Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-16073-170307 від 17 березня 2007 року в сумі 1266, 02 грн, обгрунтовуючи позов тим, що відповідачка, яка взяла кредит, порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 20.03. 2014 року має заборгованість в сумі 1266 гривень 02 копійки, яка складається: з тіла кредиту - 947, 46 грн., заборгованість за відсотками - 43, 03 грн., заборгованість за комісіями - 275, 53 грн. У відкрите судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Духота І.В., який діє за довіреністю від 06 лютого 2014 року (а.с. 13) не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Духота І.В., в позовній заяві просить суд, розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 2). Відповідачка - [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляд у справи повідомлена належним чином. [PERSON] надала до суду заяву від 14.07.2014 року, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, зазначивши що позовні вимоги, щодо стягнення боргу за кредитом, визнаєчастково, оскільки між банком та нею 17.03.2007 року було дійсно укладено кредитний договір на суму 1410, 08 грн. для придбання мобільного телефону. Крім цього, заначає що саме цей кредит є споживчим, а у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки нею останній платіж по кредиту було сплачено 06.03.2008 року, а з позовом представник позивача звернувся до суду в червні 2014 року, то вважає що позов поданий до суду після спливу строку позовної давності та просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 30-31). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1- 32), приходить до переконання, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічно акціонерне товариство «Дельта Банк» має статус юридичної особи і входить до банківської системи України, що підтверджується світлокопіями статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 11-12). Матеріалами справи встановлено, що 17 березня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-16073-170397 на суму 1410, 08 грн. для придбання мобільного телефону (а.с. 6-8). Кредит надавався на 12 місяців (а.с. 6 п. 1.3). За користування кредитом позичальник повинен сплачувати проценти у розмірі 12% (а.с. 6 п. 2.3). Спачувати кредит позичальник повинен відповідно до умов договору щомісячними платежами не пізніше 17 числа кожного місяця, у розмірі 158, 00 грн. (а.с. 6 п. 2.8). Факт отримання кредитних коштів для придбання мобільного телефону також підтверджено кредитним договором, а саме п. 11 , в якому зазначено що предметом застави, що передається у заставу є мобільний телефон «Нокія 6233» - вартістю 1399, 00 грн., який отримано за кредитні кошти, що в свою чергу свідчить про те, що цей кредит є споживчим. Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Отримання відповідачкою коштів підтверджується меморіальним ордером № 8940896 від 19.03.2007 року (а.с. 3) Згідно з розрахунком ціни позову за період з 17.03.2007 року по 16.03.2008 року, чітко зазначено дату та суму сплачених коштів [PERSON], тобто останній платіж позичальник [PERSON] було внесено 06.03.2008 року (а.с. 3-4). Відповідно до змісту умов кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання, обумовлені вище зазначеним договором, здійснювати щомісяця в строки, визначені кредитним договором. Проте, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення сум за користування кредитною лінією відповідно до умов договору [PERSON] не виконала. Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, як встановлено ст. 527 ЦК України, зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. При цьому, відповідно до розрахунку ціни позову за кредитним договором № 001-16073-170307 від 17 березня 2007 року останній платіж відповідачкою було внесено 06.03.2008 року (а.с. 3-4), отже відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто - 06 квітня 2008 року (наступний черговий платіж який було не здійснено). Відповідно до п.23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», якому дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року, «споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), так як останній платіж відповідачкою було внесено 06.03.2008 року, то перебіг позовної давності для стягнення кредиту починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто - 06 квітня 2008 року (наступний черговий платіж який було не здійснено). При цьому, при розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, також керувався правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс 13. Так, відповідно до викладеної правової позиції в постанові ВСУ - аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, відмовити повністю, в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс 13. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України позивачу не присуджуються. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed