Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

21.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 26.06.2012 року було стягнуто моральну шкоду з [PERSON] в сумі 12 450 грн. Оскільки відповідач [PERSON] помер [INFO] і спадщину після його смерті прийняла дочка останнього - [PERSON], її, як правонаступника, було замінено у виконавчому провадженні про стягнення на користь [PERSON]. Позивачка зазначала, що станом на 18.09.2018 року невідшкодованою залишилася сума 4 491 грн 02 коп. Просила стягнути з [PERSON] на її користь 3 966 грн 59 коп, як забор-гованість, що утворилася внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] заборгованість за порушення виконання зобов'язань в сумі 3 936 грн 41 коп. В об-ґрунтування своїх вимог [PERSON] пояснила, що суму моральної шкоди було стягнуто в 2012 ро-ці внаслідок вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, в якій вона отримала тілесні ушкодження. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді житлового будинку прийняла його доч-ка - відповідачка [PERSON], а тому [PERSON] звернулася до суду з заявою про заміну сторо-ни у виконавчому провадженні. Суд замінив [PERSON], як боржника у виконавчому проваджен-ні, після чого вона стала щомісячно погашати заборгованість, але за період з моменту стягнення мо-ральної шкоди сума, яку суд стягнув з [PERSON] знецінилася, а його дочка - [PERSON] ви-плачує суму відшкодування з заробітної плати, в невеликій сумі, в зв'язку з чим [PERSON] виму-шена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідачкка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вона, дійсно, прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON], який помер в 2015 році. Після заміни її у виконавчому провадженні і отримання статусу боржника вона добровільно сплачує суму стягнутого з батька збитку. Оскільки коштів для повного погашення заборгованості батька вона не має, державний виконавець направив виконавчий лист до бухгалтерії Управління національної поліції Херсонської област, де працює відповідачка, для ут-римання суму моральної шкоди з заробітку [PERSON]. Таким чином, погашення заборгованості відбувається щомісячно у встановлених для цього законом відсотках із заробітної пла-ти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачкою порушено вимоги ч.2 ст.625 ЦК України. Суд вважаю таку позицію позивачки надуманою оскільки дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, що пе-редбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу креди-тора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобов'язання за догово-ром. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суд України "Про практику розгляду суда-ми цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкод-ження за одержані за рішенням суду кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилось вже після збільшення цін і тарифів. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на по-рушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування поло-жень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивіль-ного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Тобто грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК, передбача-ють насамперед договірні правовідносини. Суд вважає доцільним роз'яснити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чу-жими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгля-ду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. N 10-74/0/4-13). Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди та які регулюються спеціальним законодавством На підставі викладеного тсуд прийшов дов висновку, що позов [PERSON] про стягнення заборгованості внаслідок порушення [PERSON] зо-бов'язань є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed