної ради від 16.10.2009 року та Державним актом на право власності на землю від 26.04.2010 року, які видано на ім'я [PERSON] порушено її право власності на земельну ділянку оскільки їй видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в 1999 році і ця ділянка у неї не вилучалась. Просить скасувати рішення 26 сесії Верховинської селищної ради 5 скликання від 16.10.2009 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1547 га та визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 26.04.2010 року на земельну ділянку [PERSON] площею 0,1547 га. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що на даний час на виконання попереднього рішення суду відповідач не чинить їй перешкод у користуванні під'їзною дорогою до господарства, однак земельна ділянка [PERSON], яка належить йому на підставі державного акту серії [NUMBER] від 26.04.2010 року накладається на її земельну ділянку площею 0,4998 га, яка передана їй у власність в 1999 році. Про порушення своїх прав вона дізналася після отримання на своє звернення відповіді із відділу Держземагенства у Верховинському районі в липні 2014 року. Просить позов задовольнити. Представник відповідача-Верховинської селищної ради [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що спірне земельне питання між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] вже було предметом судового розгляду у період 2010-2012 років та вирішено по суті. Вважає, що рішення Верховинської селищної ради від 16.10.2009 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1547 га та державний акт серії [NUMBER] від 26.04.2010 року відповідають вимогам закону, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача- [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що земельний спір між [PERSON] та [PERSON] остаточно вирішено рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.05.2012 року, яким зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] до її господарства. В скасуванні рішення Верховинської селищної ради та державних актів на ім'я [PERSON], в тому числі і державного акту серії [NUMBER] від 26.04.2010 року відмовлено. Після цього відповідачем виготовлено документи та збудовано будинок на спірній земельній ділянці площею 0,1547 га. Просить застосувати позовну давність і відмовити в позові [PERSON] у зв'язку з пропуском нею без поважних причин встановленого трьохрічного строку на звернення до суду із позовом про скасування рішення ради від 16.10.2009 року та державного акту від 26.04.2010 року. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Верховинському районі в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, важає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7256 га, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 20.01.199 року. Планом зовнішніх меж земельної ділянки передбачена під'їзна дорога до її господарства(а.с.5). [PERSON] володіє земельними ділянками площею 0,150 га, 0113 га і 0,1547 га, що підтверджено відповідними державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с.6-8). Листом відділу Держземагенства у Верховинському районі №Д-22 від 09.07.2014 року [PERSON] на її звернення повідомлено, що після встановлення меж її земельної ділянки в натурі, ділянка [PERSON] площею 0,1547 га(державний акт серії [NUMBER] від 26.04.2010 року) накладається на її ділянку площею 0,4998 га, чим перекриває проїзд до її господарства. Також позивачу рекомендовано звернутись з новим позовом до суду для встановлення сервітуту(а.с.9,10). Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1547 га серії [NUMBER] від 26.04.2010 року) видано на підставі рішення 26 сесії Верховинської селищної ради 5 скликання від 16.10.2009 року(а.с.8,100). Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Частина ст.264 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із оглянутої у судовому засіданні цивільної справи №2-368/10 видно, що [PERSON] 12.10.2010 року звернулася в Верховинський районний суд із позовною заявою до [PERSON] із позовом про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою. 16.12.2010 року позовні вимоги змінила, зокрема просила зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні під'їзною дорогою, скасувати рішення Верховинської селищної ради та державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON], зобов'язати [PERSON] представити державні акти в судове засідання. Після долучення до матеріалів справи державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON], в тому числі державного акту серії [NUMBER] від 26.04.2010 року на земельну ділянку площею 0,1547 га [PERSON] 10.01.2011 року подала в судове засідання ще одну заяву про збільшення позовних вимог. 11.01.2011 року по справі ухвалою суду було призначено земельно-технічну експертизу, яку не було проведено у зв'язку з неоплатою коштів за її проведення, а тому ухвалою суду від 05.08.2011 року провадження у справі було відновлено. Із заяви [PERSON] видно, що вона 21.01.2011 року під час судового розгляду справи отримала в суді копії трьох актів на право власності на землю [PERSON], в тому числі копію оскаржуваного державого акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1547 га серії [NUMBER] від 26.04.2010 року (а.с.115). Рішенням Верховинського районного суду від 02.04.2012 року в позові [PERSON] до [PERSON], Верховинської селищної ради. ДП "УДЗК" про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні під'їзною дорогою, скасування державних актів на право власності на землю [PERSON] та скасування рішення сесії селищної ради на землю [PERSON] було відмовлено(а.с.17,18). Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] подала апеляційну скаргу. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.05.2012 року апеляційну скаргу було задоволено частково. Рішення Верховинського районного суду від 02.04.2012 року в частині усунення перешкод в користуванні під'їзною дорогою скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення, позов задоволено частково, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні під'їзною дорогою до її господарства. В решті рішення суду залишено без змін. Також із змісту рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] в обгрунтовування своїх вимог посилалась на те, що [PERSON] зайняв частину її земельної ділянки площею 0,1547 га, яку приватизував(а.с.19-21). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] про оскаржуване рішення 26 сесії Верховинської селищної ради 5 скликання від 16.10.2009 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1547 га та державний акт серії [NUMBER] від 26.04.2010 року на земельну ділянку [PERSON] площею 0,1547 га, тобто про порушення своїх прав стало відомо ще 21.01.2011 року після отримання копій документів у Верховинському районному суді згідно поданої заяви. До суду із даною позовною заявою до [PERSON] позивач звернулася 29.08.2014 року, тобто після спливу більш як трьох років після того як вона дізналася про оспорюване рішення і державний акт. Твердження позивача про те, що про порушення своїх прав вона дізналась після отримання листа із відділу Держземагенства у Верховинському районі від 09.07.2014 року суд визнає необгрунтованим. Поважних причин пропущення позивачем позовної давності не встановлено. Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що в даному випадку підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, про застоування якої заявив відповідач, а тому в задоволенні позову з цих підстав слід відмовити. На підставі ст.ст.256,257,267 ЦК України та

Outcome: dismissed