Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати договір купівлі-продажу № 4292/17/001805 автомобіля Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] укладений 02 вересня 2017 р. між [PERSON] та [PERSON] , оформленого суб`єктом господарювання ТФ «Полюс» ПП, недійсним. Визнати автомобіль Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Скасувати державну реєстрацію автомобіля Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] за [PERSON] . Витребувати автомобіль Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] з володіння [PERSON] та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 листопада 2005 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . За час перебування у шлюбі, а саме 30.11.2007 року ними було придбано автомобіль, Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , який було зареєстровано на [PERSON] . Як йому стало відомо з листа РСЦ МВС в Харківській області № 31/20-1553 від 05.04.2018 року вищезазначений автомобіль [PERSON] було продано 02.09.2017 року на підставі договору купівлі-продажу 4292/17/001805, оформленого 02.09.2017 року суб`єктом господарювання ТФ «Полюс» ПП. Враховуючи, що спірний автомобіль придбаний в період шлюбу сторін, за спільні кошти і є цінним майном на його реалізацію необхідно отримати письмову згоду другого з подружжя. Такої згоди він не давав, договір купівлі - продажу автомобіля вважає недійсним, у зв`язку з чим вимушений був звернутися до суду. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 16-17). 19 листопада 2018 року [PERSON] надала письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 31). У відзиві [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 29.03.2017 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобіля «Тоуоtа Land Сruіsеr 200», д.н. [NUMBER] , який був придбаний позивачем у шлюбі, а саме 23.01.2016 року. Вказаний автомобіль [PERSON] продав за 654 358,32 грн. без її згоди та жодних коштів їй та дітям за продаж їх сумісного майна не надав. Також [PERSON] вчинив із належним їм на праві сумісної власності мотоциклом «Suzuki SV 650S» 2002 р.в., який був придбаний у шлюбі у 2013 році та мотоциклом «ВМW К1300R», 2009 р.в., який був придбаний у 2016 р. та проданий [PERSON] у 2017 р. Вартість вказаних мотоциклів на час продажу була відповідно 60000 та 250 000 грн. Враховуючи, що [PERSON] продав вказане сумісне майно без її згоди, вона також самостійно уклала договір купівлі-продажу автомобіля з [PERSON] для того, щоб автомобіль залишився у їх сім`ї для спільного використання. Крім того, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правова позиція ВСУ, зазначена у Постанові ВСУ від 08.04.2015 у справі № 6-7 цс 15, зазначає, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. 14 грудня 2018 року [PERSON] надав суду заперечення на відзив (а.с. 45-46). У запереченнях [PERSON] зазначив, що купівля-продаж транспортних засобів, зазначених у відзиві відповідачем, жодним чином не відноситься до суті позову, не є його предметом та не відносяться до підстав позовних вимог. Всі доводи відзиву грунтуються на припущеннях. Відповідач, щоб уникнути розподілу майна з чоловіком, що є спільним сумісним майном подружжя, після того як чоловік подав 21.07.2017 року позов на розлучення та поділ майна умисно продала сумісне майно - спірний автомобіль батькові [PERSON] . Після продажу автомобіля майно вже не є спільним сумісним майном подружжя та не може бути предметом справи про поділ майна подружжя. Спірний договір укладено між близькими родичами та спрямовано на фіктивний перехід права власності на автомобіль до близького родича. Враховуючи норми ст.ст. 60, 65 СК України, оскільки договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу було укладено 02.09.2017 року у період перебування сторін спору у шлюбі, відповідач, не ставлячи до відома чоловіка, без його згоди здійснила відчуження спірного автомобіля на користь свого батька. Спірний договір купівлі-продажу автомобіля було укладено між близькими родичами (батьком і донькою), що свідчить про мету відповідачів уникнути його поділу у разі заявлення позивачем вимог про поділ майна подружжя у зв`язку із розірванням шлюбних відносин, при цьому порушивши право власності позивача на спірний автомобіль. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року зупинено провадження у цивільній справі № 642/2768/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу автомобіля недійсним до розгляду іншої справи № 642/3675/17 за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яка знаходиться у провадження Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 56-57). Постановою Харківського апеляційного суду від 18 березня 2019 року вищевказану ухвалу суду скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до того ж суду (а.с. 77-78). Ухвалою суду від 21 березня 2019 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 81). Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Регіональний сервісний центр в Харківській області, а також ТФ «Полюс» ПП (а.с. 135-136). 09 жовтня 2019 року представник третьої особи регіонального сервісного центру МВС в Харківській області надав письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 141-143). У відзиві представник третьої особи регіонального сервісного центру МВС в Харківській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив також, що 02.09.2017 року спірний автомобіль перереєстровано при втраті свідоцтва про реєстрацію. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , на якому в графі «Особливі відмітки» зазначено: «ВЗАМ. ВТРАЧ. СВ. [NUMBER] ВРЕР-1 Х-В». Номерні знаки та власник не змінювались. Відомості про право керування не зазначалися, оскільки такий запис не передбачено діючою постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року назва в редакції ПКМУ № 1371 від 23.12.2009 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів". 02.09.2017 року транспортний засіб перереєстровано на ім`я громадянина [PERSON] , [INFO] в ТСЦ № 6341 РСЦ МВС в Харківській області, на підставі Договору, укладеному у СГ № 4292/17/001805 від 02.09.2017 року, виданого ТФ «ПОЛЮС» ПП. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерні знаки не змінювались. 09.09.2017 року автомобіль знято з обліку для реалізації в ТСЦ № 6341 РСЦ МВС в Харківській області та 24.07.2018 року зареєстровано на ім`я громадянина [PERSON] , [INFO] , на підставі Договору купівлі-продажу № №6350/2018/1035494 від 24.07.2018 року, оформленому в присутності працівника ТСЦ № 6350 РСЦ МВС в Харківській області за дорученням продавця НМТ 138128 від 09.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Хоменко А.В., довірена особа [PERSON] . На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та закріплено номерні знаки [NUMBER] . Відповідно до пункту 40 ПКМУ № 1388 від 07.09.1998 року. Реєстрація транспортних засобів скасовується - у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що реєстраційні дії з транспортним засобом Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , здійснені в межах чинного законодавства та підстави для скасування реєстрації вищевказаного автомобіля відсутні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Рябінін С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та письмових запереченнях на відзив. Відповідач [PERSON] , її представник - адвокат Щит І.А., який також представляє інтреси відповідача [PERSON] , у судовому засіданні заперечували проти завдоволення позову та просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Надав суду заяву, у якій просив проводити судові засідання без його участі через незадовільний стан здоров?я за участю його адвоката Щит І.А., який представляє його інтереси. Зазначив також, що з позовними вимогами не згоден, просив у позові відмовити у повному обсязі (а.с. 126). Представник третьої особи регіонального сервісного центру МВС в Харківській області до судового засідання також не з?явився. У письмовому відзиві просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 141-143). Представник третьої особи ТФ «Полюс» ПП до судового засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином (а.с. 139). Причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , її представника, який також представляє інтереси відповідача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено наступне. 12 листопада 2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 512 (а.с. 4). У липні 2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить розірвати шлюб та поділити майно (а.с. 150-154). Ухвалою суду від 02.08.2017 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, однак станом на теперішній час судове рішення по даній заяві не ухвалено (а.с. 155). За час перебування у шлюбі, а саме 30.11.2007 року подружжям було придбано автомобіль, Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , який було зареєстровано на [PERSON] (а.с. 6). З відповідей Регіонального сервісного центра МВС в Харківській області № 31/20-1553 від 05.04.2018 та відповідно № 31/20-2419 від 31.05.2018 вбачається, що легковий автомобіль Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , який був зареєстрований з 30.11.2007 року за [PERSON] , перереєстровано на іншого власника - на ім`я громадянина [PERSON] , [INFO] , 02.09.2017 року на підставі договору купівлі-продажу 4292/17/001805, оформленого суб?єктом господарювання ТФ «Полюс» ПП, 02.09.2017 року. Вартість транспортного засобу склала 49 000 гривень (а.с. 5, 7). Згідно сформованої довідки за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, 09.09.2017 року автомобіль Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , знято з обліку для реалізації в ТСЦ № 6341 РСЦ МВС в Харківській області та 24.07.2018 року зареєстровано на ім`я громадянина [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу № 6350/2018/1035494 від 24.07.2018 року (а.с. 145). Згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Так, Верховним Судом України в постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-1912цс15 висловлено правову позицію, згідно якої укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Крім цього, правова позиція ВСУ, зазначена в Постанові ВСУ від 08.04.2015 у справі № 6-7цс15, зазначає, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, відсутність такої згоди сама но собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що сторони при укладенні договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу діяли недобросовісно, зокрема, що особа-покупець [PERSON] знав чи за обставинами справи не міг не знати про те, що [PERSON] не отримала згоди на це другого з подружжя та діяла недобросовісно, а тому правових підстав для застосування до виниклих правовідносин вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, немає. Крім того, відповідно до пункту 40 ПКМУ № 1388 від 07.09.1998 року реєстрація транспортних засобів скасовується - у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням. На підставі викладеного, суд вважає, що у визнанні договору купівлі-продажу спірного автомобіля Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним необхідно відмовити, а відтак не підлягають задоволенню і решта заявлених позовних вимог як похідні від вимоги про визнання договору недійсним, оскільки підстав для витребування спірного автомобіля у нового власника як і скасування державної реєстрації спірного автомобіля відсутні. Реєстраційні дії з транспортним засобом Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , були здійснені в межах чинного законодавства. Стосовно вимоги позивача щодо визнання автомобіля Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясувати джерело і час його придбання. Як зазначалось вище, з серпня 2017 року у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 642/3675/17, провадження 2/642/1425/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Обидва позови були об?єднані в одне провадженя та станом на сьогоднішній день рішення за даними позовами не прийнято (а.с. 155-164). Суд встановив, що у цивільній справі № 642/3675/17 про поділ майна подружжя [PERSON] не ставив питання стосовно визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та у даній цивільній справі № 642/2768/18, вирішуючи питання стосовно визнання спірного автомобіля Hyundai Accent, 2007 р.в., номер шасі (кузова рами): [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , суд позбавлений можливості встановити весь обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясувати джерело і час його придбання, оскільки дане питання підлягає детальному з?ясуванню у цивільній справі № 642/3675/17. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задовлення позову, вимоги щодо стягнення на користь позивача судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed