Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

14.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608,1218,1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України - Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. На виконання вимог зазначених норм, позивачем 08.07.2018 року була направлена претензія кредитора до Другої Нікопольської державної нотарільної контори, а 26.11.2018 року отримано відповідь Другої Нікопольської державної нотарільної контори. Враховуючи , що позичальником заборгованість сплачена не була, яка станом на дату смерті за кредитним договором № б/н від 14.07.2006 року становить 12 314 грн. 03 коп., просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12 314 грн. 03 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Представник позивача надав суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність (а.с. 39). Ухвалою про відкриття провадження від 09.12.2019 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 20.02.2020 року об 10:00 год. 20.02.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 01.04.2020 року на 08.30 годину (а.с. 51-52). Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України , опублікованого 28.02.2020 року (а.с. 78). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідач не скористався своїм на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо його вимог і змісту до суду не направила. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 14.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 12, 13-18). Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 19), [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті [PERSON] , утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 14.07.2006 року, яка становить 12 314 грн. 03 коп. (а.с. 5-11). Як передбачено ст. 11 Цивільного кодексу України договір є зобов`язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява N 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява N 21722/11, § 170)). Принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема щодо застосування статті 1281 ЦК України. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, за змістом цієї статті ЦКУ не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати. Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. ( п.189). Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається із повідомлення Другої нікопольської державної нотаріальної контори № 5/1041/2020 від 27.02.2020 року (а.с. 56) вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 12/2015. В матеріалах спадкової справи зберігається зареєстрована Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 15.01.2015 року претензія кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо спадкоємців [PERSON] (а.с. 60). Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою Претензія ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслана до Другої нікопольської державної нотаріальної контори 24.12.2014 (а.с. 63, зворот), про що повідомлено ПАТ КБ «ПриватБанк» . Матеріали спадкової справи містять також претензію кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстровану 24.07.2018 року у Другій нікопольській державній нотаріальній конторі (а.с. 68-69) та відповідь від 24.07.2018 року, згідно якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита згідно претензіі у 2015 році, відомості про коло спадкоємців відсутні (а.с. 76, зворот). Зважаючи на те, що Банк дізнався про відкриття спадщини у 2015 році, коли звернувся до нотаріальної контори з претензією , зареєстрованої 15.01.2015 року, тому, право вимоги у Банка виникло з 15.01.2015 року, однак позивач звернувся до суду лише в 14.11.2019 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на право пред`явлення вимоги до спадкоємця, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Суд зазначає, що шестимісячний строк на право пред`явлення вимоги до спадкоємця пропущено і щодо вимоги, претензії, від 24.07.2018 року. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15. Верховний Суд України зазначив, що «оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців». Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що оскільки, кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до [PERSON] . Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості слід відмовити. У зв`язку з цим, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.

Outcome: dismissed