Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

11.09.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2018 по справі за позовом № 219/4189/18 з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та додатково стягуються витрати на оздоровлення дитини щомісячно у твердій грошовій сумі 1000 грн. Зазначає, що дане рішення його цілком задовольняло, оскільки вважає, що його дитина повинна рости в гідних умовах та має бути забезпечений належний рівень життя. Вказує, що окрім аліментів, які він сплачує відповідачу через органи ДВС, він дає значну суму коштів своєму синові щомісячно. При зустрічі з відповідачем він неодноразово запитував куди йдуть кошти, які сплачує на оздоровлення дитини, оскільки за 2 роки, що він сплачує аліменти, [PERSON] нікуди дитину на оздоровлення не відправляла, та не брала участь в оздоровленні дитини ніяким чином. Відповідач завжди уникає питань про витрати на оздоровлення дитини, у відповідь каже. Що це не його справа. У зв`язку з цим вважає, кошти, які він сплачує на оздоровлення дитини йдуть не на його сина, а на власні витрати відповідача, тому звернувся з вказаним позовом до суду. Просив залишити аліменти, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та скасувати додаткові витрати на оздоровлення дитини щомісячно у твердій грошовій сумі 1000 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.11.2020 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, викладених у позові. Вважає, що кошти, які він перераховує дитині на оздоровлення, відповідач витрачає на інші цілі, тому що не возить дитину на море. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та вказувала, що вона намагається заощаджувати кошти на операцію для сина, яка дорого коштує, а на море не їздили у зв`язку з короновірусом. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2018, яке набрало законної сили 26.07.2018, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, з 26.04.2018 і до досягнення дитини повноліття, а також стягнути додаткові витрати на оздоровлення дитини щомісячно у твердій грошовій сумі 1000 грн. (арк.с.4-5). Положеннями ст.150 СК Украъни передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховноъ Ради Украъни выд 27.02.1991 № 789-VIII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі N 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Підставою для стягнення з [PERSON] додаткових витрат стало перебування дитини на обліку у лікаря офтальмолога. Дана обставина підтверджена і під час судового розгляду даної справи. Тобто, підстави участі батька дитини в додаткових витратах на даний час не змінилися. Письмовими доказами підтверджено також, що в період з січня 2020 по листопад 2020 позивачеві нараховано 139 786,21 грн. заробітної плати, з яких утримано 25% аліментів в сумі 27 359,58 грн. та 11 000 грн. додаткових витрат на оздоровлення, а всього 38 359,58 грн., тобто по 3 487, 23 грн. в середньому щомісячно отримує відповідач на утримання дитини. Фактично утримані суми складають 34% від суми отриманої заробітної плати (після уплати податків). Позивач просить скасувати стягнення з нього додаткових витрат з тих підстав, що йому невідомо куди витрачаються кошти та дитина пожалілася йому, що він не їздив на море. Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів, здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Факт, що відповідач за період сплати позивачем додаткових витрат на оздоровлення дитини не оздоровлювала сина, не доведений жодним доказом. На думку позивача, оздоровити, це відвезти дитину на море. Втім, оздоровити - це і лікувати дитину, робити дослідження з метою встановлення діагнозу для лікування. Згідно діагностичним даним, наданим відповідачем в судовому засіданні, у дитини вроджений горизонтальний ністагм, рекомендовано постійну корекцію окулярів, консультація невропатолога, зір постійно знижується, що потребує постійного лікування. Крім того, відповідач надав докази відвідування дитини гуртків Центру дітей та юнацтва. Матеріали справи також не містять будь-яких даних про погіршення здоров`я та матеріального становища позивача, та покращення матеріального становища відповідача. Згідно частини 2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування додаткових витрат на оздоровлення дитини в сумі 1000 грн. не ґрунтуються на положеннях закону, підстава їх скасування не доведена позивачем, а тому позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed