Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Представник позивача подав до суду позов в якому зазначив, що господарство по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були глава двору - [PERSON], його дружина [PERSON], та позивач [PERSON]. 04 лютого 2001 року помер батько позивача [PERSON]. Представник позивача вважає, що відповідно до діючого на час смерті законодавства та у відповідності до правовідносин які склалися між всіма членами колгоспного двору на час його припинення у відповідності до вимог ст.120-123 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадщина відкрилась на 1/3 частину житлового будинку якій розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району. Спадщину в рівних частках прийняли спадкоємці за законом [PERSON], та [PERSON] по одній 1/6 кожний вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. 09 грудня 2010 року померла [PERSON]. Позивач вважає, що після її смерті відкрилась спадщина на 3/6 частини житлового будинку якій розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району. Спадщину позивач прийняв своєчасно відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно з підстав того, що відсутні правовстановлюючі документи після смерті спадкодавців на спадкове майно. Представник позивача просить суд в судовому порядку визнати за позивачем право власності на 3/6 частин житлового будинку якій розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району після смерті 09 грудня 2010 року матері [PERSON] і на 1/6 частину після смерті батька 04 лютого 2001 року [PERSON], в цілому просить визнати за ним право власності на 2/3 частини спірного господарства. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву в якій зазначив, що він також є спадкоємцем першої черги після смерті 04 лютого 2001 року батька [PERSON]. Спадщину після смерті батька прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме відремонтував огорожу провів ремонт будівлі та розпоряджався спадковим майном, взяв сімейний фарфоровий сервіз, іменний годинник, інструменти батька, частину вугілля. Тому вважає, що відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року має право на спадкування 1/9 частини житлового будинку якій розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району після смерті 04 лютого 2001 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач будучи допитаний у відповідності до вимог ст.57 ЦПК України за правилами свідка суду показав, що після смерті 04 лютого 2001 року [PERSON] в господарстві залишились проживати він та його мати [PERSON]. Він та мати вступили в управління і володіння спадковим майном, проводили ремонт та утримання житлового будинку та господарства в цілому, обробляли город, розраховувалися за світло та газ а тому він вважає, що вони прийняли спадок після смерті батька. Брат [PERSON] спадщину не прийняв. Проживав в іншому господарстві. Не вчиняв ніяких дій щодо утримання господарства, обробки городу. В батьківському будинку не було фарфорового сервізу який подає відповідач як сімейну реліквію, іменним годинником батька відповідач користувався ще за його життя, вугілля та інструмент забрав після закінчення строку на прийняття спадку поза волею матері. Відповідач лише допомагав в ремонті огорожі та будівлі. Суд оцінюючи пояснення сторін допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та його слід задовольнити а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству зі спірним житловим будинком та добре знає обох сторін. Після смерті 04 лютого 2001 року [PERSON], в житловому будинку залишились проживати [PERSON] та його мати [PERSON], вони ремонтували будинок, огорожу та обробляли город. Вона їх сприймала як власників будинку. [PERSON] є сином [PERSON] з його сторони вона не побачила та не пометає ніяких дій щодо управління спірним господарством, або проведення в ньому яких ні будь робіт. Свідок [PERSON] донька відповідача [PERSON] суду показала, що після смерті діда її батько відремонтував огорожу, та будинок розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району також забрав частину майна яке належало спадкодавцю, сімейний фарфоровий сервіз, іменний годинник, інструмент та вугілля. Аналогічні покази дав свідок [PERSON] зять відповідача Н.В., також додав що за всіма речами він приїхав на своєму власному мікробусі в жовтні 2001 року. Свідок [PERSON] суду показав, що йому відомо, що [PERSON] забрав частину майна після смерті його батька але в який період часу йому не відомо. З наданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідно до довідки сільради с. Ванчиківці, Новоселицького району від 14.09.2016 року вбачається, що господарство по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району станом на 1990 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про смерть видане 05 лютого 2001 року серії І-МИ №064356 вбачається, що [PERSON] помер 04 лютого 2001 року про що свідчить актова запис №4 Ванчиковецької сільради, Новоселицького району. Згідно з ст..120 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) частки членів колгоспного двору є рівними а тому суд вважає, що спадщина відкрилась після смерті 04.02.2001 року [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку розташований по вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району. Відповідно до довідки сільради с. Ванчиківці. Новоселицькогорайону від 14.09.2016 року за №1129, після смерті [PERSON] залишились проживати [INFO] [PERSON] та [PERSON]. Зі спадкової справи №473/09 після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадку подала 12.05.2009 року дружина померлого [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Воля спадкоємців [PERSON] та [PERSON] знайшла своє вираження в прийняття спадщини за законом в тому, що вони фактично вступили в управління і володіння спадковим майном. Суд вважає, що [PERSON] жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом не вчинив, оскільки оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що в показах свідків [PERSON] доньки відповідача, [PERSON] зятя відповідача та свідка [PERSON] є суперечності, та є непереконливими, оскільки всі показали що [PERSON] вступив в управління і володіння спадковим майном, взяв інструменти та особисті речі спадкодавця, але всі вони зазначили різни строки, після шестимісячного строку на прийняття спадщини. Згідно з ст.58 ЦПК України суд вважає, що покази даних свідків є неналежним доказом. Крім того покази свідків [PERSON] доньки відповідача, [PERSON] зятя відповідача суд вважає, що подані суду з метою створення правових підстав для відповідача отримати матеріальні блага. Суд вважає, що є непереконливим пояснення позивача, що він вступив в управління спадковим майном в частині того він забрав сімейний сервіз, іменний годинник, частину вугілля та інструмент батька. Оскільки вони спростовується показами позивача наданими у відповідності до вимог ст.57 ЦПК України. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 6\~лютого 2013\~року в справі № 6-167цс12, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України враховується судом при застосуванні аналогічних правовідносин та норм права. Отже суд вважає, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON] в рівних частках прийняли спадщину після смерті [PERSON] по 1/6 частині. 09.12.2010 року померла [PERSON] про що свідчить актова запис про смерть №32 у виконкомі сільради с. Ванчиківці, Новоселицького району. Суд вважає, що після смерті 09.12.2010 року [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частка яка належить їй у колгоспному дворі та на 1/6 частка яка спадкувала вона після смерті чоловіка, тобто 3/6 частин житлового будинку. Зі свідоцтва про народження видане 25 серпня 2016 року серії І-МИ №249781 вбачається, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-МИ №372049 видане 06.02.1982 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі за актовий запис №1 сільської ради с. Ванчиківці, Новоселицького району. У відповідності до вимог ст.529 ЦК УРСР та ст.1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON]Г відносяться до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON]. З спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадку подав [PERSON]. З довідки №1130 від 14 вересня 2016 року з сільради с. Ванчиківці. Новоселицького району вбачається, що на день смерті 09.12.2010 року [PERSON] за адресою вул.. Басарабська 31 в с. Ванчиківці, Новоселицького району проживав [PERSON]. Постановою нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 30.01.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом\~ у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Відповідно до п.23\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З листа начальника Новоселицького КБТІ № 535 від 19.06.2016 року вбачається, що станом на 18.06.2009 року за [PERSON]А право приватної власності на нерухоме майно по вул.. Басарабська, 31 в с. Ванчиківці Новоселицького району не зареєстроване. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого Новоселицьким КБТІ господарство вул.. Басарабська, 31 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області складається з: житлового будинку літер А, літньої кухні літер Б, сараю літера В,Г,Д,Е,Ж, вбиральні літера З, огорожі №1,2. Таким чином з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання право власності на 1/6 частину в житловий будинок по вул. Басарабська, 31 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 04.02.2001 року [PERSON] та право власності на 3/6 частини в житловий будинок по вул. Басарабська, 31 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 09.12.2010 року [PERSON] та визнання за ним в загальному права власності на 2/3 частини є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обовязків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) щодо обєктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку.

Outcome: dismissed