Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Альфа» (надалі ПСП «Альфа»), в якому просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року, за кадастровим номером 1423384500:05:000:0387, укладений між ним та ПСП «Альфа», зареєстрований відділом Держкомзему у Мар`їнському районі Донецької області 30.11.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 070435 виданого розпорядженням Мар`їнської районної державної адміністрації № 402 від 22.11.2002 року є власником земельної ділянки за кадастровим номером 1423384500:05:000:0387, площею 4.570 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначив, що відповідно до пунктів 1, 7 договору від 01.01.2009 року позивач надав відповідачу ПСП «Альфа» у платне користування строком на 20 років, земельну ділянку сільськогосподарського використання, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Луганської селищної ради, площею 4.570 га. За пунктом 9 договору, за користування вказаною у договорі земельною ділянкою орендар зобов`язується щороку сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з якої підлягає утримання до бюджету сума податку з доходів фізичних осіб у діючому розмірі. Відповідно до п. 11 та п. 12 договору, орендна плата за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендар зобов`язується вносити орендну плату за цим договором у строк до 30.11. поточного року. Стверджував, що орендар, починаючи з 2015 року орендні зобов`язання за договором не виконує, чим порушує умови зазначеного договору. Отже, посилаючись на положення статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі», частини 2 ст. 651 ЦК України, позивач вважає, що орендар взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, систематично не сплачує йому орендну плату, у зв`язку із чим просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 01.01.2009 року між ним та відповідачем Приватним сільськогосподарським підприємством «Альфа», ЄДРПОУ 20347875 (а.с. 2-4). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 26.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків (а.с. 21). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 28). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 55-56). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.03.2021 року визнано явку позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою (а.с. 60). При розгляді справи позивач [PERSON] вимоги викладені в позові підтримав у повному обсязі та пояснив, що відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного 01.01.2009 року між ним та відповідачем, він до 2014 року отримував орендну плату. Після чого відповідач зобов`язання не виконує, орендну плату не сплачує. Вважає, що договір оренди повинен бути розірваний з підстав систематичної несплати орендних платежів. Звернув увагу, що земельна ділянка розташована на території підконтрольній органам державної влади України. Після чого до надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у вказаній справі (а.с. 30, 38, 39, 44, 45, 58, 60, 61,62, 63, 64, 68, 73, ). Відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Альфа» до суду представника не направив, неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в т.ч. за допомогою офіційного веб-порталу "Мар`їнського районного суду Донецької області", в порядку ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Лист із пошти повернуто із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, за наведених обставин, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст.178 ЦПК України (а.с. 31, 40, 41, 43, 57, 69, 71, 81-82). Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії паспорту громадянина України, копії довідки ВПО від 15.03.2017 року № 1443-29335, копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 070435 від 28.11.2002 року, план-схеми меж земельної ділянки відомостей про отримання доходів вбачається, що позивач [PERSON] є громадянином України, проживає в селі Славне Мар`їнського району Донецької області. Йому на праві власності належить земельна ділянка площею 4.570 га., за кадастровий № 1423384500:05:000:0387, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Луганської сільської ради Мар`їнського району Донецької області. Вказана земельна ділянка за актом прийому-передачі від 01.12.2012 року складеного в селі Луганське була передана у користування відповідачу ПСП «Альфа». Останній орендний платіж від відповідача, позивач отримав у третьому кварталі 2015 року (а.с. 8, 9, 10, 11-12, 13, 14, 18, 35). З листа позивача на про розірвання договору оренди землі від 17.03.2020 року направленого на адресу відповідача ПСП «Альфа» вбачається, що [PERSON] просить розірвати спірний договір оренди землі у зв`язку із несплатою орендних платежів, починаючи із 2015 року. Вказаний лист повернувся позивачу із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 27.04.2021 року (а.с. 15-17). Відповідно до пунктів 1, 7 договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.01.2009 року між позивачем та відповідачем ПСП «Альфа», та зареєстрованого відділом Держкомзему у Мар`їнському районі донецької області 30.12.2012 року за орендодавець [PERSON] надав відповідачу ПСП «Альфа» у платне користування строком на 20 років, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Луганської селищної ради, площею 4.570 га. За пунктом 9 договору, за користування вказаною у договорі земельною ділянкою орендар зобов`язується щороку сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з якої підлягає утримання до бюджету сума податку з доходів фізичних осіб у діючому розмірі. Відповідно до п. 11 та п. 12 договору, орендна плата за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендар зобов`язується вносити орендну плату за цим договором у строк до 30.11. поточного року. За пунктом 35 договору оренди земельної ділянки дія договору припиняється за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Пунктом 39 договору оренди земельної ділянки визначено, що сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. При цьому за пунктом 40 договору оренди земельної ділянки визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання стало наслідком нездоланної сили, тобто подій, настання яких ні орендодавець, ні орендар не спроможні були попередити ( повені. Пожежі, землетруси, стихійні явища, природи, тощо (а.с. 5-7). З витягу з ЄДР юридичних осіб наданого позивачем та дослідженим в ході судового розгляду вбачається, що відповідач ПСП «Альфа», ЄДРПОУ 20347875, зареєстровано за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, село Славне, вулиця Космонавтів, буд. № 11, в процесі припинення не перебуває та державна реєстрація змін про юридичну особу проведена 21.05.2015 року виконавчим комітетом Вугледарської міської ради (а.с. 27, 46-52). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.08.1998 року № 161-XIV (редакція на час правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договором оренди землі, орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.08.1998 року № 161-XIV (редакція на час правовідносин) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом «д» ст. 141 ЗК України визначено таку підстав припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Положення ст. ст. 525, 526 містять приписи, про те, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Із змісту ч. 1 ст. 612 ЦК України вбачається, що зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Положеннями ч. 1, 2, 6 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. При цьому Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО/ООС триває. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції станом на день звернення до суду селище Луганське Мар`їнського району Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р ( в редакції станом на 18.02.2015 року) село Славне Мар`їнського району Донецької області відносилось до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснювали свої повноваження. На час звернення до суд із зазначеним позовом, село Славне відноситься до населеного пункту, до населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 року № 79-р. Отже, наведені положення наведених норм дають підстави для висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки в разі систематичної несплати орендної плати, зокрема, із застосуванням положень ч. 2 ст. 651 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17). При цьому, на переконання суду, у цій справі необхідно встановити розмір та період заборгованості по орендній платі за землю, причини такої несплати і утворення у відповідача зазначеного боргу, особливості діяльності товаровиробника, обставини невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного 01.01.2009 року, позивач посилається на копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 070435 від 28.11.2002 року, договір оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року, план - схему земельної ділянки, витяг з ЄДРПОУ, відомості про відсутність орендних платежів, звернення до керівника ПСП «Альфа» від 17.03.2020 року з вимогою розірвати договір оренди та сплати орендних платежів (а.с. 5-10, 14-18, 46-52). Проте, витяг з ЄДР юридичних осіб не є доказом підстав не сплати орендних платежів, а тому він не може вважатися належним та допустимим доказом систематичного порушення договору оренди земельної ділянки. Із матеріалів справи встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в селищі Луганське Мар`їнського району Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а відповідач ПСП «Альфа» зареєстровано в селі Славне Мар`їнського району Донецької області, яке спочатку не контролювалось органами державної влади України, а на час судового розгляду відноситься до населеного пункту, до населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення. Таким чином, вказані обставини є загальновідомими та в силу вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують додаткового доказування. Досліджуючи питання чи мали місце обставини, на які позивач посилається у позові за означеним договором оренди, то суд зазначає таке. Положеннями ч. 4 ст. 14 ЦК України передбачено, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання тільки у випадках, встановлених договором або актом цивільного законодавства. При цьому згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Положеннями пунктів. 9, 12 договору оренди земельної ділянки від 01.01.2009 року передбачено, що за користування вказаною у договорі земельною ділянкою орендар зобов`язується щороку сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з якої підлягає утримання до бюджету сума податку з доходів фізичних осіб у діючому розмірі. Орендар зобов`язується вносити орендну плату за цим договором у строк до 30.11. поточного року. Проте, згідно п. 39 договору сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (а.с. 5-7). Між тим, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру та періоду утворення заборгованості, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача та невиконання зобов`язань, покладених на нього умовами договору оренди земельної ділянки, зокрема, із початку періоду проведення АТО, тобто з 14.04.2014 року, як і не надано доказів дійсної фактичної можливості діяльності цього підприємства, користування ним спірною земельною ділянкою, для проведення підприємницької та інших видів діяльності, враховуючи факт знаходження спірної земельної ділянки на території селища Луганське Мар`їнського району Донецької області, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень. Позивачем не заперечуються обставини того, що відповідач змінив своє місце знаходження, що слідує із матеріалів позову. Проте зміна юридичної адреси не є доказом умисного ухилення від виконання договірних зобов`язань та використання земельної ділянки. Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем факту систематичного порушення орендарем обов`язку з внесення орендної плати, що за правилами статей 1, 13, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ст. 651 ЦК України є визначальним у розумінні істотних порушень та може бути підставою для розірвання договору оренди землі. Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, позивач не зазначив і суд не встановив. Доводи позивача [PERSON] про те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території підконтрольній України не є слушними так як матеріалами справи встановлено, що належна йому на праві власності земельна ділянка, розташована на території Луганської селищної ради Мар`їнського району Донецької області, яка є окупованою територією. За вищенаведених обставин, вимоги позивача [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного 01.01.2009 року між ним та ПСП «Альфа» у встановлений ЦПК України спосіб є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed