Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру №28 по пр. Незалежності (колишній пр. Леніна) в будинку №32 в м. Ізюмі Харківської області в порядку спадкування за законом (а.с. 3). Позивач та його представник в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи без їх участі, підтримують позовні вимоги і просять суд позов задовольнити повністю, судові витрати покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва серії І-УР №444565 [PERSON] народилась 06.02.1960р. в м. Ізюмі Харківської області (а.с. 11). 04 березня 1978 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 15), 19.01.1982р. даний шлюб було розірвано (а.с. 14), 27.04.1982р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 15), який було розірвано 01.11.1993р. (а.с. 16). 29 липня 1978 р. в м. Ізюмі Харківської області народився [PERSON], що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про народження серія ІІ-ВЛ №321465 (а.с. 12), згідно довідки №494 про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] має ідентифікаційний номер - [NUMBER] (а.с. 12). Згідно договору міни від 25.02.2002р. [PERSON]Д, [PERSON], [PERSON], [PERSON] обміняли та передали у власність [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану в [ADDRESS], взамін їм передали квартиру [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на квартиру №28 у житловому будинку №32 по пр. Незалежності в м. Ізюмі Харківської області (а.с. 8) та договору вказана квартира №28 загальною площею 38,4 кв.м., в тому числі жилою - 19,5 кв.м., складається з однієї жилої кімнати пл. 19,5 кв.м., кухні пл. 7,5 кв.м., санвузлу площею 3,3 кв.м., коридору пл. 5,0 кв.м., шафи пл. 1,1 кв.м., лоджії пл. 2,0 кв.м. 25.02.2002р. даний договір посвідчено нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп, зареєстровано в реєстрі за №3-336 (а.с. 6). 05 лютого 2011 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 08 лютого 2011 року складено відповідний актовий запис № 99 Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та 24 травня 2016 року видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 544503 (а.с. 5). 01.06.2016р. КЖРЕП-1 було видано довідку [PERSON] про те, що він дійсно проживає за адресою: пр. Незалежності (пр. Леніна)[ADDRESS] з 26.02.2002р. по теперішній час (а.с. 17). Згідно довідки від 03.06.2016р., виданої начальником КП "ІМБТІ" вартість спірної квартири складає 173626 грн. (а.с. 10). Згідно відповіді з Ізюмської державної нотаріальної контори від 11.08.2016 № 1638/02-17, від вбачається, що після смерті гр. [PERSON], померлої 08 лютого 2011 року, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру немає можливості за відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»; іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційний діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане звідмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус не має можливості оформити позивачу спадщину за законом на вказане майно після смерті бабусі у зв'язку з тим, що у позивача відсутній належний правовстановлюючий документ на квартиру. Як визначено главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. № 296/5, а саме пунктами 4.14, 4.15 та 4.18, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.1 Глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, суд вважає, що позивач як онук померлої [PERSON] має право на спадкування за законом у п`яту чергу спадкоємців на квартиру № 28 в житловому будинку № 32 по пр. Незалежності (колишній пр. Леніна) міста Ізюм Харківської області. Вказане майно входить до складу спадщини та позивач має право на визнання за ним права власності у вказаному вище порядку. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем з огляду на його заяву.

Outcome: approved