Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на його користь з Харківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області шляхом списання коштів з Державного бюджету України інфляційні нарахування у сумі 681782,70 грн., а також стягнути з Харківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області шляхом списання коштів з Державного бюджету України 3% річних у сумі 100013,18 грн. В обгрунутвання позову посилався на те, що за постановою Харківського районного суду Харківської області від 29.09.2011р. було задоволено його адміністративний позов і постанова підлягала негайному виконанню. На виконання постанови, УПФ України у Харківському районі Харківської області нарахувало йому 573975,03 грн., і ці кошти були перераховані йому Державною казначейською службою платіжним дорученням від 18.07.2017р. Тому, позивач вважає, що боржником прострочено виконання грошового зобовязання на 6 років, 10 місяців та 11 днів, в звязку з чим, боржник УПФ в особі Державної Казначейської служби України має сплатити йому інфляційні витрати та 3% річних за вказаний період. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд спарви в його відсутність. Представниками відповідачів подано до суду відзиви на позов, а також заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 29.09.2011 року №2034/2-а-5773/11 адміністративний позов [PERSON] задоволено. Зобовязано УПФ України в Харківському районі Харківської області зробити [PERSON] перерахунок основної пенсії у відповідності до ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у відповідності до ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати з 01.01.2004р. по 31.12.2007р.; з 22.05.2008р. по 28.09.2009р., та з 19.05.2010р. з наступним перерахунком цих сум відповідно до ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано УПФ України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату [PERSON] пенсії відповідно до ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її на 12% у відповідності до постанови КМУ №894від 13.07.2004р. «Про підвищення розміру пенсій, призначених відповідно до частини 4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.09.2009р. з урахуванням виплачених сум та з подальшим перерахунком. Зобовязано УПФ України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок та виплату [PERSON] пенсії відповідно до ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її в 3,5 рази у відповідності до Постанови КМУ №1293 від 27.12.2005р. «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 08.09.2009р. з урахуванням виплачених сум та з подальшим перерахунком. Відповіддю ГУ ДКСУ у Харківській області від 17.08.2017р. [PERSON] було повідомлено про те, що кошти за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29.09.2011 року №2034/2-а-5773/11, відповідо до довідки УПФУ про нарахування [PERSON] 573975,03 грн., були перераховані ДКСУ за платіжним від 18.07.2017р. №200006 на рахунок [PERSON]М.у ПАТ «Приватбанк» Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»\~держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Відповідно до ч. 1\~ст. 3 цього Закону\~виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Казначейство України здійснює виконання рішень у Порядку та у черговості надходження таких документів у межах суми, передбаченої\~Законом України "Про державний бюджет". Відповідно до частини 2\~статті 95 Конституції України\~виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до п. 19 та п. 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440\~бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845. Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-2759цс15 відповідно до\~статті 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього\~Кодексу\~і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену\~статтею 625 ЦК України\~відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.\~\~ Передбачена\~статтею 625 ЦК України\~норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Саме такі правові висновки зазначені й в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2017р. по справі №335/10857/16-ц. Стаття 625 ЦК України\~передбачає наявність договірних правовідносин і поширюється насамперед на порушення грошового зобов'язання, а рішення суду про стягнення грошових коштів, у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства, не дає підстав для застосування\~ст. 625 ЦК України. Саме такі правові висновки зазначені й в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2017р. по справі №335/10857/16-ц. Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed