Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

01.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору підряду і стягнення коштів, посилаючись на невиконання своїх зобов`язань з боку відповідача. Ухвалою судді від 10.10.2019 року справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, підтримав заявлені позовні вимоги, вважає їх законними та обґрунтованими, не спростованими з боку відповідача жодним доказом, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Оскільки позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07.12.2018 року [PERSON] заключив з фізичною особою - підприємцем [PERSON] договір №-АР/U-446 про виконання робіт з утеплення стін за адресою: [ADDRESS] площею 10.5 м2 . Згідно умов цього договору у день його підписання [PERSON] сплатив авансовий внесок у розмірі 2810 грн. 00 коп., 24.12.2018 р. доплатив 2950 грн., та 600 грн. за додаткові роботи у період з 07.12.2018 р. по 24.12.2018 р. [PERSON] сплатив позивачу авансовий платіж згідно умов договору в розмірі 5760 грн. та 600 грн. за додаткові роботи, що становить 100 % сплати за виконання робіт згідно умов договору. Відповідно до п. 3.2. договору, виконавець зобов`язується виконати роботи протягом 45 робочих днів з моменту попередньої оплати робіт згідно п. 1.2. та п. 2.2 даного договору. На сьогоднішній день за договором №-АР/ІМ46 від 07.12.2018 р. позивачем сплачено 80 % від загальної суми робіт, які не розпочались. Свої зобов`язання відповідно до п. 4.2.1. відповідач не виконав. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 843 ЦПК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до ст. 638 ЦК України, - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б одна із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 530 ЦК України. - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідність до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені дослідженими доказами. з боку відповідача не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за задоволеними позовними вимогами майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved