Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

04 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до КП "Житловик", третя особа - відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про стягнення неустойки по аліментах, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.01.1999 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини. Виконавчий лист перебував на виконанні за місцем роботи боржника - у відповідача. Від липня 2013 р. [PERSON] не працює у відповідача. За весь час роботи останнього відповідачем було утримано кошти для перерахування позивачу за судовим рішенням, проте вказана заборгованість була сплачена позивачу лише у лютому 2014 р. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у межах річного строку в сумі 15 446,80 грн., а також компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 75 000,00 грн. (а.с.а.с. 1 - 4, 23, 114 - 117). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а представник відповідача - заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 20, 21). Виданий на підставі ухваленого рішення виконавчий лист було направлено третьою особою для виконання за місцем роботи [PERSON] (до відповідача). 07 листопада 2012 року [PERSON] звільнився з КП "Житловик". На день звільнення [PERSON] заборгованість відповідача по фактично утриманим у 2012 році аліментам склала 4 231,62 грн. (а.с. 10). 27 лютого 2014 року вказана заборгованість відповідачем була погашена (а.с. 47). Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Ураховуючи зміст приведеної норми, суд вважає за необхідне позов у частині стягнення з відповідача пені в сумі 15 489,12 грн. задовольнити, виходячи з наступного розрахунку: 42,32 х 365 = 15, 489,12, де: - 42,32 - 1% простроченої заборгованості в сумі 4 231,62 грн.; - 365 - кількість днів від 03.01.2013 р. по 03.01.2014 р. (тобто по день звернення до суду). Що стосується позовної вимоги про відшкодування відповідачем моральної шкоди за несвоєчасне перерахування утриманих із [PERSON] аліментів, то суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки чинне сімейне законодавство не передбачає такої можливості.

Outcome: partial