Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У листопаді 2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (далі по тексту - ТОВ «РАДА 2», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 868,45 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], а позивач надає для зазначеного будинку житлово-комунальні послуги. Між сторонами не було укладено договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, однак відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, і споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.06.2016 по 31.07.2016 у відповідача утворився борг в сумі 728,08 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов'язана сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 115,47 грн. та трьох процентів річних в сумі 24,89 грн. Від представника позивача Гіневської-Гайдай М.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання (перебування), фактичне місцезнаходження та місце роботи якої невідоме, викликалась до суду в порядку, встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання вона не з'явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2017 встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], та отримує житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. Експлуатуючою організацією, яка обслуговує вказаний будинок, є ТОВ «РАДА 2». Відповідно до наданого позивачем розрахунку в період з 01.06.2016 по 31.07.2016 відповідач не здійснювала оплату вартості наданих їй житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 728,08 грн. За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». З огляду на те, що зобов'язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконала грошове зобов'язання, а отже відповідно до положень статті 625 ЦК України на вимогу кредитора вона зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданими позивачем розрахунками його втрати від інфляції станом на 15.09.2017 склали 115,47 грн., а три проценти річних від простроченої суми на вказану дату становлять 24,89 грн. Оскільки відповідач добровільно не виконує зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved