Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до благодійної організації «Благодійний фонд «Кохання» в особі Голови Фонду Дашкевич Вікторії Вікторівни про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язати внести запис до трудової книжки. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 01 вересня 2014 року, він влаштувався на роботу до благодійної організації «Благодійний фонд «Кохання» на посаду начальника юридичного відділу і працював там до 27 грудня 2017 року. Після звільнення за власним бажанням йому стало відомо, що у його трудовій книжці відсутній запис про те, що він перебував у трудових відносинах на даному підприємстві. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що суперечать положенням\~ст. 48 КЗпП України, відповідно до якої трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Після чого, позивач звернувся до голови фонду, яка відмовилась вирішити дане непорозуміння, аргументуючи відсутність запису у трудовій книжці тим, що остання хотіла уникнути сплати податків. Заробітну плату позивач отримував у конвертах, трудового договору не підписував. Також, позивач зазначає, що слід враховувати те, що на підставі ч. 4\~ст. 24 КзпП України\~трудовий договір вважається укладений і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Після відмови роботодавця відповідним чином оформити трудові правовідносини позивач звернувся зі скаргою до начальника Державної інспекції України з питань праці, проте дана установа відмовилась займатися справою на підставі відсутності повноважень щодо перевірки та встановлення факту перебування працівника в трудових відносинах на підприємстві та факту встановлення видачі заробітної плати в конвертах, якщо це не зафіксовано в письмовій формі. Посилається на те, що встановлення факту перебування його у трудових відносинах є необхідним для нарахування правильного трудового стажу. В зв`язку з чим, позивач змушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. На підставі наведеного просив суд встановити факт перебування позивача у трудових відносинах із благодійною організацією «Благодійний фонд «Кохання» в особі Голови Фонду Дашкевич Вікторії Вікторівни на посаді начальника юридичного відділу у період з 01 вересня 2014 року по 27 грудня 2017 року. Зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про прийняття його на роботу на посаду начальника юридичного відділу з 01 вересня 2014 року та запис про звільнення із займаної посади відповідно до поданої ним заяви про звільнення за власним бажанням з 27 грудня 2017 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь та належним, чином, причини не явки суду не повідомила. Однак надіслала до суду заяву, в якій визнає позов та просить розглядати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, позивач у судовому засіданні стверджував, що з 01.09.2014 року по 27 грудня 2017 він працював на посаді начальника юридичного відділу благодійного організації «Благодійний фонд «Кохання», однак відповідного запису в трудовій книжки не мається. Згідно наданих матеріалів справи, а саме виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: благодійній організації «Благодійний Фонд «Кохання» проведено державну реєстрацію 20.08.2014 року. Як вбачається з Рішення № 3 Загальних зборів благодійної організації «Благодійний Фонд «Кохання» від 11 вересня 2014 року, [PERSON] прийнято на благодійній основі на посаду начальника юридичного відділу благодійної організації «Благодійний Фонд «Кохання». Згідно виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців: благодійна організація «Благодійний Фонд «Кохання» зареєстрований від економічної діяльності код 88.99 «Надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання, н. в. і. у.». Відповідно до копії наказу № 17 від 01.09.2014 року [PERSON] прийнято на посаду начальника юридичного відділу з 01.09.2014 року з окладом згідно штатного розкладу. Згідно копії наказу № 34 к від 27.12.2017 року [PERSON] з 27.12.2017 року звільнено з посади начальника юридичного відділу за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Як вбачається з копії трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] запис про трудову діяльність з благодійній організацією «Благодійний Фонд «Кохання відсутній. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що він працював в даному фонді з вересня 2014 року по лютий 2017 року, на посаді юрисконсульта, під керуванням [PERSON] При цьому в трудовій книжки також про це відсутній відповідний запис. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 232 КЗпП України\~безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи. Відповідно до ч.2\~ст.2 КЗпП, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Кодексу законів про працю України\~трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з положеннями\~статті 24 КЗпП України\~(у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців (ст.ст.\~26,\~27 КЗпП України). Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.92 року, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом. Відповідно до\~ст.29 КЗпП України\~до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови/праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст.139 КЗпП України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.\~12,\~81,\~82 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований та непідтверджений жодними належними доказами. \~ \~ \~ \~Так, трудові правовідносини характеризуються певними особливостями, які дозволяють відрізнити їх від схожих правовідносин, пов`язаних з працею, але регульованих нормами цивільного права. Це, перш за все, включення працівника до складу трудового колективу конкретного підприємства, установи, організації, де його діяльність, пов`язана з виконанням певних трудових функцій, регламентується вимогами внутрішнього трудового розпорядку, встановленого на даному підприємстві, в установі, організації.\~Під час укладання трудового договору працівник зобов`язується виконувати обов`язки, що входять до його трудової функції, особисто своєю працею. Трудові правовідносини характеризуються сталістю, регламентованістю та наявністю певних соціальних гарантій для працівника. \~ \~ \~ \~Позивачем не надано будь-яких доказів, які б вказували на існування саме трудових відносин між сторонами в спірний період на посаді начальника юридичного відділу та виконання ним трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Позивач також не надав інших достатніх та допустимих доказів на підтвердження допущення його до роботи (до прикладу, копії заяв про прийняття на роботу, проходження медичного огляду, про ознайомлення з будь-якими правилами у суб`єкта підприємницької діяльності, проходження інструктажів тощо); про виконання вимог внутрішнього трудового розпорядку (журнал виходу на роботу тощо), виконання трудової функції, виплату «заробітної плати» тощо. Не заслуговують на увагу і покази допитаного в засіданні свідка [PERSON] , оскільки такі покази безпосередньо не підтверджують факт роботи позивача за трудовим договором. Інших доказів, які б вказували на необхідні елементи ознак трудових відносин, як то вид роботи, тривалість робочого часу, порядок оплати в матеріалах справи відсутні. Виходячи з вищенаведеного, позивачем не доведено наявність трудових відносин між сторонами за спірний період в розумінні ст.ст.\~21,\~24 КзпП України, а саме наявність у взаємозв`язку таких обставин, які засвідчують наявність угоди між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання факту перебування у трудових відносинах з благодійною організацією «Благодійний Фонд «Кохання в період з 01 вересня 2014 року по 27 грудня 2017 року. Вирішуючи позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача благодійна організація «Благодійний Фонд «Кохання» в особі Голови правління Фонду Дашкевич В.В. внести запис до трудової книжки позивача про прийняття його на роботу на посаду начальника юридичного відділу та запис про звільнення із займаної посади, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»\~основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами\~ст.48 КЗпП України\~трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Як передбачено п.1.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що до трудових книжок вносяться записи про роботу тих працівників, з якими підприємство, установа, організація чи фізична особа-підприємець перебуває у трудових правовідносинах. Статтею 38 КЗпП України\~визначено, що звільнення за власним бажанням це є\~розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.\~Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~- власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статі 116 цього Кодексу. З огляду на те, що факту перебування позивача із благодійною організацією «Благодійний Фонд «Кохання» у трудових відносинах з 01 вересня 2014 року по 27 грудня 2017 року судом не встановлено, позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести запис до трудової книжки позивача про прийняття на роботу та запис про звільнення із займаної посади задоволенню не підлягають. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до положень ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, покладаються на позивача та стягненню не підлягають. На підставі ст.ст. 21, 24, 231 КзпП України,

Outcome: dismissed