Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

07 липня 2021 року представник позивача звернувся у суд з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Янович Іванни Ярославівни, третя особа Головного управління ДПС у м. Києві про скасування запису про обтяження в реєстрі. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось наступне майно, а саме: Садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ,виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області 11.02.2010, виданого на підставі Рішення виконкому Козинської селищної ради №6/29 від 28.01.2010, зареєстрованого в КП Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації 11.02.2010, реєстраційний №29677057, № запису 72 в книзі; Земельна ділянка площею 0,12 га., кадастровий №3223155400:03:037:0172, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада з цільовим призначенням - для колективного ведення садівництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії КВ, виданого Козинською селищною Радою народних депутатів Обухівського району Ктївської області 12.09.1995 на підставі Рішення виконкому Козинської селищної Ради народних депутатів №32 від 29.05.1995. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №316. У зв`язку зі смертю чоловіка, Позивач розпочала процес вступу у спадщину. В ході оформлення спадщини Позивачем було з`ясовано, що на садовий будинок накладено обтяження у вигляді податкової застави №39695520, запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2021 №243025040 вказане обтяження накладено у зв`язку із виникненням права податкової застави на підставі акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м.Києві №19268-13 від 21.10.2020 про опис майна у податкову заставу. На підставі цього, Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович Іванною Ярославівною прийнято рішення №55691887 від 14.12.2020 про накладення відповідного обтяження № запису про обтяження 39695520. Представником позивача подано відповідний Адвокатський запит від 19.02.2021 до ГУ ДПС у м.Києві для з`ясування підстав виникнення податкового боргу та взяття майна (будинку) в податкову заставу. Згідно Відповіді на адвокатський запит ГУ ДПС у м.Києві №19155/6/26-15-13-06-22 від 24.02.2021 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, податкова заборгованість відсутня і реєстрація Третьою особою обтяження щодо нього не відбувалась. Представником Позивача14.05.2021 подано до державного реєстратора заяву №256459245 про внесення змін до Державного реєстру прав щодо виправлення технічної помилки, а саме погашення помилкового запису про обтяження №39695520 у зв`язку із тим, що податкова застава зареєстрована за іншою особою. Рішенням №58588004 від 07.06.2021 Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Мовчан Анною Станіславівною у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено, у зв`язку із тим, що такі дії вчиняються лише на підставі рішення суду. 08 липня 2021 року було відкрито підготовче провадження по справі за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 10.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, крім того повідомила, що вже після смерті боржника через технічну помилку було внесено обтяження на його майно. Представник відповідача Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Янович Іванни Ярославівни в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, проти задоволення заявлених вимог заперечив. Представник третьої особи Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, крім того повідомив, що платник податків [PERSON] на обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває та податкова заборгованість не обліковується. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.12.2017 року. Після смерті [PERSON] залишилось наступне майно, а саме: Садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ,виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області 11.02.2010, виданого на підставі Рішення виконкому Козинської селищної ради №6/29 від 28.01.2010, зареєстрованого в КП Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації 11.02.2010, реєстраційний №29677057, № запису 72 в книзі 5; Земельна ділянка площею 0,12 га., кадастровий №3223155400:03:037:0172, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада з цільовим призначенням - для колективного ведення садівництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії КВ, виданого Козинською селищною Радою народних депутатів Обухівського району Ктївської області 12.09.1995 на підставі Рішення виконкому Козинської селищної Ради народних депутатів №32 від 29.05.1995. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №316 У зв`язку зі смертю чоловіка, Позивач розпочала процес вступу у спадщину. В ході оформлення спадщини Позивачем було з`ясовано, що на садовий будинок накладено обтяження у вигляді податкової застави №39695520, запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2021 №243025040 вказане обтяження накладено у зв`язку із виникненням права податкової застави на підставі акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 про опис майна у податкову заставу. На підставі цього, Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович Іванною Ярославівною прийнято рішення №55691887 від 14.12.2020 про накладення відповідного обтяження № запису про обтяження 39695520. Представником позивача подано відповідний Адвокатський запит від 19.02.2021 до ГУ ДПС у м.Києві для з`ясування підстав виникнення податкового боргу та взяття майна (будинку) в податкову заставу. Згідно Відповіді на адвокатський запит ГУ ДПС у м.Києві №19155/6/26-15-13-06-22 від 24.02.2021 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, податкова заборгованість відсутня і реєстрація Третьою особою обтяження щодо нього не відбувалась. Представником Позивача14.05.2021 подано до державного реєстратора заяву №256459245 про внесення змін до Державного реєстру прав щодо виправлення технічної помилки, а саме погашення помилкового запису про обтяження №39695520 у зв`язку із тим, що податкова застава зареєстрована за іншою особою. Рішенням №58588004 від 07.06.2021 Державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Мовчан Анною Станіславівною у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено, у зв`язку із тим, що такі дії вчиняються лише на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Виникнення права податкової застави у відповідності до акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м.Києві №19268-13 від 21.10.2020 про опис майна у податкову заставу по відношенню до майна померлого [PERSON] є помилковим та вчинення відповідачем реєстраційної дії з її реєстрації є, відповідно, незаконними, а виправлення такої помилки можливе лише на підставі судового рішення, тому і пред`являється цей позов. При цьому, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved