Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відшкодувати завдану їй незаконними постановами державного виконавця Ведмідя В.М. матеріальну шкоду у сумі 1\~738,12 грн., а також стягнути моральну шкоду у сумі 10 0000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/751/960/2013 від 05.11.2013, виданого Новозаводським районним судом\~\~м. Чернігова про зобовязання [PERSON] за власний рахунок відновити становище, яке існувало до порушення прав, шляхом демонтажу перегородки в кімнаті площею 13,8 кв.м у квартирі [ADDRESS]. Як убачається з листа прокуратури Чернігівської області від 02.07.2014 № 05/2/3-1824-11, у звязку з невиконанням рішення, 11.06.2013 Центральним ДВС Чернігівського міського управління юстиції із залученням фахівців у галузі будівництва було здійснено демонтаж перегородки (а.с. 21). 12.06.2014 державний виконавець Центрального ДВС Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 40683373. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;3) в інших випадках, встановлених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до положеньст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Згідно ч. 2\~ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження»\~збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що умовою відшкодування особі матеріальної чи моральної шкоди за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування є визнання рішень, дій чи бездіяльності цих органів чи їх посадових осіб неправомірними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач вимоги ст. 60 ЦПК України не виконала та не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність дій посадових осіб Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції у ході виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.06.2013 у справі № 751/4528/13-ц. Крім того, як роз'яснено у п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень\~статті 56 Конституції України,статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другоїстатті 87\~Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей\~1173,1174 ЦК України\~і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Таким чином, з огляду на викладені обставини, правові норми та субєктний склад відповідачів у справі, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed