Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

20 березня 2015 року позивач [PERSON] міська рада звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобовязання за власний рахунок знести тимчасову торгову споруду та повернути самовільно зайняту земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [PERSON] самочинно встановив тимчасову торгову споруду кіоск «Все від 2 грн.», чим здійснив самовільне захоплення земельної ділянки по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську без згоди на те Виконавчого комітету [PERSON] міської ради та з порушенням норм Положення про порядок розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в місті [PERSON], затвердженого рішенням 11 сесії [PERSON] міської ради від 14.07.2011 року № 308-11. Вимоги вищевказаного рішення відповідач при встановленні тимчасової споруди не дотримав. За таких обставин позивач просить зобовязати відповідача за власний рахунок знести тимчасову торгову споруду та повернути самовільно зайняту земельну ділянку під вказаним обєктом власнику, судовий збір стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 08 червня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач орендував кіоск у Приватного підприємства фірма «Інтерлок», останній, у свою чергу, орендує земельну ділянку у [PERSON] міської ради, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що згідно договору оренди земельна ділянка по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську перебуває в оренді у Приватного підприємства фірма «Інтерлок», по даній земельній ділянці сплачуються орендні платежі, договір оренди не розривався, земельна ділянка з користування не вилучалася, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 травня 2012 року складений протокол № 65 про адміністративне правопорушення за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4). Постановою № 10/320 адміністративної комісії при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 11 липня 2012 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5). Рішення № 419 від 27.06.2012 року Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Івано-франківської області зобовязано [PERSON]В демонтувати в десятиденний термін самовільно встановлену тимчасову торгову споруду (кіоск) по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську (а.с. 6). З акту від 11.06.2014 року вбачається, що провести демонтаж тимчасової торгової споруди по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську не було можливості, оскільки власником торгової споруди за вказаною адресою чинилися перешкоди та не надавався доступ для проведення робіт з демонтажу (а.с. 7-8). Згідно договору оренди землі від 12.09.2012 року, орендодавець [PERSON] міська рада надає, а орендар [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок» приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську (а.с. 39-41). Рішенням [PERSON] міської ради від 18.12.2012 року № 912-31 затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право користування земельною ділянкою по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську (а.с. 42). На підставі договору оренди нежитлових приміщень № ДО-3705 від 25 липня 2014 року Виконавчий комітет [PERSON] міської ради, орендодавець, передає, а підприємець [PERSON], орендар, приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 68,2 кв.м, розташовані на першому поверсі будинку за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, 88 (а.с. 43-50). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, орендарем земельної ділянки по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську є [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок» (а.с. 51). За адресою: вулиця Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську знаходиться торгова споруда (а.с. 59-63). З договору оренди землі від 24.02.2015 року вбачається, що [PERSON] міська рада, орендодавець, надає Приватному підприємству фірма «Інтерлок», орендарю, в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську (а.с. 77-79). Відповідно до договору оренди нерухомого майна № 1 від 10.05.2012 року, [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок», орендодавець, передає у тимчасове користування (оренду) [PERSON], орендарю, нерухоме майно (кіоск), що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Гетьмана Мазепи, 168в, кіоск має площу 20,0 кв.м і знаходиться на балансі орендодавця (а.с. 103-106). 14.09.2015 року податковим керуючим проведений опис майна Приватного підприємства фірма «Інтерлок», а саме: торгових павільйонів по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську, про що складений акт № 30 (а.с. 107-108). Відповідно до договору оренди землі від 10.11.2009 року, [PERSON] міська рада, орендодавець, надає Приватному підприємству фірма «Інтерлок», орендарю, в строкове платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку для обслуговування автосалону та станції технічного обслуговування автомобілів на вулиці Гетьмана Мазепи, 168 (а.с. 112-113). 17.02.2010 року складений акт прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки (а.с. 114). Рішенням [PERSON] міської ради від 18 червня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою з передачею їх в оренду: Приватному підприємству фірма «Інтерлок» загальною площею 1,0514 га на вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську терміном на три роки для обслуговування автосалону та станції технічного обслуговування автомобілів. Також даним рішенням зобовязано [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок» укласти договір оренди землі, припинено за згодою дію договору оренди земельних ділянок загальною площею 1,0914 га, укладеного [PERSON] підприємством фірма «Інтерлок», від 19.09.2005 року (а.с. 115). Департаментом містобудування та архітектури розглянуто звернення Приватного підприємства фірма «Інтерлок» стосовно надання містобудівних умов і обмежень для будівництва торгових павільйонів на вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську (а.с. 116). Згідно листа Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 23.11.2015 року № 2686/51-08/06, жодної заяви від [PERSON]В./[PERSON] щодо отримання/продовження дозволу на встановлення тимчасової споруди не зареєстровано (а.с. 117). Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторінта свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачено, що кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У відповідності з положеннями ст. 31 Закону України «про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених\~Законом України \~"Про регулювання містобудівної діяльності"; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Згідно\~частин 1-2 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Ст. 317 Цивільного кодексу України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст. 391 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що земельна ділянка по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську станом час складення протоколу про адміністративне правопорушення та на час розгляду справи перебуває на підставі договору оренди у користуванні Приватного підприємства фірма «Інтерлок»; згідно договору оренди нерухомого майна № 1 від 10.05.2012 року, [PERSON] орендував строком до 01 грудня 2012 року у Приватного підприємства фірма «Інтерлок» спірний кіоск, що знаходиться на балансі Приватного підприємства фірма «Інтерлок». Також торгові павільйони, що знаходяться по вулиці Гетьмана Мазепи, 168 в місті Івано-Франківську, були описані у податкову заставу платника податків Приватного підприємства фірма «Інтерлок». Таким чином, відповідач [PERSON] не захоплював самовільно земельну ділянку, спірний кіоск перебуває у податковій заставі Приватного підприємства фірма «Інтерлок». Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що спірна тимчасова торгова споруда була споруджена або належить саме відповідачу. Як вбачається зі змісту ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не надано доказів та не наведено фактів, які б доводили порушення його прав власника земельної ділянки відповідачем, позивачем не доведені ті обставини, на які посилався як на підстави своїх позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] міської ради до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] підприємство фірма «Інтерлок» про зобовязання за власний рахунок знести тимчасову торгову споруду та повернути самовільно зайняту земельну ділянку не підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивачеві у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються з боку відповідача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 152, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 15, 317, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed