Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - Мукачівський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, виконавчий комітет Мукачівської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.09.1990 року їй видано ордер на квартиру за адресою [ADDRESS], і з того моменту вона проживає там з своєю сім'єю. В 2002 році її донька [PERSON] вийшла заміж і виїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка в с.Куштановиця, Мукачівського району. Від їхнього шлюбу народилось двоє дітей - донька [PERSON] та син [PERSON]. З 2002 року донька зі своїми дітьми в даній квартирі за вищевказаною адресою не проживає. Всі комунальні послуги вона сплачує сама, а прописка відповідачів заважає їй правомірно користуватись житлом і створює зайві видатки на оплату комунальних послуг. Тому змушена звернутись до суду з вимогою про визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням та скасувати їх реєстрацію. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що з відповідачем, яка є її дочкою, вона не спілкується, її дітей не бачить. Раніше вона сплачувала за них комунальні послуги, однак претензій матеріального характеру до відповідача немає. На даний час в квартирі встановлені лічильники, тому спожиті комунальні послуги сплачуються нею по лічильниках, а не від кількості зареєстрованих осіб. Проживати за вказаною адресою відповідач з дітьми не може, оскільки немає можливості через велику кількість проживаючих осіб. Порушення її прав внаслідок реєстрації відповідачів у квартирі полягає тільки в тому, що там зареєстровано багато осіб. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - виконавчого комітету Мукачівської міської ради, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки відповідачами є неповнолітні діти, в результаті визнання їх втратившими право на житло будуть порушені їх права. Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, також заперечив проти задоволення позову. Свої заперечення обґрунтовував тим, що неповнолітні діти на даний час зареєстровані в квартирі, яка є комунальною, а тому при приватизації діти мають право на отримання частини квартири у власність. Визнавши їх такими, що втратили право на житло, суд позбавить дітей не тільки права користування житловим приміщенням, а і права на отримання цього приміщення у власність. Згідно прийнятого міськвиконкомом рішення орган опіки та піклування може надати дозвіл на зняття з реєстрації неповнолітніх дітей в комунальних квартирах тільки у випадку, якщо дітям надається у власність якесь інше приміщення. В даному випадку дітям не тільки не забезпечується власність в іншому місці, а і немає жодних даних того, що діти будуть мати право на житло. В зв'язку з цим, з метою недопущення порушення прав неповнолітніх дітей, просить в позові відмовити. Представник третьої особи - Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Дана квартира є комунальною, крім позивача в ній зареєстровані відповідач [PERSON] з своїми неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, звертаючись до суду з позовом, особа повинна вказати, які саме її права, свободи чи інтереси порушено, в чому такі порушення полягають. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Які-небудь підстави звільнення від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, в даному випадку відсутні. У поданій позовній заяві позивач зазначає, що реєстрація відповідачів у її квартирі порушує її права, оскільки вона сплачує за них комунальні послуги, це створює їй зайві видатки, заважає їй правомірно користуватися житлом. Разом з тим, в судовому засіданні позивач пояснила, що за відповідачів вона сплачувала комунальні послуги раніше, на даний час в квартирі встановлені лічильники і вартість спожитих нею комунальних послуг вона оплачує відповідно до показників лічильників, ніяких матеріальних претензій до відповідачів немає. Цим самим позивач спростовує свої ж твердження по порушення її прав внаслідок сплати комунальних послуг за відповідачів. Твердження позивача про порушення її прав внаслідок того, що в квартирі зареєстровано багато осіб, суд вважає необґрунтованими. Згідно ордеру № 54 від 11.09.1990 року, він виданий відповідачу на склад сім'ї 5 чоловік, в тому числі і на відповідача. З ким в подальшому укладено договір найму житлового приміщення на квартиру, хто є на даний час її наймачем, скільки осіб зареєстровано в квартирі на даний час, позивачем не вказується, суду не надано з приводу цього жодного доказу. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Виходячи з положень ст. 71 ЖК та роз'яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин: перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, цей строк може бути продовжений судом. Таким чином, при вирішенні даного спору підлягають доказуванню не тільки факт не проживання особи в житловому приміщенні понад встановлені строки, а і причини такого не проживання. Як зазначає позивач в судовому засіданні, відповідачі не можуть проживати у спірній квартирі через відсутність в ній місця та можливості проживання. Крім того, позивач вказує на те, між нею та відповідачем існують напружені сімейні відносини, вони між собою не спілкуються. Про наявність інших причин не проживання відповідача в квартирі позивач не вказує, доказів цього суду не надає. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Квартира [ADDRESS] є комунальною, при її приватизації всі члени сім'ї, в тому числі і відповідачі [PERSON], [PERSON], які є неповнолітніми, мають право на отримання частини даної квартири у власність. У випадку визнання відповідачів такими, що втратили право на користування цим житлом, діти фактично будуть позбавлені права на отримання частини квартири у власність, чим будуть порушені їх права, гарантовані державою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення її права внаслідок реєстрації відповідачів у квартирі [ADDRESS], не надано доказів, хто саме є наймачем даної квартири, не доведено факт не проживання відповідачів у квартирі саме без поважних причин, задоволення позову призведе до порушення гарантованих державою прав неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed