Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ЖБК «Юпітер», [PERSON] про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії. 30 червня 2016 року позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявлено відвід головуючому судді у справі. Заява про відвід обґрунтована порушенням головуючим суддею положень статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині дотримання граничних строків розгляду справи та порушення права на розгляд справи неупередженим судом. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, заява позивачів про відвід головуючому у справі судді не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справ і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб, сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений ч.3 ст.11-1 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою. Статтею 309 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції може бути, у тому числі, порушення норм процесуального права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). У своєму рішенні від 15 липня 2010 року у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43). У контексті об'єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III). У своїй заяві про відвід головуючому у справі судді позивачами не зазначено переконливих доводів з приводу відсутності її безсторонності при вирішенні даної справи, виходячи з суб'єктивного критерію оцінки неупередженості судді. Крім того, щодо посилання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на те, що оголошення суддею перерви у розгляді справи тривалістю 1,5 місяці слід зазначити наступне. Побоювання позивачів щодо відсутності неупередженості головуючого у справі судді є об'єктивно необґрунтованими, позаяк тривала перерва у розгляді справи була зумовлена значним навантаженням судді Шумейко О.І. і у зв'язку з цим з об'єктивною неспроможністю призначити розгляд справи за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ЖБК «Юпітер», [PERSON] про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії раніше. Інші обставини, на які посилаються особи, що заявили відвід, є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об'єктивність і неупередженість головуючого у справі судді, якому заявлено відвід.

Outcome: dismissed