Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому вказав, що [PERSON] разом з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в м. Іллінці Вінницької області. Право власності [PERSON] на 1/2 частку вказаної квартири підтверджується cвідоцтвом на право власності на житло від 16 листопада 2006 року. Син [PERSON] - [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 16 лютого 2011 року, як член сім'ї власника квартири. 14 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. В зв'язку із тим, що сімейне життя не склалося, рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] уже більше року працює за кордоном і на даний час наміру повертатися до України не має, тому він фактично втратив право користуватися спірним житлом. [PERSON] - колишня невістка [PERSON], яка зареєстрована у вказаній вище квартирі з 06 липня 2011 року, після розірвання шлюбу з [PERSON], залишилася зареєстрованою в квартирі [PERSON], при цьому фактично не проживає у ній з травня 2017 року по теперішній час. Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], який є внуком [PERSON], зареєстрований у вказаній квартирі з 18 грудня 2013 року, однак фактично не проживав з травня 2017 року по теперішній час, так як виїхав з матір'ю до місця її попереднього проживання в [ADDRESS] Таким чином, батьки дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням. Реєстрація [PERSON] та її сина [PERSON], [INFO], в домоволодінні, яке належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, обмежує останню в праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №295/5, за наявності реєстрації місця проживання в будинку неповнолітньої дитини, вона не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування. Будучи зареєстрованими у будинку [PERSON], [PERSON] та її малолітній син [PERSON] не набувають за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і, відповідно, будучи знятими з реєстрації в спірному домоволодінні ніяких майнових прав не втрачають. Натомість, подальша формальна реєстрація [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] в квартирі [PERSON] є порушенням прав власника. Крім того, КП «Добробут», що надає послуги [PERSON] по утриманню її квартири [ADDRESS], в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховує по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які вона має сплатити такому підприємству за надані їй послуги. [PERSON] не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки вона та її син не проживають в квартирі. Крім того, при оформленні субсидії також враховуються [PERSON] та її син [PERSON] Тому, враховуючи те, що [PERSON] у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, вважається, що вона втратила право користування нею. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача служби у справах дітей Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] позовні вимоги не підтримала, просила відмовити [PERSON] в задоволенні позову. За таких обставин, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін давши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 16 листопада 2006 року (а.с. 10-11). Згідно копії домової книги в даній квартирі зареєстровані, як члени сім'ї власника квартири - [PERSON], [PERSON], та малолітній [PERSON] (а.с. 13-15). Відповідно копії рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року у цивільній справі № 131/1972/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16). Згідно актів обстеження на предмет фактичного проживання громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], Вінницької області, відповідач та її син [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але не проживають з 14 травня 2017 року, місце перебування невідоме (17-19). Так, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає праві користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Доводи позивача про проживання відповідача з неповнолітньою дитиною, за адресою: с. Косіївська Поляна №1а, Рахівського району Закарпатської області, в якому можлива реєстрація дитини, не є правовими підставами для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Оскільки, позивачем не надано жодного доказу що підтверджує дану обставину. Крім того, [PERSON] [INFO] є малолітньою особою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 36), суд приходить до наступного. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків. Зі змісту ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вбачається, що реєстрація - це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов'язана з будь-якими іншими правами особи. Будучи зареєстрованим у будинку позивача [PERSON] не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і відповідно, будучи знятим з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з вищенаведеного зняття з реєстрації [PERSON] та малолітнього [PERSON] порушує права малолітньої дитини, так як позивачем не надано жодних доказів, що відповідач проживає та зареєстрована за іншою адресою. За таких обставин вважаю, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, тому в їх задоволенні слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed