overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У червні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 29 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 556. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, за час спільного життя подружжю не вдалося зберегти гарної родини. Психологічна несумісності характерів, спільних інтересів і поглядів на багато питань привели до втрати почуттів любові й поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження родини неможливе, дійшли взаємної згоди, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати із матір'ю. Як зазначила позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, просить задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 29 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 556, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбно-сімейні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, пояснення сторін свідчать про те, що вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягнення згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ "ВБР" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 31.08.2012 року між ПАТ «ВБР» та ФГ «Клевань» укладено кредитний договір № МКLNU5.52262.001, згідно якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності кредит в сумі 2644900 грн. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на придбання основних засобів, термін користування кредитом до 30.04.2016 року. Процентна ставка за користуванням кредитом 20.5% відсотки річних. 31.08.2012 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед позивачем був укладений договір застави рухомого майна, а також між ПАТ «ВБР» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки про зобов'язання останнім щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором. Починаючи з 22.11.2013 року позичальник припинив погашати основний борг, у зв'язку з чим станом на 06.05.2014 року заборгованість по сплаті тіла кредиту становить 495 918 грн. 75 коп., а всього заборгованість станом на 06.05.2014 року становить 1962491 грн. 88 коп., яку просив стягнути на його користь з відповідачів солідарно, а також судові витрати в сумі 3654 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно заяви, отриманої 13.08.2014 року судом, повні вимоги підтримав, справу просить розглянути у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] позов визнала повністю, проте просить при ухваленні рішення судом розстрочити виконання рішення у зв'язку з наявністю обставин, що утруднюватимуть його виконання, а саме незадовільний фінансовий стан господарства, та загибель озимих в період 2013-2014 року. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а саме: копії кредитних договору № MKLNU5.52262.001 від 31.08.2012 року договору застави рухомого майна ZX0029500.52262.004 від 31.08.2012 року, договору про внесення змін та доповнень № 1 від 01.11.2012 року, договору порушень № PX029031.52267.001 від 31.08.2012 року, копії повідомлень з відмітками про вручення, розрахунок заборгованості за кредитним договором № MKLNU5.52262.001 від 31.08.2012 року, сума якої станом на 06.05.2014 року становить 1962491 грн. 88 коп., копію розпорядження про видачу готівки від 31.08.2012 року, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд вважає задовольнити клопотання представника відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення, виходячи з незадовільного фінансового стану ФГ «Клевань», загибелі озимих в період 2013-2014 року, в результаті несприятливих погодних умов, що підтверджується наданими суду документами, які дослідженні в судовому засіданні. Суд вважає визначити до стягнення щомісячно з відповідачів на користь позивача по 50000 гривень, починаючи з 01.10.2014 року. На підставі викладеного і ст.ст.525, 526, 527, 530, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 13 897 грн. 20 коп., посилаючись на те, що [PERSON] 08 жовтня 2010 року отримала кредит у розмірі 8 000грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Із довідки - розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30 травня 2014 року становить 13 897 грн. 20 коп. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11910,07 грн. за кредитним договором № б/н від 29.12.2007 року та судових витрат. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 11910,07 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 500 грн., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 7% на залишок заборгованості. Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій вона висловила бажання оформити кредит на своє ім'я, а також вона ознайомилася з умовами та правилами надання батьківських послуг, тарифами ПриватБанка. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.04.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 11910,07 грн.(а.с.7-9). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В договорі, укладеному між сторонами, зазначені всі істотні умови, які сторони досягли під час укладання кредитного договору. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність свої вини у порушенні зобов'язання. Відповідач таких доказів суду не надала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати в належному розмірі на користь позивача у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до відповідача -[PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 22011,20 грн. за кредитним договором № б/н від 26.11.2007 року та судових витрат. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Узв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 22011,20 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26.11.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, відповідно до якго відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 3,5% на місяць на залишок заборгованості. Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій він висловив бажання оформити кредит на своє ім'я, а також він ознайомився з умовами та правилами надання батьківських послуг, тарифами ПриватБанка. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 14.05.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 22011,20 грн.(а.с.8-11). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В договорі, укладеному між сторонами, зазначені всі істотні умови, які сторони досягли під час укладання кредитного договору. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність свої вини у порушенні зобов'язання. Відповідач таких доказів суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати в належному розмірі на користь позивача у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що він є власником 5/12 часток квартири [ADDRESS]. У 2013 року він звернувся до нотаріуса з метою оформлення договору дарування належної йому частки квартири та дізнався, що на підставі постанови 796-ВЗ, виданої 17.01.2003 року державною виконавчою службою Броварського району накладено арешт на нерухоме майно, що належить йому. Відділом ДВС Броварського МРУЮ йому відмовлено у скасуванні арешту з підстав знищення виконавчих проваджень за закінченням строку зберігання, тому просить зняти арешт з належних йому 5/12 часток квартири [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 5/12 часток квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2013 року. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2013 року вбачається, що 14.09.2004 року зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] на підставі постанови 796-В3, виданої 17.01.2003 року державною виконавчою службою Броварського району. Судом також встановлено, що на даний час відсутні будь-які виконавчі провадження щодо позивача, а відповідач відмови у знятті арешту, посилаючись на те, що виконавчі провадження знищені за закінченням терму зберігання, що підтверджується копіями листів від 26.03.2013 р., 06.06.2014 р. та 14.07.2014 р. Відповідно до ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. З огляду на наведене та враховуючи, що при закінченні виконавчого провадження арешт не скасований, а будь-які відкриті виконавчі провадження щодо позивача відсутні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 21 вересня 2013 року між ним та відповідачкою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 501. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ані позивач ані відповідачка в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 21 вересня 2013 року між позивачем та відповідачкою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 501, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 травня 2014 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відносини в сім'ї не склалися. Відповідач зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сварки, скандали, ображає, що негативно впливає на її здоров'я, так як позивач є інвалідом 2 групи. Тому збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони припинили спільне проживання на даний час проживають окремо. Позивач вважає недоцільним подальше перебування у шлюбі з відповідачем, та просить його розірвати. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 22 грудня 2000 року серії [NUMBER] (а.с.2). Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 27 червня 1992 року між нею та відповідачем [PERSON], Іллічівським міським відділом ЗАГСу Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 234. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Ані позивачка ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 27 червня 1992 року між позивачкою та відповідачем [PERSON], Іллічівським міським відділом ЗАГСу Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 234, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.10.1992 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.1997 року. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved