Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

у квітні 2015 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за результатами розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України задоволено частково цивільний позов та на його користь як потерпілого стягнуто солідарно із обвинувачених завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ 20.06.2012 відкрито виконавче провадження з виконавчого листа № 1\\1622\\208\\12, виданого 30.03.2012 Октябрським районним судом м.Полтави, однак 01.07.2013 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки не виявлено майна боржників, на яке може бути звернуто стягнення. Оскільки невиплата грошових коштів у рахунок відшкодування йому моральної шкоди унеможливлює виконувати боргові зобовязання, йому відповідачем спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 гривень та просить суд стягнути її на свою користь. У судове засідання позивач звернувся, позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи повідомленим по час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 30.03.2012 року вироком Октябрського районного суду м.Полтави [PERSON] та [PERSON] визнано виннми у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та їм призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із конфіскацією 1\\2 частини майна, яке є власністю засуджених. При чому, на підставі ст. 71 КК України [PERSON] до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання відповідно до вироку Октябрського районного суду м.Полтави від 01.04.2011 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 1 місяць із конфіскацією 1\\2 частини майна, яке є власністю засудженого. Частково задоволено цивільний позов потерпілого [PERSON] та на його користь стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 30.03.2012 Октябрським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист № 1\\1622\\208\\12. 20.06.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ відкрито виконавче провадження з вказаного вище виконавчого листа. 01.07.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставою для прийняття даного рішення явилося те, що не було виявлено майна боржників, на яке може бути звернуто стягнення. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. При чому, розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VIІ ЦПК в рамках судового контролю за виконанням судових рішень. Судом встановлено, що у поданій позовній заяві позивач стверджує про незаконність рішення державного виконавця, повязане із закінчення виконавчого провадження від 01.07.2012 року, однак у відповідності до положень розділу VIІ Цивільно процесуального закону своє право на оскарження дій державного виконавця не реалізував. У відповідності до ч.3 ст.10, 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, у судовому засіданні позивач не надав доказів щодо спричинення йому моральної шкоди відповідачем, а отже позовні вимоги до задоволення не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed