Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», 3-ті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що на примусовому виконанні у державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4912 від 17.07.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Вказаним виконавчим написом пропонується задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 469 430, 05 грн. шляхом звернення стягнення на майно, яке належить позивачу на праві приватної власності, а саме: нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 22.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL-201/131/2007, відповідно до умов якого банк здійснив видачу грошових коштів в сумі 52 687,10 швейцарських франків. Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № РCNL-201/131/2007, за яким предметом договору є нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. 27 травня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» купив кредитний портфель № CNL - 211/131/2007 від 22 жовтня 2007 року. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не було надано документів, які підтверджували би безспірність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», досудова вимога про усунення порушень отримана позивачем 23.03.2012 року, а тому відповідач мав право звертатися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису до 24 квітня 2013 року, проте із відповідною заявою звернувся лише 17 липня 2013 року, тобто поза межами встановленого договором строку на реалізацію предмета іпотеки, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4912 від 17.07.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема посилався на те, що досудову вимогу від 16.05.2013 року, яка була надана відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, позивач не отримував, у зв'язку з чим заборгованість на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що ними відповідно до умов укладеного договору іпотеки були вчинені всі дії щодо направлення позивачу досудової вимоги про погашення заборгованості, про що свідчить опис вкладення цінного листа, позовні вимоги вважає безпідставними та просив відмовити у їх задоволенні. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що 22.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № CNL-201/131/2007, відповідно до умов якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 52 687,10 швейцарських франків. До вказаного кредитного договору в подальшому укладалися додаткові угоди. На забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РCNL-201/131/2007, за яким предметом позивач передав Банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. На підставі договору про відступлення права вимоги від 27 травня 2011 року право вимоги до [PERSON] за вищезазначеними договорами перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до виконавчого напису № 4912 від 17 липня 2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON], а за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна було запропоновано задовольнити вимоги стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості по кредиту - 52 225,38 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 9160,10 швейцарських франків, витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700 грн., що всього становить 55 185,48 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 17.07.2013 року становить 467 730,05 грн. та 1 700 грн., а всього у гривневому еквіваленті 469 430,05 грн. Постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 18 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Бондар І.М. № 4912, виданого 17.07.2013 року. Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що нотаріусом не було перевірено безспірності його заборгованості перед стягувачем, в судовому засіданні представник позивача заявляв про те, що досудову вимогу, яка була надана нотаріусу, позивач не отримував, у зв'язку з чим нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Проте, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, які були досліджені в ході судового розгляду. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). З п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який діяв на час вчинення виконавчого напису, вбачається, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до п. 1 Постанови від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів (п. 286). Як вбачається з направлених суду нотаріусом Бондар І.М. документів, для вчинення виконавчого напису ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надало нотаріусу виписки з особового рахунку [PERSON], які є первинними документами банку та підтверджують достовірну заборгованість за кредитним договором, а також розрахунок заборгованості позивача перед стягувачем. Крім того, нотаріусу було надано досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (вимогу про усунення порушень) зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 30 днів з дати направлення вимоги, яка згідно відмітки поштового відділення відправлена відповідачем на адресу боржника [PERSON] цінним листом 03.06.2013 року, що в силу вимог п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України стало достатньою підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Крім того, як передбачено умовами кредитного договору, зокрема п. 6.3., всі повідомлення, які направляються сторонами одна одній у відповідності до цього договору, повинні бути складені у письмовій формі і будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або кур'єром за місцезнаходженням відповідної Сторони. У зв'язку з цим доводи представника позивача, що для вчинення виконавчого напису необхідно підтвердження вручення боржнику відповідної вимоги про погашення заборгованості є безпідставними. Посилання позивача на вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/05 є неприпустимими, оскільки на час вчинення виконавчого напису вказана Інструкція втратили свою чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed