Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2013 року у розмірі 10985 грн. 52 коп. та судові витрати у сумі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н 12 жовтня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6700 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, проте належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. [INFO] позичальник [PERSON] помер, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із позовом до його спадкоємця - [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилась від спадщини у передбачені строки. У зв`язку із чим, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яка становить 10985 грн. 52 коп., що складається з тіла кредиту. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Зайцев М.П. направив до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та наголосив на тому, що померлий, підписуючи заяву про отримання коштів не був ознайомлений з умовами щодо нарахування відсотків та неустойки. Щодо стягнення заборгованості в порядку спадкування наголосив на тому, що кредитор пред`явив вимоги після спливу шестимісячного строку з для пред`явлення вимоги до спадкоємця. Більш того, відповідач після смерті свого чоловіка нічого не успадкувала. Представник позивача надав до суд відповідь на відзив, в якій послався на те, що позичальник був належним чином ознайомлений з умовами та тарифами банку. При цьому наголосив, що банк пред`явив до спадкоємця вимоги щодо наявного тіла кредиту. Також підкреслив, що банку стало відомо про смерть позичальника лише 07 квітня 2017 року, після чого пред`явив свої вимоги до нотаріуса. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] та її адвокат Зайцев М.П. в судовому засіданні були відсутні. Адвокат відповідача надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за їх відсутності. Проти вимог позову заперечують з підстав, викладених у відзиві. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Зі змісту позовних вимог вбачається, що 12 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, де зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Відповідно до наданого розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача, як зі спадкоємця позичальника заборгованість у розмірі 10985 грн. 52 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2017 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 19. Позивач, пред`являючи позов до [PERSON] посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України та наголошує на тому, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Всупереч цього, доказів фактичного проживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. З копій паспортів позичальника та відповідача вбачається, що вони дійсно зареєстровані за однією адресою у [ADDRESS] . Разом з тим, сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, проживала разом зі спадкодавцем та прийняла після померлого спадщину. З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2017 року позивач, в порядку ст. 1281 ЦК України направив на адресу Генічеської державної нотаріальної контори претензію кредитора із запитом про наявність спадкової справи після померлого боржника, на що отримав відповідь про необхідність здійснити оплату за перевірку по Спадковому реєстру щодо наявності заведення спадкової справи. 12 листопада 2018 року позивач направив до відповідача лист-претензію із вимогою про сплату заборгованості боржника, на що позивач повторно за вихідним від 04 квітня 2018 року направив претензію. На виконання ухвали Генічеського районного суду від 03 червня 2020 року приватним нотаріусом Карпенком О.Г. було надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру за № 60623865, відповідно до якої 18 грудня 2017 року Генічеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу (номер у спадковому реєстрі: 61759900) після смерті [PERSON] . Державний нотаріальний архів Херсонської області надав до суду копію спадкової справи за № 278/2017 року після смерті [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що спадкова справа відкрита 18 грудня 2017 року, у зв`язку із отриманням претензії кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» від 28 липня 2017 року. Також в ході запитів до Спадкового реєстру, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру кадастру, зроблених за клопотанням представника позивача, спадкове майно не встановлено. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що нотаріальним органом після смерті позичальника заведена спадкова справа за претензією кредитора, докази що свідчать про набуття відповідачем статусу спадкоємця у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України відсутні, як й відсутні відомості щодо наявності та вартості самого спадкового майна, в межах якого спадкоємець може відповідати за борговими зобов`язаннями. Враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. Також слід зазначити, що суд не прийняв позицію представника відповідача щодо врахування позиції Великої Палати Верховного Суду щодо необґрунтованості нарахування та стягнення складових частин вартості кредиту, оскільки позивач, звертаючись до суду пред`явив вимоги лише щодо стягнення самого тіла кредиту. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed