Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що 11 березня 1992 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 9/50 частин будинку, розташованого у м. Маріуполь, по вул. Профспілковій, 13, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1978 р., реєстраційний № 3782. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала його дружина - [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується проживанням за вказаною адресою, але свідоцтво про право власності на спадкове майно на її ім'я не зберіглось. При цьому, листом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори від 07.09.2017 р. № 2312/01-16 та довідкою із Спадкового реєстру від 07.09.2017 р. № 49010437, надана інформація про заведення спадкової справи № 461/1992 щодо майна [PERSON] Також повідомлено, що спадкова справа 461/1992 закрита 04.08.1995 р. [PERSON], у зв'язку з передачею нотаріальних справ до Донецького обласного нотаріального архіву (м. Донецьк), надати копію спадкової справи та відомості стосовно кола спадкоємців на спадщину, що відкрилася після його смерті, неможливо. 15.04.1997 р. померла [PERSON]. Оскільки близьких родичів у останньої не було, а вони мешкали з нею однією сім'єю, рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 03.11.2017 р. був встановлений факт сумісного проживання однією сім'єю з [PERSON] з 01.04.1992 р. по день її смерті - 15.04.1997 р. за адресою вул. Профспілкова, 13 в м.Маріуполі Донецької області. Також, вони визнані спадкоємцями четвертої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 15.04.1997 р. Із вказаним судовим рішенням вони звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 04.05.2018 р. нотаріусом було заведено спадкову справу №62370094 та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не додано документів, що підтверджують право власності спадкодавиці [PERSON] На підставі викладеного, просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 9/50 ідеальної долі домоволодіння № 13 по вул. Профспілковій в м.Маріуполі, загальною площею 111,4 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., яке складається з житлового будинку А-1, прибудови А1-1, прибудови а4-1, сараю Г-1, вбиральні 3-1, навісу Л-1, навісу М-1, вимощення ІІІ, огорожі № 1, огорожі № 3, огорожі № 6. Позивачі у судове засідання не зявились, надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 11.03.1992 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія V-НО № 471115, виданим 12.03.1992 року Іллічівським відділом ЗАГСУ м.Маріуполя, актовий запис про смерть № 320. Йому на підставі договору купівлі продажу від 24.06.1978 року, зареєстрованого у реєстрі за №3782, належало 9/50 частин житлового будинку №13, який розташований по вул. Профспілковій в м.Маріуполі Донецької області. Згідно повідомлення [PERSON] БТІ № 1269 від 02.05.2018 року, судом встановлено, що 9/50 частин житлового будинку № 13, який розташований по вул. Профспілковій в м.Маріуполі Донецької області, належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 24.06.1978 року, зареєстровано в реєстрі за №3782, зареєстрованого в [PERSON] БТІ 15.11.1978 року за № 28432, 20/50 частин належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.06.1985 року, зареєстровано в реєстрі за № 1155, зареєстрованого в [PERSON] БТІ 02.07.1985 року № 28432, 21/50 частина відокремлена з майна і належить у цілому [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 07.12.2007 року, зареєстровано в реєстрі за № 1- 3059, зареєстрованого в [PERSON] БТІ 11.12.2007 року № 21136503. Згідно відомостей технічного паспорту, домоволодіння № 13 по вул. Профспілковій в м.Маріуполі Донецької області складається з житлового будинку А-1, прибудови А1 -1, прибудови а4-1, сараю Г-1, вбиральні 3-1, навісу Л-1, навісу М-1, вимощення III, огорожі № 1, огорожі № 3, огорожі № 6. Судом встановлено, що спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] стала його дружина - [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується проживанням за вказаною адресою, але свідоцтво про право власності на спадкове майно на її ім'я не зберіглось. Згідно листа завідуючої Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори від 07.09.2017 р. № 2312/01-16 та довідки зі Спадкового реєстру від 07.09.2017 р. № 49010437 вбачається, що є інформація щодо заведення спадкової справи № 461/1992 щодо майна померлого 11.03.1992 року [PERSON].\~ За даними алфавітної книги обліку спадкових справ (А-Д) Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за період 1982-1999 роки спадкова справа 461/1992 закрита 04.08.1995 р. У зв'язку з передачею нотаріальних справ до Донецького обласного нотаріального архіву, місцезнаходження якого є Донецький обласний державний нотаріальний архів, вул. Нижнєсудинська,3, м.Донецьк, 83014, надати копію спадкової справи та відомості стосовно кола спадкоємців на спадщину, що відкрилася після його смерті, неможливо, оскільки не має доступу до архіву. 15.04.1997 року померла [PERSON], що\~ підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 198795, виданим 16.04.1997 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя, актовий запис про смерть № 541. Згідно порядку користування, що склався між спадкодавицею [PERSON] та позивачами, остання користувалась сараєм Г-1, який остання використовувала як житловий будинок. Позивачами надано суду висновок експерта [PERSON] про вартість майна від 14.05.2018 року, відповідно до якого проведено обстеження домоволодіння по № 13 по вул. Профспілковій в м.Маріуполі Донецької області, вартість вказаного сараю складає 23 000.00 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 03.11.2017 р. по справі № 264/3056/17 позивачів визнано спадкоємцями четвертої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 15.04.1997 р. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. 04.05.2018 року до нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] звернулась позивачка [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 04.05.2018 року було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавиці. 22.10.2018 року до нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] звернувся позивач [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 04.05.2018 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавиці. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачів відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 15.04.1997 року, у зв'язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved