Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

В жовтні 2020 року представник позивача звернулася в суд із вказаним вище позовом до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області та Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, про визнання права на земельну частику (пай) в порядку спадкування посилаючись на те, що її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , за життя, з 1993 року являвся членом спілки селян імені Кармелюка с. Волоське Деражнянського району, працюючи на різних роботах у вказаній селянській спілці, тому, на її думку, являвся членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, а отже набув відповідного права на земельну частку (пай), однак, відповідний сертифікат та саму земельну ділянку в натурі він не отримав, наданим йому правом не скористався, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав та просила позов задовольнити. Представники відповідачів - Деражнянської РДА та Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з`явилися, проте подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зі змісту яких вбачається, що при вирішенні даного спору вони покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, Указом Президента України від 08.08.1995 року за N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали та вийшли на пенсію з нього і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п. 2 Указу). Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п. 5 Указу). Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06. 2003 року(ст.ст. 1-2). В свою чергу, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто, виходячи з наведеного особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах сільськогосподарського підприємства (в тому числі в разі, якщо така особа є пенсіонером, проте раніше працювала на підприємстві і залишилися його членом); отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю; включення такої особи до списків осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай). Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання Державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього Державного акта. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, зокрема, на підставі копії архівної довідки №49 від 07.06.2019 року, [PERSON] , 1944 року народження працював в колгоспі імені Кармелюка с. Волоське (с.Гута) Деражнянського району Хмельницької області на різних посадах на фермі, при ВРХ та їздовим бригади № 2 в період з 1961 року до 1993 рік, проте данні про прийняття його саме у члени КСП в справі цілковито відсутні (а.с.12). В свою чергу, згідно Архівної довідки № 04-05/16 від 15.03.2019 року надати архівну довідку про роботу та членство в колгоспі імені Кармелюка с.Волоське відносно [PERSON] не представляється можливим. Крім того, при перегляді протоколів зборів спілки власників імені Кармелюка с.Волоське Деражнянського району за 1998, 1999 роки та лютий-квітень 2000 року в розгляді питань про розпаювання майна та землі списків громадян на розпаювання майна та землі не виявлено. В протоколі пайовиків колишнього сільськогосподарського підприємства спілки власників імені Кармелюка с.Волоське від 24.04.2000 року в розгляді питання про виділення земельного паю пропущеним членам спілки в переліку осіб прізвище [PERSON] відсутнє. (а.с. 10). Крім того, судом об`єктивно було встановлено, що згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №0019 від 21.06.1995 року, виданого спілці селянських господарств ім.Кармелюка с.Волоське Деражнянського району Хмельницької області, розпаювання земель відбувалося вже після строку припинення трудової діяльності із зазначеною спілкою [PERSON] , про що свідчить відсутність його прізвища в додатку №1 списку громадян членів КСП «Ім.Кармелюка» с. Волоське. Таким чином, оскільки впродовж 1995-1997 років, коли формувалися списки осіб з числа членів колгоспу позивач не був членом колгоспу, тому відповідно не був включений до списку осіб, для отримання земельного паю, а отже, не набув права на земельну частку (пай) при розпаюванні земель. Сам факт трудових відносин позивача, який підтверджується також довідками із місцевого трудового архіву, не свідчить про його членство в КСП і не може бути підставою для набуття ним права на земельну частку пай. Дана позиція також висловлена в листі Верховного Суду України «Про практику розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, в якому вказано, що якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Такий підхід випливає з норм Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», в ч.2 ст.7 якого зокрема вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тому земля, яка була передана КСП може бути розподілена між його членами. За таких обставин, позивачем [PERSON] , як спадкоємцем [PERSON] , не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перебування останнього в членах КСП «імені Кармелюка» на час передання Державного акта на право колективної власності на землю, хоча, в силу ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, подання відповідних доказів є процесуальним обов`язком позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в особі її представника адвоката Гуменюк Оксани Сергіївни до Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області та Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, про визнання права на земельну частику (пай) в порядку спадкування є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed