Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку мотивує тим, що 20 квітня 1999 року ним було приватизовано квартиру [ADDRESS], квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, право власності належним чином зареєстровано в Ульяновському міжрайонному бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за № 362/2. Разом з квартирою в його користування перешли добудова до квартири, яка була непридатна до використання загальною площею 32,38 кв.м., виробничий будинок (літня кухня) загальною площею 28,10 кв.м., та гараж загальною площею 62,10 кв.м., але коли проводилась приватизація житла до складу майна, яке підлягало приватизації добудова до житлової квартири, виробничий будинок (літня кухня) та гараж не ввійшли. З квітня 1999 року позивач вільно володіє та використовує це майно. З дня приватизації і до цього часу ніякий власник не пред'явив свої права на вказане майно, ні інші особи, а також це майно не було визнане безхазяйним і не передано у власність місцевій громаді. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на добудову до квартири загальною площею 32,38 кв.м., право власності за набувальною давністю на виробничий будинок (літня кухня) загальною площею 28, 10 кв.м., а також право власності за набувальною давністю на гараж загальною площею 62, 10 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Третя особа - реєстраційна служба Голованівського районного управління юстиції в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечень не має.. Суд, ознайомившись із матеріалами позовної заяви, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.04.1999 року (а.с. № 5). Відповідно до рішення Голованівської селищної ради № 251 від 07.07.2000 року позивачу надана у постійне користування земельна ділянка розміром 0,06 га по [ADDRESS] біля житлового будинку з земель ВАТ "Агропостач". Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно врахувати таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, зважаючи на додані до позовної заяви документи, зокрема, свідоцтво про право власності на житло від 20.04.1999 року, рішення Голованівської селищної ради № 251 від 07.07.2000 року, добудова до квартири загальною площею 32,38кв.м., виробничий будинок (літня кухня) загальною площею 28,10 кв.м. та гараж загальною площею 62,10 кв.м. не є чужим майном для позивача. Відтак позивачем обраний невірний спосіб захисту, тобто такий, що не відповідає специфіці правовідносин та Цивільному кодексу України. Відповідач надав суду заяву про відсутність заперечень проти позову, що є фактичним визнанням позову, проте, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд ухвалою відмовив у прийнятті визнання позову, оскільки визнання позову суперечить закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed