Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються на її утримання, на 1000,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2011 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь та утримання позивача аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2009 року. Однак на даний час змінились життєві обставини та фінансовий стан позивачки, яка є інвалідом 2 гр., отримує пенсію в розмірі 1770,00 грн., а тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 04.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На адресу суду від представника відповідача найшов відзив згідно якого проти позову відповідач заперечує, просить у його задоволенні відмовити. Зазначено у відзиві те, що позивачка відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31 серпня 2021 року, починаючи з 21.06.2016 року є власником транспортного засобу - Mitsubishi attrage, 2015 року випуску. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2021 року № 272661695, [PERSON] є власницею гаражного боксу площею 34,8 кв.м, що знаходиться в м. Києві, «Автолюбитель-5» автогаражний кооператив» обслуговуючий кооператив (Шевченківський р-н), гараж [NUMBER] , адреса ГК: вулиця Бакинська, 35 (право власності зареєстровано 21.05.2021).Також, позивачка є власницею ще одного гаража, що знаходиться в м. Києві, «Автолюбитель-5» автогаражний кооператив» обслуговуючий кооператив(Шевченківський р-н), гараж [NUMBER] , адреса ГК: вулиця Бакинська, 35 (право власності зареєстровано 23.11.2020). Тобто, позивачка зазначає про потребу у грошових коштах і в той же час забезпечена рухомим та нерухомим майном, яке вона придбала за останні два роки.З урахуванням наведеного, просить суд відмовити у задоволенні такого позову. Відповідь на відзив суду не надходив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Судом встановлено, що на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2011 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2009 року пожиттєво. Згідно свідоцтва про зміну імені від 03.12.2014 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Подільського району м. Києва від 25.05.2021 року [PERSON] має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного мед нагляду та піклування. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, які були визначені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2011 року в розмірі 200 грн. до 1200 грн., позивачка посилається на зміну життєвих обставин та її фінансового стану. Проте, належних та допустимих доказів тому, що її матеріальний стан, погіршився після прийняття судом рішення про стягнення аліментів суду надано не було. Із рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.04.2011 року вбачається, що при прийнятті такого було враховано непрацездатність [PERSON] та наявність у неї інвалідності, яка згідно поданих наразі суду документів вбачається була встановлена позивачці 2 група з 23.03.2010 року, тобто до рішення Подільського районного суду м. Києва. Тобто, були враховані стан здоров"я та потреби пов"язані з таким. Тоді як, доказів тому що матеріальний стан позивачки порівняно з 2011 роком огіршився суду надано не було. Натомість, сторона відповідача надала суду разом з відзивом Витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31 серпня 2021 року, згідно якого починаючи з 21.06.2016 року позивачка є власником транспортного засобу - Mitsubishi attrage, 2015 року випуску. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2021 року № 272661695, [PERSON] з 21.05.2021 року є власницею гаражного боксу площею 34,8 кв.м, що знаходиться в м. Києві, «Автолюбитель-5» автогаражний кооператив» обслуговуючий кооператив (Шевченківський р-н), гараж [NUMBER] , адреса ГК: вулиця Бакинська, 35. З 23.11.2020 року позивачка є власницею ще одного гаража, що знаходиться в м. Києві, «Автолюбитель-5» автогаражний кооператив» обслуговуючий кооператив(Шевченківський р-н), гараж [NUMBER] , адреса ГК: вулиця Бакинська, 35, що оцінюється судом відповідним чином. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вище наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed