Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» ) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу згідно кредитного договору в розмірі 20 478,32 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № ROHORX19610024 від 07.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3023,73 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Так, умовами договору № ROHORX19610024 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 3032,73 грн., на строк 07.09.2006 по 07.09.2007 року включно, в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 15 по 20 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 328,20 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позичальник зобов»язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до заяв та умов. При порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,01% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач вважає, що датою 07.09.2007 р. в договорі (заяві) № ROHORX19610024 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобов»язань за договором та припинення зобов»язань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у заяві й п.3.2.2 умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір (заява) № ROHORX19610024 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що сплата відсотків за договором № ROHORX19610024 позичальником повинна здійснюватись щомісячно, то і позовна давність за вимогами пов»язаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватись за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Згідно з п.5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам, сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Позивач вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності, встановленого п.5 5. Умов, з 10.12.2009 р. по 10.12.2014 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту* розмір% ставки в день* кількість днів прострочення /100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 10.12.2009 р. по 10.12.2014 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 3032,70 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,37 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам складає, згідно розрахунку: 3032,70 грн. х 0,37% х 1825 днів прострочення/100=20 478,32 грн., яку позивач просить стягнути та просить стягнути судові витрати по справі. Представник позивача Нестерук Ю.В. на розгляд справи не з»явився. Однак направив на адресу суду заяву, в якій просить розгляд по даній справі провести без участі представника банку. Позовні вимоги підтримав повністю в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що у 2006 році він уклав кредитний договір № ROHORX19610024 . Згідно положень даного договору, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3032,73 грн. на строк 12 місяців, з 07.09.2006 року по 07.09.2007 року. Таким чином, строк дії договору чітко визначений самим договором. Вважає, що позовна давність, згідно даного зобов»язання розпочалась з 08.09.2007 року. Таким чином, при подачі даного позову була пропущена позовна давність для звернення до суду. Оскільки перебіг позовної давності розпочався 08.09.2007 року (дня наступного після закінчення строку дії договору) та закінчився 08.09.2010 року (08.09.2012 року відповідно до позовних вимог представника позивача про 5-річний строк позовної давності). Враховуючи те, що позивач звернувся до суду 17.02.2015 року, тому позовна давність була пропущена в будь-якому випадку. Крім того відповідач пояснив, що позивач посилається, на те, що згідно п.5.5 умов надання кредиту, термін позовної давності встановлюється тривалістю 5 років. Однак договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] підписав дані умови. Крім того, він заперечує, що взагалі підписував такі умови, йому було видано лише карточку. Просить відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № ROHORX19610024, за яким останній отримав строковий кредит у сумі 3032,73 грн. на строк 12 місяців з 07.09.2006 р. по 07.09.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. /а.с.6-10/. Отже даний договір, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], є строковим, оскільки в ньому чітко визначені строки його виконання з 07.09.2006 року по 07.09.2007 року. Як вбачається з позовної заяви та заяви представника позивача, поданої в судове засідання на 26 березня 2015 року, пояснень відповідача, а також розрахунку заборгованості за договором /а.с.5/, відповідач по сьогодні дані вимоги по даному договору не виконав. Цивільним законодавством України передбачено поняття позовної давності. Зокрема, ст. 256 ЦК України вказує на те, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Частиною 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Кредитний договір № ROHORX19610024 укладався між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] на строк 12 місяців з 07.09.2006 року по 07.09.2007 року і відповідно позовна давність по виконанню зобов»язань по даному договору розпочалась з 08.09.2007 року. За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як вбачається із змісту п. 3.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право зажадати від позичальника дострокового виконання всіх боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором, розірвати договір у судовому порядку або ж здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. Однак дане право банком використано не було. Крім того, відповідачем надано виписку про погашення кредиту за період з 07.09.2006 по 13.03.2015 року, з якої вбачається, що останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 09.04.2010 року в розмірі 0,03 коп. Даний платіж відповідачем заперечується і на розсуд суду не береться до уваги, оскільки платежі в такому розмірі через касу банку не можуть бути реально здійснені. Як зазначив відповідач, він будь-яких платежів по даному договору взагалі не здійснював, а тому строк позовної давності не переривався. Отже , початок перебігу позовної давності для ПАТ КБ „ПриватБанк" щодо виконання зобов»язань [PERSON] по кредитному договору розпочався з 08.09.2007 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із своїм позовом до [PERSON] 17.02.2015 року. Відповідно до п.5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), що є невід'ємною частиною договору, з якими ознайомлений відповідач під розписку /а.с.6/ термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5 років. . Отже перебіг строку позовної давності про стягнення зобов»язань по даному договору розпочався 08.09.2007 року і закінчився 08.09.2012 року, Тобто позовна давність була пропущена позивачем. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги /стягнення неустойки , тощо/ . Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ „ПриватБанк" пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом до [PERSON] як до основної вимоги , так і до стягнення заборгованості за відсотками за договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вище викладене, на підставі ст. ст. 256, 257, 259, 260, 261, 264, 266 , 267 ЦК України,

Outcome: dismissed