Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач Затоківська селищна рада Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ПП "Голденсан", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівка В.М., про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації, просить суд: визнати недійсними договори дарування за реєстровим № 2041 від 29.08.2014 року, № 2136\~ від\~ 04.09.2014 року, № 2044 від 29.08.2014 року, № 2038 від 29.08.2014 року, № 1262 від 04.09.2014 року, №\~ 2139 від 04.09.2014 року; скасувати запис про право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , ПП «Годенсан», [PERSON] , [PERSON] на їх частки будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; скасувати свідоцтва про право власності індексний номер 31350275 від 20.12.2014 року, № 31351424 від 20.12.2014 року, № 31349146\~ від 20.12.2014 року, а також скасувати запис про право власності за № 20598790 на будівлю кафе з реєстраційним номером 1258118451103, стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2012 року на підставі заочного рішення по справі № 1505/922/2012 та ухвали про виправлення описки від 22.03.2012 року було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на самочинно збудовану будівлю магазинів з баром і кафе літ «А», будівлю сан блоку з приміщенням для персоналу літ «Б», будівлю магазинів «В», кафе літ «Г»,за адресою: [ADDRESS] . 03.05.2012 року Затоківська селищна рада звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку було задоволено та ухвалою від 08.05.2012 року по справі № 1505/4030/2012 скасовано рішення від 27.02.20112. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі № 1505/6552/2012 від 28.02.2013 позов [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнаня права власності на самочинно збудоване майно залишено без розгляду. Згодом, [PERSON] повторно подано позов до Затоківської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво, який задоволено та на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду від 08.08.2013 року\~ по справі № 495/5647/13-ц та ухвали від 07.02.2014 року,\~ якою внесено виправлення до заочного рішення, визнано за [PERSON] право власності на будівлю магазинів з баром і кафе літ «А», будівлю сан блоку з приміщеннями для персоналу, будівлю магазинів літ «В», кафеліт «Г», навіс літ «а», навіс літ «а1», водопровід №2, каналізація №3, майданчик І за адресою: [ADDRESS] . В подальшому заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду по справі № 495/5647/13-ц від 08.08.2013 року було скасовано та ухвалою від 11.06.2014 року позов [PERSON] до Затоківської селищної ради, третя особа Білгород-Дністровське міськрайонне управління Держсанепідемслужби в Одеській області про визнання права власності на самочинне будівництво залишено без розгляду. Незважаючи на відсутність у [PERSON] права власності на нерухоме майно та скасовані заочні рішення суду, суддею Білгород-Дністрвоського міськрайонного суду Матяш Т.Л., за фіктивним правовим спором за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності безпідставно, з суттєвим порушенням норм матеріального права, винесено заочне рішення від 09.07.2014 року у справі № 495/3809/14-ц та ухвала від 31.07.2014 року, якою внесено виправлення до резолютивної частини рішення суду від 09.07.2014 року, та визнано право власності за [PERSON] на 49/100 часток\~ будівель та споруд, за [PERSON] на 3/100 часток будівель і споруд, за [PERSON] на 18/100 часток будівель і споруд, за [PERSON] на 17/100 часток будівель і споруд, за [PERSON] на 10/100 часток\~ будівель і споруд, за [PERSON] на 3/100 часток будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в мотивувальній частині заочного рішення № 495/3809/14-ц від 09.07.2014 року суддя посилається, що [PERSON] є власником будівель магазинів з баром і кафе на підставі рішення суду від 27.02.2012 року та ухвали від 22.03.2012 року, які тією ж суддею виносились та нею і скасовані. В подальшому на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено державну реєстрацію права власності за окресленими особами, згідно їх часток. 19.09.2014 року було подано заяву про перегляд заочного рішення по справі № 49/3809/14ц від 09.07.2014 року та ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26.09.2014 року по справі № 495/7006/14-ц, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду від 09.7.2014 року по спарві № 495/3809/14-ц\~ скасовано, справу призначено до нового розгляду. За наслідками нового розгляду, 26.11.2014 року у справі № 495/3809/14-ц постановлено ухвалу, якою цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності залишено без розгляду. Постановою Одеського окружного суду від 29.02.2016\~ року\~ по справі № 815/3365/15 рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 року № 15035270, № 15036824, № 15038374, № 15037600, № 15038887, № 15039106 скасовані. Разом з тим, за ствердженнями позивача, при зверненні його до державного реєстратора з відповідними заявами щодо скасування права власності, ним були надані відмови у проведенні зазначених реєстраційних дій з підстав, що самі записи про право власності перебувають у стані «припинено» внаслідок відчуження належних на праві власності вищезазначеним особам часток на підставі цивільно-правових угод на користь третіх осіб. Так, представником Затоківської селищної ради отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування ПП «Голденсан» будівлі магазину з баром і кафе, що складають 49/100 частин. [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування гр. [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд. В свою чергу гр. [PERSON] передано безоплатно у власність ПП «Голденсан» 3/100 частин будівель і споруд. Відповідно до посвідченого договору дарування, [PERSON] передано безоплатно у власність ПП «Голденсан» 18/100 часток будівель і споруд. Відповідно, [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування ПП «Голденсан» 17/100 часток будівель і споруд. [PERSON] передано [PERSON] 10/100 частин будівель і споруд. [PERSON] передано безоплатно у власність [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд. В свою чергу, відповідно до посвідченого договору дарування від 09.11.2017 року, гр. [PERSON] передано безоплатно у власність [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на підставі перелічених вище договорів дарування ПП «Годенсан» стало власником 87/100 часток будівель і споруд, [PERSON] 3/100 часток, [PERSON] став власником 10/100 часток будівель і споруд за вищевказаною адресою. Тож, як зазначено вище, на підставі оскаржуваних договорів дарування, дарувальниками безоплатно передано майно як власниками будівель та споруд по [ADDRESS] на користь третіх осіб. В свою чергу, право власності у відповідних частках за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набутого на підставі заочного рішення від 09.07.2014 року по справі № 495/3809/14-ц ґрунтувалось на нібито наявному у [PERSON] права власності на будівлі і споруди по [ADDRESS] набутого на підставі заочного рішення від 27.02.2012 року по справі № 1505/922/2012, яке було скасовано на момент винесення рішення суду від 09.07.2014 року. Позивач вказує, що зазначеними обставинами, фактично порушено законні інтереси територіальної громади в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, оскільки будівництво здійснювалось без наданої для таких потреб земельної ділянки, а тому для відновлення свого порушеного права та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки у користування територіальної громади в особі Затоківської селищної ради вважає, що існують усі правові підстави для визнання відповідних договорів недійними. В свою чергу, зазначив, що набувши право власності на 87/100 часток будівель і споруд ПП «Голденсан» було проведено реконструкцію зазначених будівель з виділом в окремі одиниці, внаслідок чого утворились наступні об`єкти нерухомого майна будівля магазинів з баром і кафе, право власності посвідчується свідоцтвом про право власності за індексним номером 31350275 від 20.12.2014 року, будівля сан блоку з приміщеннями для персоналу, право власності посвідчується свідоцтвом про право власності за індексним номером 31351424 від 20.12.2014 року, будівля магазину, свідоцтво про право власності за індексним номером 31349146 від 20.12.2014 року. Свідоцтва про право власності ПП «Голденсан» на виділені самостійні об`єкти будівлі ґрунтувались на підставі договорів дарування, які, в свою чергу, були укладені на підставі рішень суду, що були скасовані. До того ж, [PERSON] було виділено належну йому частину 10/100/ у відокремлений об`єкт, а саме будівлю кафе з присвоєнням окремої поштової адреси. Вказує, що підставою для проведення державної реєстрації прав власності [PERSON] за реєстраційним номером 1258118451103 був договір дарування за р. № 1262 від 04.9.2014 року. Враховуючи наведене, позивач зазначив, що право власності ПП «Голденсан» та [PERSON] на вищезазначені об`єкти нерухомого майна ґрунтуються на оскаржуваних договорах дарування, які в свою чергу були укладені на підставі скасованих судових актів. За таких обставин, позивач вважав неправомірним набуття права власності на окреслений об`єкт нерухомості відповідачами, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до розпорядження № 480 від 11 вересня 2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи вказана справа розподілена на суддю Прийомову О.Ю. 16 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду вказана справа прийнята до провадження судді з призначенням її підготовчого розгляду. 16 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по псраві було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач ПП «Голденсан» в судове засідання не з`явився, його представник надав до матеріалів справи заяву про застосування наслідків спливу позовної давності від 20.08.2019 року та заяву про розгляд псрави за його відсутності з проханням відмовити у задоволені позовних вимог позивачу. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ластівка В.М. у своїй заяві від 29.10.2019 року просила розглядати справу за її відсутності, вказуючи у своєму письмовому поясненні на вчиненні нею нотаріальної дії в межах норм чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус\~ Чухрай Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за вілдсутність сторін по справі, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно 27.02.2012 року Білгород-Дністровським міськрайоним судом Одеської області у цивільній справі № 1505/922/2012 винесено заочне рішення та ухвалу від 22.03.2012 року, якою внесені виправлення до описової та резолютивної частини рішення, згідно яких: визнано за [PERSON] право власності на самочинно збудовану будівлю магазинів з баром і кафе літ. «А» загальною площею 363,6кв.м., будівлю санітарного блоку з приміщеннями для персоналу літ. «Б» загальною площею 129,4 кв.м., будівлю магазинів літ. «В» загальною площею 169,0 кв.м., кафе літ. «Г» загальною площею 74,4 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 08.05.2012 року по справі № 1505/4030/2012, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2012 року по справі за позовом [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно скасовано. 28.02.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом винесено ухвалу, згідно якої позовну заяву [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно залишено без розгляду. Згодом [PERSON] знов звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовом до Затоківської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво, внаслідок розгляду якого винесено рішення по цивільній справі № 495/5647/13-ц та ухвалу від 07.02.2014 року , якою внесено виправлення у рішення суду від 08.08.2013 року, згідно яких задоволено позовну заяву\~ [PERSON] . Визнано за [PERSON] \~\~ право власності\~ на будівлю магазинів з баром та кафе літ. «А» загальною площею 435, 51 кв.м., будівлю санітарного блоку з приміщеннями для персоналу літ. «Б» загальною площею 156, 57 кв.м., будівлю магазинів літ. «В» загальною площею 188,40 кв.м., кафе літ. «Г» загальною площею 86, 96 кв.м., навіс літ. «а», навіс літ. «а1» площею 323, 55 кв.м., зливна яма №1, водопровід №2, каналізація №3, майданчик І,\~\~ які розташовані на земельній ділянці площею 0,3845 га. за адресою :\~\~ [ADDRESS] . Окрім того, вбачається, що судом у наведеній цивільній справі № 495/5647/13-ц згодом постановлено ухвалу від 11.06.2014 року, якою справу за цивільним позовом [PERSON] до\~ Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради\~\~ про визнання права власності на самочинне будівництво залишено без розгляду.\~ Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням у цивільній справі № 495/3809/14-ц від 09.07.2014 року, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 49/100 частин будівлі магазину з баром і кафе літ. «А» загальною площею 363,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 3/100 частин будівлі магазину літ. «В» загальною площею 169,0 кв.м., магазин 3, площею 19,0 кв.м., за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 3/100 частин будівлі магазину літ. «В» загальною площею 169,0 кв.м., магазин 4 площею 18,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 10/100 частин кафе\~ літ. «Г» загальною площею 74,4 кв.м., за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 18/100 частин будівлі магазину літ. «В» загальною площею 169,0 кв.м., та споруд № 1 площею 18,2 кв.м., № 2 площею 18,8 кв.м., № 5 площею 19,1 кв.м., № 6 площею 19,0 кв.м., № 7 площею 18,9кв.м., № 8 площею 19,0 кв.м., № 9 площею 19,0 кв.м., за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 17/100 частин будівлі санітарного блоку з приміщеннями для персоналу літ. «Б» загальною площею 129,4 кв.м., споруд № 1 зливна яма, № 2 водопровід, № 3 каналізація, за адресою: за адресою: [ADDRESS] . 31.07.2014 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області внесені виправлення в резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Визнати за [PERSON] право власності на 49/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 3/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 3/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 10/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 18/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 17/100 часток будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ». Проте, за заявою [PERSON] заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2014 року по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності ухвалою суду по справі № 495/7006/14-ц було скасовано. 26.11.2014 року Білгород-Дністрвоським міськрайонним судом Одеської області винесено ухвалу, згідно якої цивільну справу № 495/38909/14ц за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності залишено без розгляду. Внаслідок скасування права власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Одеським окружним\~ адімністратвиним судом було задоволено адміністративний позов\~ заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 року за № 15035270, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 3/100 будівель та споруд;\~ скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 року за № 15036824, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 3/100 будівель та споруд; скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 за № 15038374, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 17/100 будівель та споруд; скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 за № 15037600, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 18/100 будівель та споруд ; скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 за № 15038887, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби\~ Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 49/100 будівель та споруд;\~ скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 09.08.2014 року за № 15039106, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолеттою Анатоліївною щодо реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна: 10/100 будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Однак, 08.10.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно винесені рішення про відмову у скасуванні записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесених на підставі рішення державного реєстратора від 09.08.2014 року у зв`язку із тим, що записи про право власності знаходяться в стані «припинено» внаслідок відчуження належних визначеним особам часток на підставі цивільно-правових угод на користь третіх осіб. В дійсності судом вбачається, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування ПП «Голденсан» будівлі магазину з баром і кафе, що складають 49/100 частин. [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування гр. [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд. В свою чергу, гр. [PERSON] передано безоплатно у власність ПП «Голденсан» 3/100 частин будівель і споруд. Відповідно до посвідченого договору дарування, [PERSON] передано безоплатно у власність ПП «Голденсан» 18/100 часток будівель і споруд. Відповідно, [PERSON] передано безоплатно у власність за договором дарування ПП «Голденсан» 17/100 часток будівель і споруд. [PERSON] передано [PERSON] 10/100 частин будівель і споруд. [PERSON] передано безоплатно у власність [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд. В свою чергу відповідно до посвідченого договору дарування від 09.11.2017 року гр. [PERSON] передано безоплатно у власність [PERSON] 3/100 часток будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на підставі перелічених вище договорів дарування ПП «Годенсан» стало власником 87/100 часток будівель і споруд, [PERSON] 3/100 часток, [PERSON] став власником 10/100 часток будівель і споруд за вищевказаною адресою. В свою чергу, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також встановлено, що\~ земельна ділянка, кадастровий номер 5110300000:02:028:0194, площею 0,1494 га, за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування перебуває у комунальній власності Затоківської селищної ради Білгород-Дністрвоської міської ради, код ЄДРПОУ 04527052, внаслідок чого позивач зазначив про порушення його законних прав та інтересів, у зв`язку із набуттям права власності на об`єкт нерухомості, що збудований на належній йому земельній ділянці та проведення державної реєстрації без законних на те підстав, зокрема вважав, що за [PERSON] було визнано право власності на самочинне будівництво /що згодом скасовано за рішенням суду/без надання відповідної земельної ділянки, без належного дозволу та належно затвердженого проекту, без сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Тож, право власності ґрунтувалось на незаконному /скасованому\~ рішенні суду/. Відповідач ПП «Голденсан» в свою чергу вказав, що передумовою укладання оскаржуваних договорів дарування 2014 року були рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по цивільним справам в період з лютого 2012 року по липень 2014 року про визнання права власності на спірні об`єкти нерухомості за фізичними особами. Учасником вищевказаних цивільних справ була Затоківська селищна рада, яка знала про рішення суду, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація права власності на спірні об`єкти нерухомості, що підтверджується заявами про скасування заочних рішень. Спірні будівлі та споруди по [ADDRESS] існували та фізично знаходились на території смт. Затока до та на час укладання спірних договорів дарування та проведенням оскаржуваних державним реєстратором записів про державну реєстрацію права власності. Таким чином, Затоківська селищна рада мала об`єктивну можливість знати про існуючі спірні об`єкти нерухомості, мати інформацію про власників вказаних об`єктів, процес переведення права власності на інших осіб саме з часу ухвалення та наступного скасування рішень суду в період з 2012 по 2014 роки. Суд погоджується з даними ствердженнями відповідача, та вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх об`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Спеціальна позовна давність встановлюється тривалістю у один рік для вимог щодо розірвання договору дарування. (ст. 258 ЦК України). Предметом позовних вимогу даній конкретній цивільній справі\~ є, зокрема визнаня недійсними договорів дарування. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України в чинній на даний час редакції, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику іропейського суду з прав людини, як джерело права. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду для закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати справедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про дії, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 пеня від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти сії»). Таким чином, зазначене дає підстави для висновку про те, що здійснення і захист цивільних прав тісно пов`язані з фактором часу. Цивільні правовідносини не існують абстрактно, а виникають, змінюються та припиняються у часі. Обмеження строку для розгляду спору стимулює учасників процесу до надання доказів, підвищує їх достовірність і тим сприяє встановленню судами істини, а отже, ефективному поновленню порушеного права. Крім того, встановлення строку позовної давності сприяє стабілізації цивільних правовідносин, усуненню визначеності у відносинах між їх учасниками. За змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову особою, право якої порушене. При цьому у випадку пред`явлення позову особою, право якої порушене, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) надає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 2 ст. 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Тобто, моментом укладення Договорів дарування є дата їх нотаріального посвідчення. В свою чергу, сам позивач у своєму позові стверджував, що підставою укладання оскаржуваних договорів дарування було заочне рішення від 09.07.2014 року, яке грунтувалось на нібито наявному у [PERSON] праві власності на будівлі та споруди по [ADDRESS] , набутого ним на підставі заочного рішення від 27.02.2012 року по справі № 1505/922/2012. Однак, про існування наведеного рішення суду позивачу було достеменно відомо, у справі № 1505/922/2012\~ за позовом [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, Затоківська селищна рада приймала участь у якості відповідача. Таким чином, про знаходження споруд\~ і будівель\~ по [ADDRESS] позивачу було відомо ще у 2012 році. Натомість ним, як власником земельної ділянки, на якій споруджені об`єкти нерухомості, не вчинялись заходи щодо зобов`язання [PERSON] знести самочинно збудоване нерухоме майно, навіть після скасування його права власності на нього. Судом встановлено, що позивач, після отримання інформації про зареєстроване право власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у 2015 році звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. З питання визнання недійсними оскаржуваних договорів дарування позивач звернувся 23.01.2019 року, тобто вже за сплином визначеного чинним законодавством строку позовної давності. У сенсі розуміння ч.5 ст. 261 ЦК України,\~ якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Натомість, позивачем не вказано жодного обґрунтування причини пропуску строку ним позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом. Частина 4 вищенаведеної норми Закону спрямовує суд до висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача\~ є такими, що не підлягають задоволеню з підстав спливу встановленого чинним законодавством строку позовної давності. Сплив позовної давності у вимогах про визнання недійсними договорів дарування є підставою для відмови позову і в частині скасування запису про право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування свідоцтв про право власності, адже вони є похідними вимогами, які можуть буть задоволені лише в разі задоволення основної його частини .

Outcome: dismissed