Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

06.06.2018 року до суду звернулась заявниця [PERSON], із заявою про видачу обмежувального напису, заінтересована особа: [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2018 року відкрите провадження по справі . Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 08.06.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 08 червня 2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених вимог заявниця просить задовольнити її заяву про видачу обмежувального припису та покласти на [PERSON],. наступні обов'язки: -зобов'язати громадянина Грузії [PERSON], [INFO], звільнити будинок розташований за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрована [PERSON], [INFO]. - заборонити громадянину Грузії [PERSON], [INFO], перебувати за місцем проживання (реєстрації) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. -зобов'язати громадянина Грузії [PERSON], [INFO] не чинити перешкод [PERSON], [INFO], у користуванні земельною ділянкою площею 0.25 га., (город), яка знаходиться у її користуванні для обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS]. -Заборонити громадянину Грузії [PERSON], [INFO], використовувати за власним розсудом вирощений на 0.25 га.. землі, яка знаходиться у користування [PERSON], [INFO], у користуванні земельною ділянкою площею 0.25 га., за адресою: [ADDRESS] урожай картоплі, люцерни та інших культур. -заборонити громадянину Грузії [PERSON], [INFO], наближатись до відстань 1000 м до будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: в будинку за адресою: [ADDRESS] вона зареєстрована та проживає від свого народження. В цьому ж будинку проживає без реєстрації громадянин Грузії [PERSON], [INFO]. [PERSON],, є громадянином республіки Грузії в Україні перебуває з порушенням правил міграційного законодавства, за що 04.05.2018 року притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. [PERSON],. протягом тривалого строку вчиняє над нею психологічне, економічне, фізичне насилля. А саме бив її. Змушував вступати у статевий зв'язок проти її волі. Наносив побої та тілесні ушкодження, штовхав, давав ляпасів і ударів різного характеру по різним частинам її тіла. В зв'язку з чим вона змушена тікати зі свого будинку та перебувати у своїх родичів або сусідів. Хоч вона і зареєстрована за вищевказаною адресою, але наразі проживати там постійно не має можливості, оскільки [PERSON], поводиться агресивно, погрожує їй фізичною розправою, обзиває її нецензурною лайкою, часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння, через що вона реально побоюється за своє життя. Самостійно впоратись із [PERSON],. вона не може. Тому періодично переховується у сусідів та викликає працівників поліції. Постановою від 16.05.2018 року у справі № 173/1097/18 [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП . Крім того [PERSON], чинить перешкоди, та не дає можливості використовувати їй за призначенням її земельну ділянку, розміром 0.25 га., (город). [PERSON],. протягом травня разом із своїм знайомим вже двічі косив люцерну, на її городі, якою розпорядився на власний розсуд. Проживати разом із [PERSON], в будинку за адресою: [ADDRESS] є для неї небезпечним, оскільки останній постійно погрожує їй фізичною розправою і вона не бажає і в подальшому терпіти його насильство по відношенню до неї, що й стало підставою звернення до суду В судове засідання заявниця не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. . Заінтересована особа [PERSON], в судовому засідання заявлені вимоги визнав частково, пояснивши, що він не заперечує проти звільнення будинку заявниці. Своє ставлення до заявниці обґрунтовує її неналежною поведінкою, як жінки та матері, яку позбавили батьківських прав по відношенню до її дітей, за якими вона не здійснювала належного догляду. Щодо користування городом та урожаєм, то пояснив, що саме він обробляв город, садив на ньому різні культури, тому має право користуватись вирощеним урожаєм так як проживає із заявницею близько 18 років. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту Суд, заслухавши учасників розгляду справи, з'ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь .Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; Згідно з п.4 ч.2ст.3 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Ст.21 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право,зокрема,на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» передбачено,що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька такихзаходів тимчасовогообмеження правкривдника абопокладення нанього обовязків,зокрема: заборонанаближатися навизначену відстаньдо місцяпроживання (перебування),навчання,роботи,інших місцьчастого відвідуванняпостраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення провидачу обмежувальногоприпису абопро відмовуу видачі обмежувального припису приймається напідставі оцінкиризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК Україн и заявапро видачу обмежувального припису може бутип одана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що заявниця більше 10 років співмешкає із заінтересованою особою [PERSON]. та проживають разом як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] вчиняє дії відносно заявниці, що полягають в застосуванні до неї психологічного та фізичного насилля. Так. Відповідно до повідомлення Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та копії постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року у справі № 173/1097/18 [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності в тому числі і за вчинення психологічного насилля в сім'ї відносно гр.. [PERSON] Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявниці [PERSON], з якою проживає протягом тривалого асу як чоловік та дружина, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 2229-VIII про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Ст. 350-6 ЦПК України передбачено,що розглянувши заяву провидачу обмежувального припису,суд ухвалює рішення про задоволення заяви або провідмову вїї задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" абоЗаконом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Приймаючи рішення про винесення обмежувального примусу суд вважає задовольнити заявлені вимоги лише в частині проживання, перебування [PERSON], в будинку заявниці за адресою [ADDRESS] та щодо заборони наближатись до заявниці та її домоволодіння на відстань 1000 м. Щодо задоволення вимог про накладення на [PERSON], заборони у користуванні городом та вирощеним на ньому урожаєм, суд вважає за потрібне відмовити. Так як дані дії не підпадають під ознаки домашнього насилля і можуть бути розглянуті та вирішенні лише в порядку позовного провадження. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Outcome: partial