Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

02.09.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Українські Фінансові операції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: Білокуракинський РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Приватний нотаріус КМНО Баршацький І.В. В своїй заяві позивач посилається на те, що 27.01.2021 приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за № 6471 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором № 403227 від 10.02.2019 у розмірі 22301,43 грн. за період з 11.03.2019 по 19.01.2021, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 500,00 грн., про який позивач дізнався після отримання від Білокуракинського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) постанови від 29.07.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на користь ТОВ «Українські Фінансові операції». При цьому, державним виконавцем Ведмеденко Д.В. 02.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65011467 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6471 від 27.01.2021. Оскільки позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, бо будь-яких договорів з відповідачем не укладав вказаним, розміром заборгованості, нарахованим з порушенням умов Кредитного Договору, що вимоги до нього пред`явлені після спливу строку позовної давності, а вчинення виконавчого напису нотаріусом - незаконним, тому просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 02.09.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 02.09.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення на заробітну плату боржника по виконавчому провадженню № 65011467 на підставі вчиненого приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. виконавчого напису від 27.01.2021 № 6471, який оскаржується боржником у судовому порядку, до прийняття судового рішення у даній справі. 11.11.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача, адвокат Швець М.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до ТОВ «Українські фінансові операції» у судові засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. Треті особи: Білокуракинський РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Приватний нотаріус КМНО Баршацький І.В. у судові засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяви та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. При таких обставинах суд визнав неявку представника відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2019 між ТОВ «ФК «Верона» та позивачем по справі [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № 403227, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредитні кошти на рахунок платіжної картки у користування із встановленням кредитного ліміту 3000 грн. строком на 29 днів, із нарахуванням процентів у розмірі 1,90 %. Зазначені обставини підтверджуються копією пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферта) № 403227, що був наданий позивачем. З матеріалів справи слідує, що 27.01.2021 приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за № 6471, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові операції» заборгованість за Кредитним договором № 403227 від 10.02.2019 у розмірі 22301,43 грн. за період з 11.03.2019 по 19.01.2021, що складається з 3000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1653, 00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 17648,43 грн. - строкова заборгованість за пенями за період з 11.03.2019 по 12.03.2020. За вчинення даного виконавчого напису також стягується плата в розмірі 500 грн., яка також підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника становить 22801,43 грн. 02.04.2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 27.01.2021 року, державним виконавцем Білокуракинського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Силкіним О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові операції» заборгованості в розмірі 22801,43 грн. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність виконавчого напису, відповідач не надав, в тому числі не підтвердив розміру нарахованої суми заборгованості. Таким чином в силу об`єктивних причин, суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача щодо безпідставності вчинення 27.01.2021 приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. виконавчого напису, зокрема щодо спливу строку позовної давності, а також щодо відсутності на час вчинення виконавчого напису документів, які б відповідно до чинного законодавства свідчили про існування безспірної заборгованості. Зважаючи, що позивач виконав всі передбачені процесуальним законом вимоги щодо надання доказів, суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на доведення своїх позовних вимог, оскільки позивач не може довести ту обставину, існування якої він заперечує, отже у нього не може існувати матеріальних доказів наявності певної обставини, а саме відсутності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал». За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 р. у справі № 419/2304/18 зазначив, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Необхідність цього принципу підтверджена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, (провадження № 14-473цс18), в якій зазначено, що «згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, незважаючи на те, що в силу вищезазначених обставин суд був позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача, суд має право самостійно визначити правову кваліфікацію щодо спірних правовідносин та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини та які позивачем самостійно в позовній заяві не зазначалися. Так, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 6471 від 27.01.2021 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 - 91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Як встановлено судом, Кредитний договір від 10.02.2019 № 403227 було укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Баршацького І.В. №6471 від 27.01.2021. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1362 грн. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved