Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зобов`язати відповідача повернути належні їй речі, описані в розрахунку до позовної заяви (диван, телевізор, гарнітур коридорний, холодильник, газову плиту, витяжку, умивальник, кухонний гарнітур, посуд, двоярусне ліжко, швейну машинку, 4 дверні ручки, вимикачі, розетки, лампочки, взуття) в належному стані, не гіршому ніж до моменту незаконного заволодіння або стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди у розмірі 26 700,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 14 грудня 2009 року. З цього часу подружжя припинило ведення спільного господарства та проживало окремо. У 2013 році, доглядаючи спільних неповнолітніх дітей, за її згодою [PERSON] проживав разом з дітьми у її квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після її повернення у грудні 2013 року він виселився і забрав всі цінні речі з квартири, залишивши її зі старшим сином у пустій квартирі (молодшого сина він забрав з собою). Вона звернулась з відповідною заявою про крадіжку до ДІМ Яворівського РВ ГУМВСУ у Львівській області, оскільки [PERSON] неправомірно заволодів майном. Під час проведення ДІМ Яворівського РВ ГУМВСУ у Львівській області перевірки [PERSON] надав пояснення про те, що він самовільно виніс з помешкання вказаної квартири частину речей так як вони необхідні йому для нормального проживання. [PERSON] з грудня 2009 року до грудня 2013 року жодних вимог щодо поділу спільного майна не заявляв (4 роки). Отже, термін позовної давності для пред`явлення ним претензій щодо розподілу спільного майна подружжя він пропустив. Все майно, що знаходилось в квартирі було її приватною власністю. Загальна сума майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій [PERSON] складає 26 700,00 грн, не враховуючи відновлювальних ремонтних робіт, які слід провести в квартирі після проживання у ній [PERSON] . Її речі, що незаконно привласнив [PERSON] вже більше року перебувають в його користуванні. Їй довелось облаштувати квартиру власними силами для забезпечення нормальних житлових умов спільної неповнолітньої дитини, шо проживає з нею, а це значні матеріальні втрати. Окремої уваги заслуговує заволодіння [PERSON] швейною машинкою, яку вона використовувала у своїй професійній діяльності. Зважаючи на викладене просить позов задовольнити. Справа поступила до провадження судді Воробля М.М. 07.04.2016 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь вартість витрат, понесених ним на проведення ремонту у квартирі [ADDRESS] в сумі 55000 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що він з відповідачем за зустрічним позовом перебували в зареєстрованому шлюбі, проте шлюб було розірвано 14 грудня 2009 року. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . В даній квартирі він проживав до часу розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу він дійсно на деякий час пішов проживати на свою власну квартиру за адресою [ADDRESS] , а діти залишились проживати з відповідачем за зустрічним позовом. Також, між ними було досягнуто домовленості, що він буде сплачувати добровільно на утримання дітей аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно. Згодом він забрав до себе на постійне проживання молодшого сина [PERSON] . Влітку 2010 року відповідач зателефонувала та повідомила, що вона їде на заробітки за кордон, та дозволила йому з дітьми проживати у її квартирі. За час проживання у квартирі відповідача він там провів ремонти за власні кошти. Проте влітку 2013 року відповідач повідомила, що вона забороняє йому разом з дітьми проживати в її квартирі і восени 2013 року він разом з дітьми переїхав проживати до своєї квартири. Під час проживання у квартирі [ADDRESS] ним за період з 2006 року по 2009 рік було проведено ремонт даної квартири за власні кошти, зокрема було куплено всі необхідні будівельні матеріали, а також, 27 листопада 2007 року придбано унітаз та ванну, на загальну суму 15 000 грн. Також, оскільки за вказаний період часу він один заробляв кошти, а саме їздив на заробітки і проводив всі будівельні роботи, відповідно він самостійно проводив ремонтні роботи у квартирі [PERSON] . Він звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю Балмікс і йому було виготовлено кошторисну документацію на капітальний ремонт квартири [ADDRESS] . Загальна вартість капітального ремонту квартири [ADDRESS] становить 125048 грн, без врахування всіх інших витрат, які несе будівельна організація під час проведення капітального ремонту квартир. Також, оскільки ремонтні роботи здійснювались ним самостійно із залученням на допомогу своїх знайомих, без залучення будь-яких будівельних організацій, відповідно вартість проведення ним ремонтних робіт становить 40000 грн. Відтак просить зустрічний позов задовольнити. 20.09.2016 року позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду заперечення до зустрічного позову. Заперечення мотивує тим, що відповідачем не заперечується факт розірвання шлюбу в грудні 2009 року. Відтак встановлений законом термін на поділ майна, а також на відшкодування будь-яких витрат позивач за зустрічною позовною заявою пропустив. Покликання позивача за зустрічним позовом про ремонт квартири і купівлю унітаза та ванни не підтверджені документально. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 року, згідно розпорядження керівника апарату суду № 382 від 11.10.2016 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] справа передана судді Швед Н.П. 14.12.2017 року представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом подав до суду заяву про застосування позовної давності до зустрічного позову. 27.08.2018 року позивач за первісним позовом подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. Просить зобов`язати відповідача повернути їй належні речі, описані в уточнених позовних вимогах (диван, телевізор марки «Soni», холодильник «Атлант», газову плиту «Веко», пральну машинку «Вірпул», швейну машинку «Прафф», міксер «Браун» витяжку, умивальник, кухонний гарнітур, двоярусне ліжко «Карпати», кухонний гарнітур, жіноче взуття (чоботи)) або повернути їхню вартість в розмірі 25200 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, згідно розпорядження керівника апарату суду № 242 від 28.02.2019 року у зв`язку з закінченням повноважень першого періоду призначення судді Швед Н.П. справа передана судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 20.06.2019 року справу прийнято до провадження суддею Кондратьєвою Н.А. та призначено підготовче судове засідання Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний уточнений позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Галько Р.В. в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив. Зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі. Залухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.12.2009 року. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.10.2007 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно із висновком по зверненню [PERSON] Яворівського РВ ГУМВСУ у Львівській області спір між [PERSON] та [PERSON] носить цивільно-правовий характер і не відноситься до компетенції ОВС, а підлягає вирішенню в суді в порядку цивільного судочинства. Прийнято рішення про припинення подальшого розгляду матеріалів перевірки. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 05.04.2013 року по 31.12.2013 року. 29.07.2015 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат Бєлкіна Н.В. скерувала [PERSON] претензію про повернення майна з чужого незаконного володіння та відшкодування завданих збитків. Згідно із довідкою виданою [PERSON] магазином Євробуд 15.03.2016, в період 2006-2007 року [PERSON] було придбано будівельні матеріали на суму в межах 15000 грн. Відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] долучено товарний чек від 27.11.2007 року на придбання унітазу та металевої ванни на суму 1070,00 грн. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Тобто майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування, якщо позивач надасть докази, а саме підтвердження право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Позивачем за первісним позовом не надано доказів на доведення факту набуття майна у власність, належність майна саме їй відповідно до норм\~ст. 57 СК України, а також вибуття такого майна з її володіння поза її волею. Визначення позивачем за первісним позовом переліку речей з зазначенням їх орієнтовної вартості не може бути належним доказом підтвердження перебування зазначеного майна, а саме: дивану, телевізора марки «Soni», холодильника «Атлант», газової плити «Веко», пральної машинки «Вірпул», швейної машинки «Прафф», міксера «Браун» витяжки, умивальника, кухонного гарнітуру, двоярусного ліжка «Карпати», жіночого взуття (чобіт) у її власності та підтверджувати вартість такого майна. Долучені позивачем фотографії про обстановку в будинку не можуть бути підтвердженням перебування спірного майна у власності саме позивача за первісним позовом, а також підтвердженням того, що саме речі з переліку, зазначеного у позовній заяві були вилучені відповідачем за первісним позовом. Окрім того, щодо покликання позивача за первісним позовом на те, що в запереченні на подану заяву про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі № 460/1370/13-ц [PERSON] підтвердив факт, що він забрав до своєї квартири частину речей, суд зазначає, що в запереченні не вказано, які саме речі забрав [PERSON] , а також не зазначено чи вони перебували у власності [PERSON] , чи [PERSON] , чи у спільній власності подружжя. Таким чином, жодний доказ, наданий позивачем за первісним позовом не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги щодо підтвердження права власності на витребуване майно, щодо факту вибуття майна з її володіння поза її волею, щодо наявності майна у незаконному володінні відповідача, а також вартості вказаного майна. Враховуючи, що будь яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем за первісним позовом не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які [PERSON] покликається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про повернення майна з чужого незаконного володіння або відшкодування завданих збитків задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та недоведеність. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування коштів, затрачених на проведення ремонту, суд дійшов наступного висновку. Долучена позивачем за зустрічним позовом [PERSON] довідка про придбання будівельних матеріалів не містить інформації, що будівельні матеріали придбавались для ремонту саме спірної квартири, а не з іншою метою. Окрім того, вказана довідка не містить конкретних цін придбаних матеріалів, а лише підсумовує суму покупки в межах 15000 грн. Доказів, що придбані будівельні матеріали використані саме для ремонту спірної квартири позивачем за зустрічним позовом не надано. Окрім того, наданий до матеріалів справи товарний чек від 27.11.2007 року не містить будь-яких реквізитів на підтвердження того хто придбав та оплатив вартість унітазу та ванни. Суд також критично оцінює долучену позивачем за зустрічним позовом кошторисну документацію ТзОВ «Балмікс» капітального ремонту квартири по [ADDRESS] , оскільки такий не містить дати складення, не затверджений належним чином та не може свідчити про вартість капітального ремонту у спірній квартирі, оскільки ТзОВ «Балмікс» вказаний ремонт не проводило. Суд також зазначає, що письмові пояснення свідків, долучені стороною позивача за зустрічним позовом у справі, не є допустимими доказами, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом у справі. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] за недоведеністю задоволенню не підлягає. Щодо заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування строку позовної давності до усіх позовних вимог позивача за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи, що суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову, позовна давність не застосовується. Понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з відмовою у задоволенні позовів слід покласти на їх рахунки.

Outcome: dismissed