Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

20.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до його дочки [PERSON], [INFO]. Одночасно позивачка просила призначити її опікуном дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач, який є її дальнім родичем, і [PERSON] є батьками дитини. [INFO] року матір дитини померла. Позивачка стверджує, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; її навчання; підготовку до самостійного життя; не забезпечуючи необхідним харчуванням; медичним доглядом і лікуванням; не спілкується з дитиною в необхідному обсязі; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання освіти. Також позивачка зазначила, що дитина з початку 2013 року перебуває на її утриманні та проживає в її родині. З огляду на це позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився. 28.08.2014 року до суду надійшла письмова заява відповідача про визнання позову, в якій він просив розглянути позов за його відсутності. Представник третьої особи, яка є органом опіки і піклування, вважав позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення присутніх сторін й інших учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] народилася [INFO] року в с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області. Її батьками є відповідач [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року матір дитини померла у віці 34 років в с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області. Згідно довідки Ковалівської сільради від 29.04.2014 р. зареєстрованим місцем проживання дитини і відповідача є [ADDRESS]. У своєму висновку від 25.09.2014 року Миколаївська райдержадміністрація, як орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дитини. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. В п.п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що батько чи мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. При цьому суд бере до уваги те, що позбавлення батьківських прав є крайнім і виключним заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Отже заявлені позовні вимоги мають бути обґрунтованими і підтвердженими належними доказами. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем фактично заявлено позов з підстав передбачених ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, тобто у зв'язку з ухилянням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вирішуючи питання про наявність визначених ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України підстав, суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак в обґрунтування позову позивачем лише надані документи службового листування, які не є достатніми доказами у даній цивільній справі для доведення предмету визначеного ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України. Оцінюючи в сукупності всі обставини справи досліджені в судовому засіданні суд, у відповідності до ст. 19 ч. 6 СК України, не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він не є достатньо обґрунтованим. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], в силу ст. 6 ч. 2 СК України є малолітньою дитиною, а відтак через свій вік вона нездатна самостійно здійснювати свої права. У відповідності до ст. 11 ч. 2 СК України якщо дитина не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. При розгляді цивільної справи судом встановлено, що позивачка не доводиться дитині матір'ю та не є її опікуном. У зв'язку з цим позивачка не має правових підстав заявляти позов про позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed