Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що 14.05.2004 року на підставі договору оренди землі № 6 йому було передано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1683 га, яка знаходиться на території Світязької сільської ради Шацького району Волинської області. Позивач мав намір збудувати на даній земельній ділянці торгово-побутовий комплекс, через що було розроблено відповідний проект для будівництва, а також отримано всі відповідні дозвільні документи. Проте до початку будівельних робіт, в порушення умов договору оренди земельної ділянки, було вирішено здійснити будівництво житлового будинку, що і було зроблено в подальшому. В даний час виникла необхідність оформити право власності на даний будинок, однак, так як вказане будівництво на наданій в оренду земельній ділянці виконано самочинно, без відповідного дозволу і без належного затвердженого проекту кошторисно-проектної документації та без дозволу інспекції держархбудконтролю для ведення будівельних робіт, просить суд визнати право власності на об'єкт самочинного будівництва - житловий будинок, що знаходиться в урочищі "Гушево" с. Світязь Шацького району Волинської області. У запереченні на позов представник відповідача Шацької РДА зазначає, що вимоги позивача є безпідставні, оскільки цільове призначення земельної ділянки на якій розташований самочинно збудований житловий будинок - землі комерційного призначення, а тому позивач в порушення ст. 96 Земельного кодексу України, не використовує землю за цільовим призначенням. Крім цього, зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він звертався до інспекції державного будівельного архітектурного нагляду щодо прийняття об'єкта який є предметом спору в експлуатацію. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Шацької районної адміністрації в задоволені позову просив відмовити, з підстав зазначених в письмовому запереченні. Представники відповідачів Світязької сільської ради Шацького району Волинської області та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що 14 травня 2004 року між підприємцем [PERSON] та Шацькою районною державною адміністрацією укладено договір оренди землі № 6, відповідно до якого позивачу надано у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1683 га, для будівництва та обслуговування торгово-побутового комплексу на 8 робочих місць. Цільове призначення даної земельної ділянки - землі комерційного призначення. /а.с.4-6/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] без належного затвердженого проекту кошторисно-проектної документації, без дозволу інспекції держархбудконтролю для ведення будівельних робіт, побудував на даній земельній ділянці індивідуальний житловий будинок. Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, прийняття в експлуатацію об'єктів без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Однак, [PERSON] не скористався правом та не звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за отриманням свідоцтва про відповідність збудованого об'єкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, а відразу звернувся до суду. Відповідно до п. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Пунктом 15 даного договору оренди передбачено умови збереження стану об'єкта оренди, зокрема: орендар зобов'язаний забезпечити використання землі відповідно до цільового призначення та умов її надання. Проте, [PERSON] порушив вимоги земельного законодавства, а також умов договору № 6 від 14.04.2014 року, здійснивши будівництво житлового будинку на земельній ділянці з цільовим призначенням - землі комерційного призначення. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що урочище «Гушове», в якому знаходиться земельна ділянка, що перебуває в користуванні [PERSON], належить до рекреаційної території /.с. 40/. Відповідно до ст. 50 ЗК України, до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 52 ЗК України, на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва», власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, і не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. По аналогії права, оскільки цільове призначення земельної ділянки позивача - землі комерційного призначення, відтак вона не може використовуватися під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача [PERSON] безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі статей 15, 16, 153, 378 Цивільного кодексу України статей 50, 52, 96, 125, 126 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6,

Outcome: dismissed