Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

у липні 2021 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.06.2015 між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який розірваний рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 12.10.2020. Відповідно до виконавчого листа позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21.02.2017 у до досягнення донькою повноліття. Натомість позивач стверджує, що на даний час на його утриманні ще перебуває його батько [PERSON] , який є пенсіонером і наразі потребує постійного лікування. У зв`язку з викладеним позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/3 частки до ј, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29.07.2021 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 22). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив (а.с.35-37), пояснивши, що з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів, натомість він допомагає батьку, який є пенсіонером, повинен сплачувати комунальні послуги, а тому вказаний розмір аліментів є непосильним для нього. Також пояснив, що коли було ухвалене рішення про стягнення аліментів він також працював, працює і на даний час, аліментів більше нікому не сплачує, заборгованість по аліментам виникла тому що документи довго пересилалися на іншу виконавчу службу у зв`язку зі зміною роботи, про що він не повідомив виконавчу службу. Відповідачка позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.30,31), пояснивши, що такий розмір аліментів є необхідним для дитини, оскільки позивач крім аліментів жодної допомоги не надає. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірвано, [PERSON] \~після розірвання\~шлюбу змінено\~прізвище на\~дошлюбне \~ [PERSON] , що вбачається з копії рішення Машівського районного суду Полтавської області від 12.10.2020 (а.с.9). За рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13.03.2017, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 21.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Розмір заборгованості з виплати аліментів станом на 01.07.2021 становить 3974,21 грн (а.с. 12). Як убачається з довідки, виданої ТОВ «Компанія «Фармко», позивач [PERSON] працює в товаристві електромонтером та його дохід з 01.05.2021 по 31.05.2021 склав 3\~841,54 грн (а.с. 13). Позивач має батька пенсіонера, що вбачається з копії свідоцтва про народження та пенсійного освідчення (а.с. 14-16). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192\~СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд уважає що позивачем не доведено погіршення його матеріального становища, оскільки він працює, непрацездатний батько позивача отримує пенсію, розмір аліментів, який визначений судовим рішенням на утримання єдиної доньки позивача, не є надмірним, а тому з метою збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed