Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2008 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач вказує, що спільне життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач на протязі всього їхнього подружнього життя зловживав спиртними напоями, в нетверезому стані постійно влаштовував безпричинні сварки, створював конфліктні ситуації. Ображав нецензурними словами, наносив побої, відкрито проявляв неповагу. В силу даних обставин позивач у 2010 році змушена була переїхати на постійне місце проживання до міста Івано-Франківська. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати та відновити дошлюбне прізвище. У судове засідання позивач не прибула, проте надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила слухати справу за її відсутності. Відповідач до суду не прибув, але надав заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, позовні вимоги визнав, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до положень частини другої\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2008 року (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (стаття 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (стаття 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності зі статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище. Згідно частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 24, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved