Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 21 вересня 2010 року по 15 березня 2017 року він працював в ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» гірничим робочим очисного забою, що підтверджується записами в трудовій книжці. У зв`язку з невиплатою підприємством заробітної плати, ним була подана заява до відповідача про звільнення з посади у зв`язку з невиплатою заробітної плати відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Після звільнення ним було отримано трудову книжку, до якої було внесено запис про звільнення на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України, що не відповідає поданій заяві. Статтею 44 КЗпП України передбачено виплату роботодавцем працівнику вихідної допомоги у випадку розірвання трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38,39 КЗпП України) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Сума вихідної допомоги дорівнює трьом середньомісячним заробіткам. Оскільки середньомісячний заробіток за 6 місяців становить 25700 гривень, розмір вихідної допомоги - 77100 гривень (3х25700 гривень). Позивач просить: -визнати формулювання причин звільнення його з підстав, передбачених ч.1ст.36 КЗпП України незаконним та скасувати його; -змінити формулювання звільнення його з посади, вказавши формулювання причини звільнення - звільнено відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою заробітної плати, відповідно до поданої заяви. -стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу при звільненні відповідно до ст.44 КЗпП України в сумі, передбаченій колективним договором, але не нижче тримісячного середнього заробітку. Ухвалою від 15 лютого 2019 року за клопотанням позивача у відповідача по справі - ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» було витребувано копії документів, на виконання якої надані письмові пояснення (а.с.40,68) зі змісту яких вбачається, що відповідач позбавлений можливості надати копію заяви [PERSON] про звільнення, копію наказу про звільнення [PERSON] , довідку про розмір середньомісячного заробітку [PERSON] та Колективний договір, оскільки з березня 2017 року невстановленими особами вчиняються дії, спрямовані на повну блокаду господарської діяльності Товариства, що унеможливлює будь-який доступ до документів, в тому числі, і до кадрових. З цього приводу Головним управлінням Національної поліції у м.Києві відкрито кримінальне провадження № 12017100000000150. Фактично з 13 березня 2017 року господарська діяльність та управління ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» унеможливлена неправомірними діями третіх осіб, втрачено контроль і доступ до виробничих потужностей, в тому числі, до документів кадрового діловодства. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача Гаврихів В.В. заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що з березня 2017 року виробничі потужності та документація ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» були захоплені невідомими особами, про що внесено відомості до ЄРДР. У зв`язку із вказаними обставинами та неможливістю забезпечити безпеку працівників, всі трудові договори були розірвані на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При цьому [PERSON] проти розірвання трудового договору на підставі п.1 ст.36 КЗпП України не заперечував. Заробітна плата працівникам, в тому числі, і [PERSON] виплачувалась вчасно та в поновному обсязі, в день розірвання трудового договору було проведено остаточний розрахунок. [PERSON] не звертався із заявою про розірвання трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Зазначив, що Колективним договором підприємства не передбачені більші, порівняно із діючим законодавством, гарантії для працівників. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його недоведеністю та крім того, послався на пропуск позивачем строку звернення до суду. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] (а.с.4) взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 26 грудня 2018 року № 1425-5000003355 (а.с.7). [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з відповідачем по справі - з 07 червня 2016 року працював горноробочим очисного забою четвертого розряду, а 15 березня 2017 року був звільнений за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (а.с.5-6). 18 березня 2017 року за заявою ПрАТ « ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» до ЄРДР внесено відомості за ч.3 ст.206 КК України за фактом здійснення протидії законній господарській діяльності Товариства шляхом захоплення майнового комплексу, розташованого за адресою: Донецька область, м.Кіровське , що підтверджується копією Витягу з кримінального провадження №2017100000000152 (а.с.42). Відповідно до п.п.1,10 Узагальнених висновків Науково-правового висновку ТПП України від 24 липня 2017 року № 2372/2/21-10.2 терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, в тому числі, міста Кіровське (з 2016 року місто Хрестівка), що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Втрата контролю і доступу ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Хрестівка (до 2016 року місто Кіровське), у тому числі, до : трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавались до контролюючих органів; комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, а таким чином припинено провадження господарської діяльності, знівелювала можливість ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» виконати зобов`язання перед працівниками (а.с.43-62). Частиною 3 ст.38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною 3 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Згідно ч.ч. 1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, вжиті судом заходи з витребування доказів за клопотанням [PERSON] виявились безрезультатними, зважаючи на втрату контролю і доступу ПрАт «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» до виробничих потужностей, іншого майна до документації, що підтверджується копією Витягу з кримінального провадження №2017100000000152 (а.с.42) та копією Науково-правового висновку ТПП України від 24 липня 2017 року № 2372/2/21-10.2 (а.с.43-62). Частиною 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Проаналізувавши наведені вище докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог - наявності заборгованості по заробітній платі, подання ним заяви про звільнення відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП УКраїни та розміру середнього заробітку. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати (а.с.16) слід віднести на позивача.

Outcome: dismissed