Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальної сумі 10 215,73 грн., яка складається з заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 31.03.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 2420,77 грн.; заборгованість за послуги з опалення в період з 31.03.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 5904,71 грн.; інфляційних витрат , які нараховані на заборгованість за період з 31.03.2017 року по 27.12.2019 року у сумі 1357,41 грн., та 3% річних , нарахованих на суму заборгованості за період з 31.03.2017 року по 27.12.2019 року у розмірі 532,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 31.03.2017 року по 30.03.2018 року багатоквартирний будинок [ADDRESS] знаходився на балансі позивача та обслуговувався ним. Відповідач , як споживач житлово-комунальних послуг, отримавши відповідні послуги у повному обсязі свої зобов`язання по їх оплаті не здійснила у зв`язку із чим утворилась заборгованість, на яку, у зв`язку із її несвоєчасною сплатою, нараховані інфляційні втрати та 3% річних. Відповідач із позовними вимогами не погоджується, вважаючи, що з 15.05.2016 року, з моменту створення об`єднання співвласників даного будинку ОК « МЖСТ Дом» не є особою яка здійснює управління будинком та у тому числі надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території , та у зв`язку із відмовою позивача передати будинок на баланс ОСББ « Вільямса 59Д» рішенням господарського суду Одеської області від 03.04.2017 ( набрало чинності 27.06.2017 року ) року було зобов`язано ОК « МЖСТ Дом» виконати свої обов`язки по переданню будинку об`єднанню співвласників. У зв`язку із переданням на баланс об`єднанню співвласників будинку виявилось наявність заборгованості у позивача, в тому числі у зв`язку із оплатою за опалення, яки були погашені саме об`єднанням, а тому жодної заборгованості у відповідача перед позивачем не існує. 2. Процесуальні дії у справі Позов надійшов до Київського районного суду м. Одеси 02.03.2020 року ( а/с 2 ), та сплачений судовим збором у розмірі 2102,00 грн. (а/с 1 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 року головуючим у справи визначено Луняченко В.О. ( а/с 32). Ухвалою суду від 18.03.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін ( а/с 37). Ухвалою суду від 17.04.2020 року залишено без розгляду заява представника відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження ( а/с 93). Ухвалою суду від 17.04.2020 року залишена без задоволення заява представника ОСББ « Вільямса 59Д» про вступ об`єднання в якості третій особи на боці відповідача ( а/с 96). Ухвалою суду від 24.04.2020 року продовжено відповідачу строк на подання відзиву ( а/с 101). Відзив надійшов до суду 04.05.2020 року ( а/с 103). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27.12.2005 року, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. , що підтверджується відомостями з Реєстру права власності на нерухоме майно ( а/с 26). Будинок [ADDRESS] , в якому розташована квартира відповідача перебував на обслуговуванні ОК «МЖСТ ДОМ», який за організаційно-правовою формою був обслуговуючим кооперативом та надавав житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного багатоквартирного житлового будинку, відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», рішень Загальних Зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечував утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529. Також судом встановлено, що 15 травня 2016 року співвласниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] , було прийнято рішення про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д". Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1004904993 від 24.01.2019, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВІЛЬЯМСА 59Д» було зареєстровано 22.06.2016 року, ідентифікаційний код юридичної особи: 40587458. Відповідно до витягу з протоколу №2 від 28.08.2016 року зборів співвласників багатоквартирного будинку, за місцезнаходженням: [ADDRESS] , співвласниками вказаного багатоквартирного будинку було прийнято рішення про прийняття багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в управління та на баланс ОСББ «Вільямса 59Д». Згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 03.04. 2017 року по справі №916/3484/16, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «Вільямса 59Д» багатоквартирний, житловий будинок [ADDRESS] , разом з технічною документацією. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 року рішення першої інстанції залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року рішення першої та другої інстанції по даної справі залишено без змін. Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено що у ОК « МЖСТ Дом» починаючи з 22.06.2016 року виник обов`язок у тримісячний строк забезпечити передачу ОСББ « Вільямса 59Д» на баланс об`єднанню будинку [ADDRESS] . 30.03.2018 року багатоквартирний житловий будинок ? [ADDRESS] кооперативом було передано в управління (з балансу на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К», про що свідчить Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини в управління від 30.03.2018 року. 05.07.2018 року між ОК «МЖСТ ДОМ», як попереднім об`єднанням яке здійснювало обслуговування вищевказаного багатоквартирного будинку, та ОСББ «Вільямса 59Д», був укладений договір про відступлення прав вимоги №17/9/18, за умовами якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги боргів за спожиті житлово-комунальні послуги власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , перелік яких визначений у додатку до даного договору на загальну суму 899115 гривень 91 копійка, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору у вказаних правовідносинах з власниками (володільцями) цього багатоквартирного будинку. Відповідно до додатку №2 до договору про відступлення права вимоги №17/9/18 від 05.07.2018 року вбачається, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги та стає кредитором для наступних боржників стосовно наступних квартир зокрема [ADDRESS] , споживачем за якою є [PERSON] , з сумою боргу в сумі 1767 гривень 61 копійка. Згідно розрахунку, наданому позивачем ( а/с 27) на 27.12.2019 року заборгованість [PERSON] за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території перед ОК « МЖСТ Дом» за період з 31.03.2017 по 30.03.2018 року складає 2 420,77 грн.; заборгованість оплати за опалення за період з 31.03.2017 по 30.03.2018 року складає 5904,71 грн.; інфляційні втрати у зв`язку із несвоєчасною оплатою за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території складає 439,29 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за опалення складає 918,12 грн.; 3% річних , які нарахована на заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території складає 163,39 грн.; 3% річних , які нарахована на заборгованість за опалення складає 369,45 грн. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якою застрахована врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК) та Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон 1961-IV). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положення вказаної норми жодним чином не спростовує факту існування договірних відносин без наявності укладеного у письмовій формі договору. Ст.ст. 20, 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК ). Такий обов`язок власника встановлений і ст.360 ЦК , згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК , власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання (ч. 3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Як встановлено ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. На виконання ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальним зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Відповідно до ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають:1)витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2)витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю вразі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири га/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Відповідно до частини другої статті 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Предметом розгляду даної справи є вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 31.03.2017 року по 31.03.2018 року з оплати по утриманню будинку та прибудинкової території та оплати за опалення, а також вимоги по стягненню інфляційних витрат та 3% річних у зв`язку із несвоєчасною оплатою зазначених послуг. Що стосується стягнення оплати за опалення суд приймає до уваги, що кооператив не надавав самостійно послуг по опаленню а лише як сторона договору повинен був оплатити рахунок виставлений організацією яка таку послугу надавала. В даному випадку позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що після передання будинку на баланс об`єднанню співвласників у обслуговуючому кооперативі залишилась заборгованість за отримане опалення та у зазначену заборгованість також була виставлена інфляційна складова за несвоєчасність розрахунку. Відсутність відповідних доказів, надання яких у відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК покладається саме на позивача, є підставою для відмови у задоволенні вимог яки не доведених належними та допустимими доказами. Одночасно, суд враховує той факт, що згідно встановлених рішенням господарського суду від 03.04.2017 року по справі №916/3484/16 обставин, яки у відповідності до вимог ч.4 ст. 82ЦПК не потребують додаткового доказування, після реєстрації 22.06.2016 року ОСББ «Вільямса 59Д» у позивача виникло зобов`язання у тримісячний строк здійснити передачу будинку на баланс об`єднання співвласників. Порушення позивачем зазначених вимог, на думку суду, свідчить про те, що надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснювалось кооперативом в супереч діючого законодавства, на власний розсуд та ризик а тому, на думку суду не може розцінюватись як належне виконання послуг яки потребують оплаті споживачем. Визнання недійсності зазначених послуг є підставою як у відмові у стягнення оплати таких послуг так і відмові у стягнення інфляційний втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату. 6. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). Факт відмови у задоволені позову є підставою і для відмови позивачу у вимогах про стягнення понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed