Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

07.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.08.1978 року, при житті отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] на 1/2 частину 43/100 частин будинку (43/200 частин будинку), що розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на його майно, яке [PERSON] прийняла одноосібно. 31.07.2014 позивач звернулася з письмовою заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до Романівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та було рекомендовано звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, текст позовної заяви містить клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач - Романівська селищна рада Романівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява селищного голови Іщука І.В., згідно якої відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу без участі представника селищної ради. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського району Житомирській області від 15.01.2001 року (а.с. 7). Позивач звернулася з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Романівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та запропоновано позивачу для визнання права власності звернутись до суду (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії [NUMBER], виданого т.в.о. державного нотаріуса Дзержинської державної нотаріальної контори Вовк Н.М. від 15.10.1997 року, [PERSON] отримав спадщину за законом від [PERSON], а саме: 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки № 483 від 05.06.2014 року, виданої Бердичівським міжрайонним бюром технічної інвентаризації, [PERSON] на праві приватної власності належить 43/100 ідеальних частин вище вказаного житлового будинку, будівництво даного будинку не є самочинним (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Недашківським сільським ЗАГС Базарського району Житомирської області від [INFO] року, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом ЗАГС Житомирської області від 05.08.1978 року, 05.08.1978 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с. 8). Відповідно до довідки №2687 від 21.08.2014 року, виданої виконавчим комітетом Романівської селищної ради Житомирської області (а.с. 21), та витягу із рішення шостого скликання тридцять сьомої сесії депутатів Романівської селищної ради Житомирської області № 2-37/2014 від 06.03.2014 року (а.с. 22) вулицю та [ADDRESS] перейменовано на вулицю та [ADDRESS]. Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON] та [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають дiти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народженi пiсля його смертi, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за нею право власності на 1/2 частину 43/100 частин будинку (43/200 частин будинку) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved