Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2017 року підсудність цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу визначено Подільському районному суду м. Києва. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 13 травня 2011 р. шлюбу, від якого спільних дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки сторони психологічно несумісні, мають різне ставлення до сімейного життя, відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з жовтня 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Подільського районного суду м.Києва Ларіоновій Н.М. В судове засідання позивач не з'явився, до початку судового засідання подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 травня 2011 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 122, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 30..08.2017 р. Від подружніх відносин сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони тривалий час проживають окремо один від одного, при цьому відповідач проживає на тимчасово окупованій території України, а позивач є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 13.05.2011 р. № 122, складеному Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. На підставі викладеного,

Outcome: approved