Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

23. 09. 2014 ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 498 232, 52 дол. США (що було еквівалентно на час звернення до суду 5844266, 46 грн.), а також понесених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON] порушують умови договорів поруки від 12. 10. 2005, за якими останні виступили солідарними боржниками, поручилися за виконання зобов'язань ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» за кредитним договором від 12. 10. 2005 № 6.6.-61 з укладеними в подальшому додатковими угодами № № 1, 2, 3, та не виконують свої зобов'язання щодо своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості. В добровільному порядку поручителі суму заборгованості не сплачують, що і стало підставою для звернення позивача до суду. До судового засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися вчасно, причин неявки суду не повідомили, відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглядалась за їхньої відсутності, суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12. 10. 2005між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк») та ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» було укладено кредитний договір від 12. 10. 2005 № 6.6.-61 з укладеними в подальшому додатковими угодами № № 1, 2, 3, відповідно до яких ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» було надано кредит у розмірі 835500, 00 дол. США з кінцевим терміном повернення 10. 01. 2010. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Позивачем зазначене зобов'язання виконано в повному обсязі, однак боржник ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» кредитне зобов'язання не виконав. Станом на 15. 06. 2014 заборгованість ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» за кредитним договором від 12. 10. 2005 № 6.6.-61 становила 498 232, 52 дол. США (що було еквівалентно на час звернення до суду 5844266, 46 грн.), і складається з заборгованості за відсотками - 437806, 86 дол. США., за адміністративною комісією - 3000, 00 дол. США, з пені - 57425, 66 дол. США. В якості забезпечення виконання кредитного договору від 12. 10. 2005 № 6.6.-61 12. 10. 2005 між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки , відповідно до яких останні поручилися перед кредитором за виконання ТОВ телерадіокомпанія «Возрождение» в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору від 12. 10. 2005 № 6.6.-61. Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. вказаних договорів поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником як солідарні боржники. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наслідками розгляду вказаної справи 19. 09. 2014 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Судом встановлено, що умовами кредитного від 12. 10. 2005 було передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Також встановлено, що останній платіж боржника з погашення відсотків та пені було здійснено за період з 25. 06. 2009 по 26. 07. 2009. В подальшому боржник мав сплатити вказані платежі за період з 27. 07. 2009 по 24. 08. 2009 не пізніше 24. 08. 2009, однак їх не сплатив, як і не сплачував їх у подальшому. Таким чином вимогу до поручителів про виконання ними солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно було бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (з погашення відсотків та пені), тобто з 24. 08. 2009, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Однак таку вимогу у визначений вище час позивач не пред'явив, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів.

Outcome: dismissed