Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

27.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). Мотивувала наступним. З 08.06.1996 року по 19.05.2006 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. З дитинства і по теперішній час [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Глобинської ЦРЛ з діагнозом помірна розумова відсталість, йому безстроково встановлена перша група інвалідності. Син неодноразово лікувався в різних психіатричних закладах, рішенням суду визнаний недієздатним, так як не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, контролю та медичної допомоги. Син перебуває на її повному утриманні, вона призначена його опікуном. Відповідач [PERSON], як батько дитини, сплачував аліменти на його утримання до 18 років, але на даний час від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку відмовився. Останній офіційно працює у ПАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц», тому має змогу сплачувати аліменти в заявленому розмірі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду. На адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що хворий син потребує матеріальної допомоги. Всі вимоги обгрунтувала самим фактом хвороби. В той же час [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на двох дітей-інвалідів у сумі 2614,6 грн. Згідно чинного законодавства його повнолітній син, як інвалід дитинства, повинен отримувати державну соціальну допомогу у розмірі 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також надбавку за догляд за ним у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність . До позову не додані докази на підтвердження того, що з урахуванням сум соціальної допомоги син [PERSON] потребує додаткової матеріальної допомоги. Його (відповідача) розмір заробітної плати, з урахуванням того, що він продовжує сплачувати заборгованість по аліментах, є малим. Представник третьої особи без самостійних позовних вимог щодо предмету спору - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Глобинської райдержадміністрації, у судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень не надав. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився та не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, суд за письмовою згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі дослідження наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі [PERSON] та [PERSON], який було розірвано 19 травня 2006 року. Відповідач до досягнення сином 18 років сплачував аліменти на його утримання, в даний час в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання непрацездатного сина не надає, останній перебуває на утриманні матері. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, [PERSON] призначеного його опікуном. Довідкою МСЕК підтверджено, що з 16.09.2014 року [PERSON] встановлена перша «Б» група інвалідності безстроково. Причиною інвалідності зазначено інвалідність з дитинства. Потребує постійного стороннього догляду. Згідно виписного епікризу інституту неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук [PERSON] встановлено діагноз мітохондріальна енцефалоневропатія з частковою атрофією зорових нервів, окоруховими порушеннями, розумовою відсталістю помірної ступені (потребує постійного догляду і контролю), лікворно-гіпертензійний синдром; супутній діагноз - хронічний ринофарінгіт, тонзиліт. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 04.12.2014 року № 601, проведеної на підставі ухвали суду експертами Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом, а саме вродженим недоумством у вигляді помірної розумової відсталості внаслідок синдрому Лоуренса-Муна-Барде-Бидля. Ступінь вираженості наявного у підекспертного вродженого недоумства позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, позивач належними доказами довела батьківство відповідача щодо [PERSON] та те, що він будучи повнолітньою людиною є непрацездатним, а також те, що його захворювання потребують постійного підтримуючого лікування. Як вбачається із довідки про доходи № 337 від 12.08.2015 року, № 332 від 10.08.2015 року, відповідач [PERSON] працює теслярем у ПАТ «Кременчуцьке кар'єроуправління «Кварц», розмір його середньої заробітної плати (нарахованої) за лютий-липень 2015 року становить 2182 грн. 23 коп. Із заробітної плати проводяться загальнообов'язкові відрахування та відрахування аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], а також заборгованість по аліментах , з квітня 2015 року стягується 16.7% на сплату аліментів (тобто 1/6) та 16.7 % на сплату боргу по аліментах. Фактично в травні 2015 року із заробітної плати відповідача всього було відраховано 1379 грн. 26 коп., до видачі залишилося 1591 грн. 57 коп.; у червні 2015 року було відраховано 1001 грн. 68 коп. , до видачі залишилося 1155 грн. 88 коп., у лютому та березні 2015 року суми до видачі були ще меншими. Відповідно до наданих виписок із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] хворіє на остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, в зв»язку з чим проходить періодичне стаціонарне лікування. Ч.1 ст.60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України та роз"яснення в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198 , 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 182 СК встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 67 ЦК України опікун, зокрема, зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Судом встановлено, що за характером захворювання [PERSON] часто проходить обстеження та лікування у лікарняних закладах, потребує підтримуючого лікування. Обставина, чи потребує він матеріальної допомоги на вказані цілі, позивачем не доведена, оскільки нею не надано будь-яких доказів про розмір отримуваної на сина державної соціальної допомоги (пенсії), а тому неможливо визначитися з тим, чи достатній він для забезпечення потреб повнолітньої непрацездатної особи. Також суд прийшов до висновку, що реальні доходи відповідача близькі до прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому не дозволяють йому на даний час (коли проводиться стягнення аліментів та заборгованості по них) утримувати повнолітнього непрацездатного сина . З огляду на викладене, суд у задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed