Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона в зв`язку із настанням пенсійного віку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення їй пенсії по досягненню пенсійного віку. Але по результату розгляду їй було відмовлено у зарахуванні до трудового стажу період роботи на підприємстві «Колгосп ім. Чкалова» , оскільки в поданих ним правовстановлюючих документах, а саме архівних довідках № М-60 та № М-61 від 18 вересня 2015 року, виданих комунальною установою «Трудовий архів Солонянського району», по документах архівного фонду «Колгосп (КСП) ім. Чкалова» в книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівників не повністю вказано по-батькові заявниці. Тому просив встановити факт належності йому архівних довідок виданих комунальною установою «Трудовий архів Солонянського району» № М-60 та № М-61 від 18 вересня 2015 року. Встановлення даного факту потрібно йому для призначення пенсії за віком. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області, який повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. З`ясувавши думку представника заявника, суд враховуючи, що представник Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області, повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, постановив проводити судовий розгляду у їх відсутність, за участю представника заявника. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , прізвище, ім`я, по батькові заявниці українською мовою зазначено, як « [PERSON] », який народився [INFO] , в с. Сюромова, Кудимкарського району, Пермської області (а.с. 6). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Згідно архівної довідки № М-60 від 15 вересня 2015 року наданої [PERSON] КУ «Трудовий архів Солонянського району», зазначено, що по документах архівного фонду «Колгосп (КСП) ім. Чкалова» в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників значиться « [PERSON] », по наявних документах працювала з 1980 по 1984, з 1986 по 1987, з 1989 по 1996 та в 1997 році. Як вбачається з архівної довідки № М-61 від 15 вересня 2015 року наданої [PERSON] КУ «Трудовий архів Солонянського району», зазначено, що по документах архівного фонду «Колгосп (КСП) ім. Чкалова» в книгах обліку розрахунків по оплаті праці значиться « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » - так в документах. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні архівних довідок, дані довідки адресовані [PERSON] , тобто заявниці. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що архівні довідки № М-60 та № М-61 адресовані заявниці і додаткового встановлення факту належності таких довідок заявниці непотрібно. Що стосується посилань представника заявника на те, що відомості, які викладені в довідці не співпадають з відомостями, що вказані в паспорті заявника, то суд зауважує таке. Відповідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, згідно п. 4.10 Заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року N 1596 (зі змінами). При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів. Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі. Таким чином, заінтересована особа, зобов`язана у визначений в даному порядку строк прийняти відповідне рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії, і у разі, якщо заявник не погоджується з прийнятим рішенням, він має право оскаржити дії заінтересованої особи в порядку Кодексу України про адміністративне судочинство. За таких підстав, суд вважає, що вимоги заявника про необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і тому в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed