Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

30 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування заяви вказувала, що 15 червня 2002 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 11 жовтня 2005 року шлюб було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.10.2005 з відповідним актовим записом № 146. Протягом 15 років позовну заяву про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини вона не подавала. Останній рік їй важко самій забезпечити матеріально - вікові потреби дитини. Відповідач, життям сина не цікавиться, кошти на розвиток дитини та її потреби не надає. Син [PERSON] навчається в Республіці Польша. Однак, відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участь у її вихованні. Їй відомо, що матеріальне становище відповідача дозволяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина [PERSON] , так як він працює та має стабільний постійний дохід, фізично здоровий. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.10.2020 справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 13 жовтня 2020 ороку відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Вказував, що з відповідачем по справі (позивач по первісному позову) перебував у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року по 11 жовтня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який з липня місяця 2019 року проживає з ним і перебуває на його утриманні. Виключно за його рекомендацією [PERSON] було прийняте рішення про здобуття освіти у Польщі. На реалізацію чого ним було вчинено ряд активних і послідовних дій спрямованих на отримання відповідної візи, послідуючого переїзду до Польщі, поселення і організації побуту, та забезпечення життєдіяльності дитини на час проживання та навчання у Польщі. Увесь тягар необхідних фінансових витрат лежить тільки на ньому. Також ним безпосередньо здійснюється відповідна оплата придбання авіаквитків для сина, вартості самого навчання у навчальному закладі Польщі, а також регулярні грошові перекази на його банківську картку для забезпечення життєдіяльності сина, також ним оплачується і поліс обов`язкового страхування його на період перебування у Польщі. Відповідачка по справі працездатна, має відмінний стан здоров`я, інших утриманців не має, може у повній мірі виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. 19 жовтня 2020 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, вказував, що заявлений до нього позов не визнає повністю. Зазначав, що дійсно від шлюбу з позивачем він має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якому наразі виповнилося 16 років. Після припинення з позивачем шлюбу, вони проживають окремо. Позивач не зверталась до суду , оскільки 15 років він надавав утримання на дитину в твердій грошовій сумі. Розмір такого утримання був достатнім, тому не було заявлено жодної вимоги. Наведені в позовній заяві обґрунтування, не заслуговують на увагу та не підтверджені жодним належним і допустимим доказом, особливо в частині її тверджень про те, що він добровільно не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участь у її вихованні. Позивач до свого позову не долучила жодного належного і допустимого доказу її особистої участі у виконанні свого батьківського обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копія документу на іноземній мові, вказана позивачем у додатку до її позову під номером 5, поіменована, як «Свідоцтво про переведення на 2 навчальний курс [PERSON] », не перекладена на мову, зрозумілу суду і також належним чином не посвідчена. Після припинення шлюбу з позивачем, він продовжував і продовжує зараз належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню власної дитини. Вказував, що він має серйозне захворювання очей, яке може призвести до повної втрати зору. У листопаді 2007 року він створив нову сім`ю, в якій народилося двоє дітей. Він, як батько, також зобов`язаний утримувати і утримує своїх малолітніх доньок. При цьому, на утримання цих двох дітей ним витрачається значно менше коштів, ніж на утримання одного сина [PERSON] . Він надалі готовий утримувати сина, надаючи таке утримання, щомісячно, в твердій грошовій сумі, у розмірі не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги [PERSON] , викладені у пункті 4 резолютивної частини її позову від 30 вересня 2020 року є не конкретними, оскільки в супереч п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення того, на чию користь мають стягуватися аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа [PERSON] . 23 грудня 2011 року [PERSON] подала відповідь на відзив. Зазначала, що матеріальне становище відповідача дозволяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , так як він працює та має стабільний постійний дохід, фізично здоровий. Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів було поставлено десять запитань їй, як позивачу щодо обставин по справі. В зв`язку з цим повідомила, що дійсно, протягом 15 років, після припинення шлюбу, вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання спільної дитини. Причиною такого рішення є те, що відповідач по справі у 2005 році подав до суду позовну заяву щодо оспорювання батьківства та заявив клопотання про проведення ДНК тесту відносно дитини. Згодом, він відмовився від позову так як тест ДНК показав, що він є батьком дитини 99,9 %. Але, під час слухання зазначеної справи вона дуже страждала морально, була пригнічена, крім того таким позовом він принизив її, як жінку та матір. Тоді вона прийняла рішення, що більше жодного разу не зустрінеться з відповідачем та взагалі не буде мати з ним жодних справ. Для того щоб отримати додаткову соціальну відпустку на дитину, кожного року вона брала акт обстеження житлових умов та акт від голови вуличного комітету щодо складу сім`ї, який завірявся міською радою. Зазначені акти вона отримувала з 2008 року і вони знаходяться за місцем роботи. Тому твердження відповідача, що дитина не проживала з нею є абсурдними та такими, що усвідомлено вводить суд в оману. Обмежень у зустрічах дитини з батьком вона ніколи не робила, та навіть хотілось щоб вони спілкувались. Вона весь час офіційно працевлаштована. У 2019 році син поїхав на навчання до Республіки Польща та його навчання та проживання витрачається дуже багато коштів, так оплата житла кожного місяця дитини у Сважендз коштує 4500 грн., харчування кожного місяця коштує 4000 грн., оплата повара - вихователя коштує 800 грн. кожного місяця, поповнення мобільного телефону коштує близько 300 грн. на місяць, на заняття з репетитором коштує близько 3500 грн. на кожного місяця, крім того кишенькові витрати складають близько 1500 грн. на місяць. Син вже дорослий і тому просить купувати йому одежу стильну та якісну, що також є додатковими витратами. Усний договір щодо узгодження участі відповідача в рівних долях з нею у матеріальному забезпеченні сина на період його проживання і навчання за кордоном дійсно був, проте кожного разу їй потрібно телефонувати відповідачу та майже вмовляти надати кошти дитині, що також підтверджується перепискою у вайбері. Відповідач не надає регулярно допомогу, що підтверджується наданими чеками за червень 2020 року та жовтень 2020 року. Вона не заперечує проти сплати аліментів на рахунок сина [PERSON] . Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання однієї дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] 18 лютого 2021 року в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність представника позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с. 190). Відповідач [PERSON] 18 лютого 2021 року в судове засідання не з`явився, подав заяву, просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги по зустрічному позову підтримав, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити (а.с. 186). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 187). [PERSON] в судовому засіданні 01.12.2020 та 05.01.2021 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що батько спільної дитини [PERSON] , [PERSON] надає матеріальну допомогу, але їй постійно приходиться про це його просити, тому вона змушена була звернутися до суду. Свої позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти на користь сина в розмірі ј частини доходу [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні позову [PERSON] просила відмовити, оскільки син проживає з нею. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає [PERSON] та її сина [PERSON] , який перебуває на утриманні матері та бабусі. Їй достовірно відомо, що [PERSON] постійно випрошувала грошові кошти на утримання сина у [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає сім`ю [PERSON] з народження сина [PERSON] . Стверджувала, що батько дитини ніколи з ними не жив, [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . [PERSON] є приватним підприємцем, з сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживає разом з бабусею та мамою. З часу народження [PERSON] батько не цікавився життям та вихованням сина. Зі слів [PERSON] відомо, що він навчається в Польщі. Стверджував, що сестра [PERSON] оплачує репетиторів, харчування сина близько 10000 грн в місяць. Свідок [PERSON] пояснив, що все своє життя проживає з мамою та бабусею. З батьком бачився два рази в житті, з ним ніколи не відпочивав та не проживав. Допомоги від батька не отримував. Подарунок йому дарував один раз на Новий рік. Три рази батько зателефонував, після того, як мама звернулася до суду з позовною заявою. На даний час навчається в Польщі. Навчання безкоштовне, проживання платне. Кошти від батька отримував за проживання в Польщі, та останнім часом батько платив білет до Польщі. Мама з батьком домовлялися, що по черзі вони будуть оплачувати щомісячно йому проживання. Кошти на його рахунок були переведені батьком в червні та жовтні 2020 року та на новий рік. В грудні батько перерахував йому двома платежами по 3000 грн. В жовтні 2020 року 5000 грн. Щомісячно він витрачає на особисті потреби 4000 грн., репетитора 4500-5000 грн., харчування 2000-3000 грн. Батько вимагав від нього погодитися, щоб він написав, що проживає разом з батьком. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд встановив. 15 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 14). Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 липня 2004 року серія [NUMBER] з актовим записом № 191, зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області (а.с.16). 11 жовтня 2005 року шлюб між сторонами розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.10.2005 з актовим записом № 146 (а.с. 15). [PERSON] відповідно до шкільного свідоцтва навчається в Республіці Польша в м. Сважендзе (а.с. 17). 27 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2007 (а.с. 53). Від даного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження аерії [NUMBER] від 08.07.2008 та серії [NUMBER] від 27.04.2010 року відповідно (а.с. 54-55). Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 16 листопада 2020 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 188-189). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 80). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та в складі її сім`ї : [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 10.03.2020 (а.с. 81). Згідно Актів обстеження умов проживання від 12.10.2016, 05.10.32017 Син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] (а.с. 82,83). Відповідно до Акту від 04.10.2017 складений комісією в складі голови комісії, голови ОСББ «Старосвістька, 3» Поліщук В.В., та співвласників - [PERSON] , [PERSON] син підтверджений факт відсутності участі [PERSON] , батька неповнолітнього сина , [PERSON] , [INFO] , у його вихованні. Син [PERSON] разом з мамою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а проживають по [ADDRESS] . Батько, [PERSON] мешкає окремо від сина, має іншу сім`ю (а.с. 84). Згідно наданих квитанцій [PERSON] здійснила перекази на картковий рахунок сина [PERSON] 01.09.2020 на суму 1500 грн.; 03.09.2020 - 100 грн.; 08.09.2020 - 2000 грн.; 25.09.2020 - 2000 грн.; 10.09.2020 - 1800 грн.; 11.10.2020 - 200 грн.; 13.10.2020 - 300 грн.; 13.10.2020 - 100 грн.; 24.10.2020 - 40 грн.; 24.10.2020 - 150 грн.; 12.11.2020- 300 грн.; 06.11.2020- 500 грн.; 05.11.2020 купівля білету в Україну з Познані до Києва (аеропорт Бориспіль) вартістю 1071 грн 43 коп.; 15.12.2020 - 100 грн.;10.12.2020 - 200 грн.; 15.12.2020 - 50 грн. (а.с. 153-170) На рахунок представника POLSKO - UKRAINSKI CENTRUM SPOLKA Z ORGAN1CZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA "STUDY.WORK.BUSINESS", а саме [PERSON] . який займається організацією проживання сина [PERSON] , витрачено кошти з вересня 2020 року у розмірі 20 965, 13 грн., що підтверджується квитанціями: від 25.09.2020 - 5276, 38 грн.; від 24.10.2020 - 4020,10 грн.; від 24.10.2020 - 2613, 07 грн.; від 26.11.2020 - 4115, 58 грн.; від 27.12.2020 -4750, 00 грн. та комісія 190 грн. (а.с. 171-175). Відповідно до наданих квитанцій [PERSON] здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок сина [PERSON] [INFO] в сумі 4000,00 грн., 25.06.2020- 100,00 грн., 26.04.2020 - 9500,00 грн., 19.06.2020 - 1000,00 грн., 25.01.2020 - 300,00 грн., 27.02.2020 - 9000,00 грн., 24.01.2020 - 900,00 грн., 27.02.2020 - 9000,00 грн., 26.12.2019 - 900,00 грн.,04.01.2020 - 1300, 00 грн., 29.10.2019 - 9200,00 грн., 26.12.2019 - 3400, 00 грн., 26.08.20149 - 9000, 00 грн., 05.09.2019 - 3000,00 грн., 26.10.2020 - 4000,00 грн., 30.06.2020 оплата послуг в розмірі 420,00 грн., призначення платежу [PERSON] (а.с.33-39,42,65 ). [PERSON] відповідно до виписок із медичної картки амбулаторного хворого за 09.11.2015, 07.12.2019, 27.06.2020, 26.10.2020 періодично проходить лікування з приводу захворювання очей (а.с. 25-64). Згідно нотаріально посвідченої заяви від 10.06.2019 батьки [PERSON] та [PERSON] дали згоду на тимчасові поїздки за кордон до Республіки Польща та країн Шенгенської угоди з метою відпочинку та навчання у період з 10 червня 2019 року по 02 липня 2022 року , неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] (а.с. 176). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі надають грошову допомогу сину [PERSON] в значному розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відповідно до наданих квитанцій про перерахування грошових коштів сину та відповідно до усної домовленості, про що підтвердили сторони в судовому засіданні. Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, що [PERSON] порушує усну домовленість про надання грошової допомоги неповнолітньому сину на його утримання, в зв`язку з чим в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа [PERSON] необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог. Крім того встановлено, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] відповідно до пояснень свідків, неповнолітнього сина, та актів обстеження житлових умов, тому в задоволенні зустрічного позву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено, тому судовий збір не підлягає стягненню.

Outcome: dismissed