Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 03.07.2007 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 190 000 доларів США для оплати вартості квартири. В забезпечення виконання зобов’язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 800000425-И, предметом якого є квартира за адресою: м.Запоріжжя, пр. Маяковського, б. 3 кв. 45. У зв’язку з невиконанням Позичальником зобов’язань за кредитним договором Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 2 095 283, 68 грн. та судових витрат. Крім того, 14.09.2012 року ухвалою Господарського суду Запорізької області фізичну-особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, кредиторські вимоги Банку включено до реєстру вимог кредиторів. Проте, реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв’язку з ухиленням Боржником від виконання своїх обов’язків за кредитним договором Банк не має можливості, оскільки в порушення умов іпотечного договору, Боржником було надано право користування предметом іпотеки [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом їх реєстрації в квартирі. 06.11.2013 року Банком були направлені Відповідачам вимоги про усунення порушень та добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку всіх мешканців, але направлені вимоги не отримані та конверт повернувся із зазначенням, що адресати за зазначеною адресою не проживають. Наявність зареєстрованих у квартирі осіб унеможливлює реалізацію предмета іпотеки для погашення заборгованості перед Банком, внаслідок чого порушуються законні інтереси Банка. Посилаючись на ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ч.3 ст. 109 ЖК України, позивач просить суд виселити Відповідачів з квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку. У судове засідання Представник позивача не з’явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на підставах, викладених у позові та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з’явились, причини неявки суду не повідомили, про день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень на позов суду не надано. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ у м.Запоріжжі Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області до судового засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району до судового засідання не з’явився, надав письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких просить суд відмовити у задоволенні вимог в частині виселення з квартири і зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини, в іншій частині - прийняти рішення на розсуд суду; просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи ліквідатора ФОП [PERSON] –[PERSON] до судового засідання не з’явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв’язку з чим, на підставі ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу та зі згоди позивача ухвалити рішення в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 03.07.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800000425, відповідно до умов якого Позичальник отримав грошові кошти в сумі 190 000 доларів США; цільове використання кредиту - оплата вартості квартири. В забезпечення виконання зобов’язань за Кредитним договором, 03.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 800000425-И, предметом якого є квартира за адресою: м.Запоріжжя, пр. Маяковського, б. 3, кв. 45, яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. Відповідно до довідки ЖКО ПАТ «Запорізький завод феросплавів» від 20.12.2012 року за адресою предмета іпотеки зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Як роз’яснено в п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При розгляді справи, з наданих позивачем документів встановлено, що звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, та в якій зареєстровані Відповідачі, не здійснювалось. Враховуючи, що питання про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], як на предмет іпотеки, не вирішувалось у відповідності до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» і немає даних про отримання Відповідачами вимог про виселення з житлового приміщення, - відсутні законні підстави для виселення з квартири, яка є предметом іпотеки, мешканців та зняття їх з реєстраційного обліку. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Альфа Банк” не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed