Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду 19 листопада 2015 року з позовом, вказавши, що 07 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір № KRU0RX08840099. Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1516,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00%, а відповідач взяв на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання. Однак відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 30.10.2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 47572,46 грн., а саме: -1239,98 грн. - заборгованість за кредитом, -12617,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -218,43 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, -30754,98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -2241,55 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № KRU0RX08840099 від 07.11.2006 року в розмірі 47572,46 грн., а також витрати по справі - судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (а.с. 1-4). В судове засідання сторони не з'явилися. Згідно п. 3 позовних вимог представник позивача Сафір Ф.О. просить проводити розгляд справи за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 3). Відповідач [PERSON] звернувся 26 травня 2016 року до суду із запереченнями, відповідно до яких він позов не визнає повністю, оскільки на підтвердження того, що він отримав грошові кошти за кредитним договором, банк повинен був надати або платіжне доручення на переказ коштів або розрахунково-видатковий касовий ордер. Але жодний документ до суду наданий не був. Крім того, позивач зазначає, що своїм підписом на заяві він погодився з Умовами, відповідно до яких строк позовної давності становить 5 років, однак відповідно до ст. 257 ЦК України для позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками становить 3 роки, а відповідно до вимог ст. 258 ЦК України для позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність встановлена в один рік. Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Збільшення строку позовної давності на договірних підставах можливо лише за погодження сторін, однак жодної згоди на збільшення строків позовної давності він не надавав, з Умовами, які надані позивачем до суду ніколи не погоджувався та навіть з ними не ознайомлювався. Під час підписання ним заяви про отримання кредиту він погоджувався з Умовами в яких зазначено строк позовної давності відповідно до закону. Крім того, ствердження позивача про те, що він начебто був ознайомлений з Умовами в частині штрафів та пені та прийняв такі умови, вважає безпідставними, оскільки на таких Умовах немає його підпису. Такі умови він вважає несправедливими і в разі якщо б він мав намір отримати кредит, то не погодився б і звернувся до інших фінансових установ. Позивач не надав доказів сплати судового збору, а лише документ доручення про сплату судового збору. Крім того, він просить застосувати до позовних вимог позовну давність, яка минула ще 07.11.2010 р., оскільки перебіг позовної давності розпочався з настанням певної події, а саме закінченням строку кредитного договору 06.11.2007 р., навіть у разі, якби він погодився на збільшення строку до 5 років, та відмовити у задоволенні пред'явленого до нього позову (а.с. 34-36). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає не задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «Приватбанк», та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір № KRU0RX08840099 (а.с. 7 - копія договору). Згідно умов договору, банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 1516,90 грн. на строк 12 місяців з 07.11.2006 р. по 06.11.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованності по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 24,27 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 137,90 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, комісії в оговорених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «7» по «12» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 159,16 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умовами. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користуванням кредитом в размірі 10,0% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікої ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. Однак відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 30.10.2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 47572,46 грн. (а.с.6), а саме: -1239,98 грн. - заборгованість за кредитом, -12617,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -218,43 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, -30754,98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -2241,55 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною першою статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка згідно зі ст.. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Строковий кредит № KRU0RX08840099 від 07.11.2006 року укладено на строк 12 місяців з 07.11.2006 р. по 06.11.2007 р., з наданого суду розрахунку не вбачається сплата [PERSON] платежів, які б свідчили про переривання строку позовної давності, більш того, розрахунок платежів закінчений 26.01.2009 р. (а.с.6). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності, тому суд з врахуванням наданих суду письмових доказів вважає необхідним позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRU0RX08840099 від 07.11.2006 року залишити без задоволення в зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed