Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 20807,81 грн. заборгованості з орендної плати за найм конструктивних елементів благоустрою комунальної власності площею, 46.3 кв.м за адресою: м.Львів, вул. Гайдамацька, 9-А. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.05.2011 між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ФОП [PERSON] укладено договір №272 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення. Умовами договору передбачено, що Орендар сплачує Орендодавцеві плату з користування Обєктом площею 46,3 кв. м. щомісячно до 25 числа поточного місяця. Відповідачем невчасно та не в повному обсязі вносилась орендна плата, тому станом на 31.01.2017р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 20807,81 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину її неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 16.05.2011р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ФОП [PERSON] укладено договір №272 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності площею 46.3 кв.м. за адресою м.Львів, вул. Гайдамацька, 9-А. Умовами Договору передбачено, що відповідач сплачує позивачу плату за користування обєктом площею 46,3 кв. м. щомісячно до 25 числа поточного місяця. Згідно довідки Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 4-2302-183 від 10.02.2017р. заборгованість по орендній платі станом на 31.01.2017р. становить 20807,81 грн. Згідно витягу із ЄДРПОУ ВІД 05.01.2017 Фізичну особу-підприємця [PERSON], як субєкта господарської діяльності, припинено. Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до от. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не перебачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця не впливає на його цивільну правоздатність і не звільняє його від обов'язку нести відповідальність за неналежне виконання зобов'язань, передбачених законом та не тягне за собою юридичних наслідків, подібних до тих, які настають при ліквідації юридичної особи. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач належним чином умов договору не виконала, суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути 20807,81 грн. заборгованості за договором №272 від 16.05.2011р. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на окристь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved