Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Нова лінія», власника торгівельної мережі «Нова лінія» Шандар О.Л., виконавчого директора АТ Торгівельний центр «Нова лінія» Крупчак М.Ф. в якому просила поновити строк на подачу позову, анулювати наказ №НЛ-8/252-к від 05.10.2012р. про звільнення за прогули з анулюванням запису у трудовій книжці, поновити позивачку на посаді з урахуванням пільг, передбачених законом, довідкою МСЕК, Податковим кодексом та КЗпП України, а також відшкодувати завдану моральну шкоду у сумі 30 820 грн. Вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним наказом позивачка була звільнена з роботи за, нібито, прогули без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. Позивачка вказує, що мотиви звільнення є надуманими, оскільки при оформленні на роботу за усною домовленістю всім інвалідам, які працювали на підприємстві, був встановлений один робочий день на тиждень, в який вони отримували тижневий обсяг роботи. Вважаючи, що роботодавець неправильно обчислює розмір щомісячних відрахувань, позивач звернулась з вимогою компенсувати неправильне відрахування або надати матеріальну допомогу, а також офіційно обґрунтувала щоденну відсутність в офісі, проте, її пояснення не були прийняті до уваги. Позивач зазначає, що на власника покладається обов'язок створення пільгових умов праці для інвалідів, однак, роботодавець вимагав від позивача щоденно знаходитися на робочому місці у визначені години, що позивач не мала можливості виконати. Позивач вважає, що її звільнення було сплановано і зроблено цілеспрямовано за мотивами особистої неприязні, вимога надати пояснення щодо відсутності на робочому місці мала формальний характер, незаконним звільненням позивачці була завдана моральна шкода, вона була вимушена звернутися до лікарні, не мала коштів на лікування та харчування. У судовому засіданні позивач по тих же підставах підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Під час обговорення причин пропуску строку звернення до суду позивач пояснила, що спочатку не бажала звертатися до суду, зверталась в інші інстанції, сподіваючись, що питання буде вирішено на її користь без звернення до суду. Представник відповідача ПАТ «Нова лінія» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову на підставі наданих письмових заперечень. Інші особи, яки беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв'язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕ (а.с.7 зв.б). Згідно наказу директора Торгівельного центру ЗАТ «Нова лінія» від 14.09.2007р. №НЛ-8/39-К позивач була прийнята на роботу на посаду прибиральника виробничих приміщень (торговий зал) з 14.09.2007 року на графік роботи основний 20 (а.с.93). Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача графік роботи, на який була прийнята позивач - п'ятиденний робочий тиждень, режим роботи: з 08 год. 30 хвил. до 12 год. 30 хвил., норма робочого часу - 20 годин в тиждень. Також відповідачем надана копія індивідуальної програми реабілітації інваліда №216, з якої вбачається, що [PERSON] може працювати прибиральницею (а.с.108-110). Позивачем надана копія цієї же індивідуальної програми реабілітації інваліда №216, в якій слово «прибиральник» закреслено. Наказом директора-розпорядника ТЦ АТ «Нова лінія» від 05.10.2012р. №НЛ-8/252-К [PERSON] звільнено із займаної посади прибиральника виробничих приміщень (торговий зал) з 05.10.2012р. за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України. Підстава: акти про невихід на роботу [PERSON] без поважної причини за період з 18.06.2012р. по 05.10.2012р., службова записка юрисконсульта від 03.10.2012р., табеля обліку робочого часу (а.с.113). Листом відповідача від 05.10.2012р. за вих. № 936 позивача повідомлено про звільнення, запропоновано з'явитися 08.10.2012р. у відділ кадрів для отримання трудової книжки та остаточного рахунку (а.с.88,90). З акту ПАТ «Нова лінія» від 18.10.2012р. слідує, що [PERSON] 18.10.2012р. о 10 год. 45 хвил. відмовилась підписувати наказ про звільнення, отримати розрахунок при звільненні та трудову книжку (а.с.112). Згідно особової картки позивача, копія якої є в матеріалах справи, трудову книжку вона отримала 24.12.2012р. (а.с.94-95). У судовому засіданні позивачка пояснила, що копію наказу про звільнення вона отримала 25.12.2012р. Відповідач листами від 26.06.2012р. за вих. №219 та від 03.07.2012р. за вих. №220 повідомив позивача про необхідність надання пояснень з приводу її відсутності на робочому місці з 18.06.2012р. (а.с.84,85). Аналогічні листи були направлені відповідачем на адресу позивача із роз'ясненням режиму та графіку її роботи 03.08.2012р., 27.08.2012р. (а.с.86,87), факт їх отримання позивачем не заперечувався. Згідно акту відповідача від 03.07.2012р. [PERSON] відмовилась від надання пояснень з приводу її нез'явлення на роботу (а.с.111). З актів відповідача від 18.06.2012р. - 28.09.2012р. слідує, що [PERSON] у вказані дні була відсутньою на робочому місці (а.с.116-203). Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Невихід працівника на роботу в зв'язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров'я, не може бути звільнений за п. 3 чи п. 4 ст. 40 КЗпП. Власник або уповноважений ним орган можуть у зв'язку з цим розірвати трудовий договір за п. 2 ст. 40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови. У судовому засіданні позивач наполягала на тому, що при прийнятті на роботу в усній формі між нею та роботодавцем була досягнута домовленість щодо графіку її роботи, який становив явку на роботу один день на тиждень. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти цього, вказуючи, що графік та режим роботи складає 20 годин на тиждень з 08-30 до 12-30, про що неодноразово письмово повідомлялась позивач. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стороною позивача не надано судові належних та допустимих доказів існування іншого індивідуального графіку роботи стосовно неї, ніж той, про який повідомлялося у листах адресованих позивачці, доказів на підтвердження того, що відповідач був обізнаний про внесення змін до індивідуальної програми реабілітації інвалідів в матеріалах справи немає, із заявою про неможливість виконання посадових обов'язків за станом здоров'я позивач звернулась до відповідача лише 18.10.2012р., тобто, вже після її звільнення. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що позивач протягом більше ніж трьох місяців систематично не виходила на роботу, до звільнення їй пропонувалося надати письмові пояснення з приводу її неявок на роботу, неодноразово роз'яснювався графік та режим роботи, доказів поважності неявок на роботу позивачем не надано, до прийняття відповідачем рішення про звільнення позивача остання не повідомляла про неможливість за станом здоров'я виконувати роботу, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що заявлені позові вимоги не підлягають задоволенню за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed