Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

02.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем, який зареєстрований відділом у справах реєстрації актів громадського стану міста Каїр Арабської Республіки Єгипет 12 січня 2014 року, про що складено офіційний шлюбний договір № 56, літера К, рік 2014. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 17, 18 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.58 ЗУ «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст.ст. 60,63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, в якій подружжя мало останнє місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя може обрати право, що буде застосовуватись до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного проживання. Відповідно до ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, та якщо відповідач у справі має місце проживання на території України. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13, справи про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, підсудні судам України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб, у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один із яких проживає в Україні, питання підсудності визначається загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. 12 січня 2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Каїр Єгипту [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що 12 січня 2014 року складено офіційний шлюбний договір номер 56, літера К, рік 2014 ( а.с. 8-9). З матеріалів справи вбачається, що угода про підсудність справи з іноземним елементом між сторонами відсутня, однак відповідач є офіційно зареєстрованим на території України, як і позивачка у справі (а.с. 4-5 - копія паспорту, а.с. 20, 21 - довідки). Судом встановлено, що позивачка вважає, а відповідач проти цього не заперечує, що примирення неможливим, оскільки вони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, їхня сім'я розпалася остаточно, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 58,60, 63,76 Закону України "Про міжнародне приватне право",

Outcome: approved