Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

18.11.2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON], заінтересована особа : Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, подана представником заявника [PERSON] Заява обґрунтована тим, що у заявника [PERSON] в м. Донецьку [INFO] року народилася дитина [PERSON]. На час народження дитини заявниця перебувала на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, а тому неможливо отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Документами, що підтверджують факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження №439 від 01.08.2016 року, видане донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства донецької народної республіки. 16.11.2016 року представник заявника звернувся до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою щодо реєстрації народження дитини, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, представнику заявника було відмовлено у реєстрації народження дитини. Тому представник заявника просила суд встановити факт народження дитини чоловічої статі, а саме [PERSON], [INFO], матір якого є [PERSON], [INFO] року, відомості про батька не зазначати. У судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовольнити, суду пояснила, що інших документів на підтвердження факту народження дитини, ніж ті що долучені до заяви немає, осіб, готових надати пояснення в якості свідків у даній справі також при розгляді даної справи не буде. Представник заінтересованої особи Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові пояснення, які просить врахувати при розгляді справи та просив розглядати справу у відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначила представник заявника, документами, що підтверджують факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження №439 від 01.08.2016 року, видане донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства донецької народної республіки. Місто Донецьк на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території. 16.11.2016 року представник заявника звернувся до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою щодо реєстрації народження дитини, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, представнику заявника було відмовлено у реєстрації народження дитини. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цих правилах, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Тобто медичне свідоцтво про народження №439 від 01.08.2016 року, видане донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства донецької народної республіки, на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 259 ЦПК України). Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст.234 ЦПК України). В судовому засіданні, з викладених в заяві обставин, письмових доказів по справі, неможливо достовірно встановити факт народження дитини. Батьки дитини або інші особи, яким достовірно відомо про народження дитини не виявили бажання засвідчити в судовому засіданні факт народження дитини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, заявником не надано безспірних доказів народження дитини, а також неможливо тільки зі слів представника заявника встановити факт народження дитини, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення вимог заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed