Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Направленою заявою позивач просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання спільної дитини до 10 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що отримує мінімальну заробітну плату, її доходів недостатньо для утримання дитини, а також вказує, що дитина часто хворіє. Крім цього, посилаючись на Закон України "Про державний бюджет України на 2019 рік", зазначає, що з часу призначення аліментів їх розмір змінився та, відповідно, має бути збільшений. Посилаючись також на той факт, що відповідач є зареєстрованим як фізична особа-підприємець, має стабільний дохід, вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ст. 274 ЦПК України. Як позивачу, так і відповідачу ухвалою суду від 6.09.2019 року відмовлено у клопотанні та заяві відповідно про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 16.07.2005 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Від даного шлюбу [INFO] народилась дитина - [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано, а спільну дитину, [PERSON] , [INFO] - залишено на вихованні та утриманні матері (а.с. 8). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11.08.2011 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 20.07.2011. Рішенням Житомирського районного суду від 30.09.2015 року [PERSON] відмовлено у позові до [PERSON] про зміну розміру присуджених аліментів (а.с. 10). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30.11.2015 року рішення Житомирського районного суду від 30.09.2015 року скасовано, позов [PERSON] задоволено. Розмір аліментів, присуджених рішенням Житомирського районного суду від 11.08.2011 року зменшено з 1/4 частини всіх видів доходів до 1/6 частини. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.03.2016 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення апеляційного суду Житомирської області від 30.11.2015 року залишено без змін (а.с.58-59). Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 46-49), яким просив відмовити в позовних вимогах. В обґрунтування відзиву зазначив, що вважає рішення апеляціного суду Житомирської області від 30.11.2015 року законним та обґрунтованим, що підтверджується і ухвалою суду касаційної інстанції. Зазначив, що на його повному утриманні знаходиться дружина [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що і стало причиною зменшення розміру присуджених аліментів. Заперечив також щодо наявної заборгованості перед позивачем по алемінтам на утримання дочки [PERSON] та вказав, що на момент подачі відзиву на позов такої заборгованості немає, долучив довідку-розрахунок та копії квитанцій. З приводу матеріального становища відповідач зазначає, що воно погіршилось, оскільки за останній період він втратив основне місце роботи. З приводу доходу відповідач вказав, що зазначена в позові сума в розмірі 118 367, 69 гривень не є його чистим доходом, а згідно роз`яснень відповідно до листів ДПА України є валовою виручкою підприємця за 4-й квартал 2018 року. Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що вже сплачує на користь дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі, більшому ніж мінімальний, а саме - в розмірі 1 207, 66 гривень. Відповіддю на відзив на позовну заяву позивач заперечила проти викладених відповідачем у відзиві на позов обставин. Зазначила, що факт наявності у відповідача другої дитини та непрацюючої дружини не може слугувати підставою для зменшення аліментів на інших дітей. Посилаючись на лист Головного управління ДФС у Житомирській області від 7.05.2019 року, з якого вбачається, що дохід відповідача за І квартал 2019 року становить 85 694, 60 гривень, позивач у відповіді на відзив вказує, що саме ця обставина стала підставою для звернення до суду з позовом. Суд критично ставиться до викладених у відповіді на відзив обставин, оскільки позовна заява датована 11.04.2019 року, а зазначена відповідь Головного управління ДФС у Житомирській області датована 7.05.2019 року. Відтак, посилання позивача на той факт, що саме розмір доходу, отриманого відповідачем у І кварталі 2019 року був підставою для звернення до суду з даною заявою є необґрунтовани та безпідставним. Крім цього, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідь на відзив не містить дати та підпису його автора - [PERSON] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Суд критично сприймає та не бере до уваги у якості доказів при вирішенні питання саме про збільшення розміру аліментів консультативні висновки, товарні чеки, абонементи на відвідування дитиною басейну, чек про оплату вітамінів, оскільки вказані витрати позивача мають компенсуватися за рахунок оплати аліментів або за рахунок стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів, суд враховує той факт, що заявником не доведено і матеріалами справи не підтверджується наявність вказаних та визначених законом підстав для зміни розміру аліментів у бік їх збільшення, що унеможливлює дійти висновку про спроможність їх сплати відповідачем, зокрема, і у заявленому розмірі. Зміна на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів також не може бути підставою для подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів. Відтак, позовна вимога про збільшення розміру аліментів не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed