Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому (з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 24.12.2020) просить визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області № 120 від 18.11.2020 "Про затвердження висновку опікунської ради виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради та відмову в наданні дозволу опікуну [PERSON] на продаж нерухомого майна недієздатного [PERSON] ". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення прийняте з порушенням законодавчих норм та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин відмови в ньому не наведено. Єдиною підставою у відмові зазначено, що продаж будинку є прямим порушенням прав та інтересів чоловіка позивача - [PERSON] , так як при можливій зміні опікуна недієздатна особа не матиме постійного місця проживання. Позивач вважає, що підстав для зміни опікуна немає, так як вона доглядає свого недієздатного чоловіка більше 15 років і він має постійне місце проживання внаслідок реєстрації в будинку позивача по [ADDRESS] , отже рішення відповідача ґрунтується на припущеннях, тому є протиправним. Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що спірне рішення прийняте відповідно до норм чинного законодавства, зокрема тих, що зазначені в його преамбулі. Виконавчий комітет Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області затвердив висновок Опікунської ради (пункт 1 рішення) та відмовив позивачу в наданні дозволу на продаж будинку, що належить недієздатному, констатуючи той факт, що продаж єдиного житла, яке перебуває в його власності, є прямим порушенням його прав та інтересів. Крім того, в пункті 3 рішення виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області № 73 від 23.08.2019, позивачу було рекомендовано звернутися із заявою про надання дозволу на заключення договору оренди житлового приміщення з фізичною особою. Ухвалою суду від 21.12.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 29.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 21.01.2021, яке відкладалось через неявку учасників справи та не закінчення строків подання заяв по суті. Ухвалою суду від 18.02.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2021, яке відкладалось за клопотанням відповідача, в судовому засіданні оголошувалась перерва. У судовому засіданні 30.03.2021 позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому, представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Учасники справи в останнє судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов не визнав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.11.2010, яке набрало законної сили 13.12.2010, [PERSON] визнано недієздатним та призначено опікуном його дружину - [PERSON] (а.с.3-8). [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується: договором купівлі продажу вказаного будинку, укладеному 27.01.1988 між позивачем та [PERSON] ; свідоцтвом про її право приватної власності на житловий будинок виданим 20.08.1990 виконавчим комітетом Куйбишевської Ради народних депутатів (зареєстрований Бердянський міжміським БТІ в реєстровій книзі № 6 за № 1135) (а.с.11-12). Як вбачається з договору дарування, укладеному 07.01.1987 між [PERSON] та [PERSON] , останній є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , (зареєстрований Бердянський міжміським БТІ в реєстровій книзі № 1 за № 42) (а.с.13-14). Згідно відмітки в паспорті громадянина України [PERSON] , його місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). На час розгляду справи він фактично проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] , про що зазначено у висновку опікунської ради та підтвердила позивач у судовому засіданні. 18.11.2020 виконавчий комітет Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області розглянувши заяву [PERSON] про надання дозволу на продаж будинку від імені її підопічного [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , прийняв рішення № 120, яким затвердив висновок Опікунської ради виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області (пункт 1 рішення) та відмовив позивачу в наданні дозволу на продаж будинку, що належить недієздатному, з урахуванням майнових прав та інтересів підопічного (а.с.9). Відповідно до вищевказаного висновку, опікунська рада виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області дійшла висновку про неможливість надання виконавчим комітетом дозволу [PERSON] продати від імені її підопічного [PERSON] , будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням майнових прав та інтересів. Тому, що продаж єдиного житла є прямим порушенням його прав та інтересів, так як при можливій зміні опікуна недієздатна особа не матиме постійного місця проживання (а.с.10). 23.08.2019 виконавчий комітет Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області прийняв аналогічне рішення із вказаного питання № 73, крім того, вказаним рішенням було рекомендовано позивачу звернутися до опікунської ради із заявою про надання дозволу на заключення з фізичною особою договору оренди житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на період проживання [PERSON] в будинку позивача по [ADDRESS] (а.с.32-38). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст.ст.55, 67, 71-72, 79 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі. Рішення органу опіки та піклування може бути оскаржено до відповідного органу, якому підпорядкований орган опіки та піклування, або до суду. Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88 передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів (п.1.1.). Опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. (п.1.2.) Органи опіки та піклування здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства. (п.1.5.). Для допомоги в роботі при органах опіки та піклування створюються опікунські ради, що мають дорадчі функції і до складу яких входять депутати, представники місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування і громадськості (п.1.6.). Органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації: охороняють та зберігають житло і майно підопічних і визнаних безвісно відсутніми (п.1.7.). Опікуни (піклувальники) мають право управляти майном підопічних на користь останніх (п.4.2.). Опікуни при здійсненні прав і виконанні обов`язків підопічних укладають угоди від імені та в інтересах підопічних, діючи як їх законні представники згідно з чинним законодавством (п.4.4.). Опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов`язань тощо (п.4.7.). Рішення органів опіки і піклування про призначення або звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені зацікавленими особами чи опротестовані прокурором у встановленому законом порядку (п.4.13.). З урахуванням наведеного, опікун може укласти угоду про продаж житлового будинку від імені та в інтересах підопічного, діючи як його законний представник згідно з чинним законодавством, лише з дозволу органу опіки та піклування, а вказаний орган вирішуючи питання про надання такого дозволу, зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного та має виходити з необхідності збереження житла і майна підопічних, його використання в інтересах підопічного. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин вбачається, що виконавчий комітет Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, діючи як орган опіки та піклування, правомірно відмовив [PERSON] в наданні дозволу на продаж будинку від імені її підопічного [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки внаслідок такої угоди недієздатна особа втратить право власності на єдине належне йому житло, а тому в задоволенні позову слід відмовити. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29, рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи сторін, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них. В зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed