Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом, з врахуванням уточнених позовних вимог у ході розгляду справи, до [PERSON]., Громадської організації «[INFO] Україна», [PERSON]. про: визнання недостовірною інформацію щодо [PERSON]., поширену 04.06.2014 р. об 13:45 власниками сайту Інтернет видання «[INFO]» [PERSON]. та [PERSON]. у мережі Інтернет у статті «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO] (ВИДЕО) в частині розміщення фактичних тверджень наступного змісту: «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]»; «Увидев видеокамеру, [PERSON], по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агресивно и заявил журналистам «[INFO]», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос [PERSON], громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; «Чтобы для зрителям было понятно, разъясним: Полковник ГАИ [PERSON] человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области [PERSON]. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины [PERSON], а сам [PERSON]-человек новоизбранного Президента Украины [PERSON]. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но, украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «[INFO]», ведь, в том числе и благодаря «[INFO]», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник [PERSON] на видеоролике опубликованном выше»; зобов'язання власників сайту Інтернет видання «[INFO]» [PERSON]., [PERSON]. спростувати вказану недостовірну інформацію щодо [PERSON]. шляхом опублікування повідомлення про ухвалене у справі судове рішення з публікацією його тексту протягом 10 календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили: - на головній сторінці сайту Інтернет видання «[INFO]» до моменту, доки кількість переглядів повідомлення про спростування недостовірної інформації про [PERSON] не охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену про нього недостовірну інформацію, а саме рівнозначну кількість таких переглядів статті «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO] (ВИДЕО)» на дату опублікування на сайті Інтернет видання «[INFO]» повідомлення про ухвалене у справі судове рішення; - після охоплення максимальної кількості осіб, що сприйняли попередньо поширену про [PERSON] недостовірну інформацію, залишивши повідомлення про спростування недостовірної інформації про [PERSON] на сайті Інтеернет видання «[INFO]»; визнання власників сайту Інтернет видання «[INFO]» [PERSON]., [PERSON]. виробниками відеозапису під назвою «Полковник [PERSON] хочет разбить голову [INFO]», розміщеного на веб-сайті уоtиbе.соm за електронною адресою:. [ADDRESS]; зобов'язання власників сайту Інтернет видання «[INFO]» [PERSON]., [PERSON]. видалити з мережі Інтернет, в тому числі з веб-сайтів уоtиbе.соm та [ADDRESS] відеозапис під назвою «Полковник [PERSON] хочет разбить голову [INFO]» та будь-які посилання на такий відеозапис; зобов'язання Громадську організацію «[INFO]» видалити із веб-сайту [ADDRESS] під назвою «Громадський проект «[INFO] Україна» посилання на статтю під назвою «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO] (Видео) та відеозапис під назвою «Полковник [PERSON] хочет разбить голову [INFO]»; стягнення з власників сайту Інтернет видання «[INFO]» [PERSON]., [PERSON]. солідарно на користь [PERSON]. моральної шкоди у розмірі 100000 грн. При цьому, посилається на те, що 04.06.2014 р. о 13:45 на веб-сайті [ADDRESS] під назвою «Інтернет видання» «[INFO]», власниками якого є [PERSON]. та [PERSON]., в режимі відкритого доступу була розміщена недостовірна та негативна інформація про [PERSON]. у вигляді статті під назвою «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO] (ВИДЕО)» ([ADDRESS]) та відеозапису, змонтованого у відеокліпі, від 04.06.2014 р. під назвою «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]» [ADDRESS]. Як свідчить напис «[ADDRESS]», на такому відеозаписі (у нижньому правому кутку), логотип «[INFO]», розміщений на відеозаписі у верхньому кутку, та посилання на [INFO] під ведіеозаписом, такий інформаційний матеріал на веб-сайті www.уоtиbе.соm, з наступним його розміщенням на [INFO] було опубліковано саме [INFO], яке є виробником такого відеозапису, з метою опорочення репутації позивача та підкріплення статті відеоматеріалом ([ADDRESS]). Станом на 17.07.2014 р. на [INFO] зареєстровано 9067 переглядів статті, в тому числі відеозапису та 37205 переглядів відеозапису, розміщеного [INFO], на веб-сайті httр://www.уоtиbе.соm. Зважаючи на саму назву статті «Полковник [PERSON] хочет разбить голову [INFO]» та враховуючи те, що в тексті статті зазначена інформація наступного змісту: «Увидев видеокамеру, [PERSON], по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агрессивно и заявил журналистам «[INFO]», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос [PERSON], громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; «Чтобы для зрителям было понятно, разъясним: Полковник ГАИ [PERSON] человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области [PERSON]. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины [PERSON], а сам [PERSON]-человек новоизбранного Президента Украины [PERSON]. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но, украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «[INFO]», ведь, в том числе и благодаря «[INFO]», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник [PERSON] на видеоролике, опубликованом выше»,-вважає, що поширення такої інформації та сприяння розповсюдженню відеозапису, шляхом його розміщення на [INFO], змінило моральне ставлення оточуючих до позивача з позитивного або нейтрального на негативне, в тому числі опорочило сприйняття оточуючими особисто-моральних якостей позивача, як гідної, чесної, добросовісної, врівноваженої та розсудливої людини, опорочило ділову репутацію позивача, яку він здобував при виконанні своїх трудових, службових та громадських обов'язків впродовж багатьох років. Автор статті невідомий позивачу, так як його особу встановити неможливо, бо на [INFO] стаття розміщена без зазначення автора, і власниками [INFO] є [PERSON]. та [PERSON]. Позивач вважає, що інформація, яка була поширена про нього у вигляді відеозапису та статті на веб-сайті «Інтернет видання «[INFO] ([ADDRESS]) в частині розміщення фактичних тверджень змісту: «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]»; «Увидев видеокамеру, [PERSON], по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агресивно и заявил журналистам «[INFO]», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос [PERSON], громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; «Чтобы для зрителям было понятно, разъясним: Полковник ГАИ [PERSON] человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области [PERSON]. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины [PERSON], а сам [PERSON]-человек новоизбранного Президента Украины [PERSON]. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но, украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «[INFO]», ведь, в том числе и благодаря «[INFO]», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник [PERSON] на видеоролике опубликованном выше», - має бути визнана судом недостовірною із наступним зобов'язанням [PERSON]. та [PERSON]. спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на головній сторінці веб-сайту «Інтернет видання «[INFO]» ([ADDRESS]) повідомлення про ухвалене у справі судове рішення з публікацією його тексту. Крім того, посилання на статтю та відеозапис також було розміщено на веб-сайті ГО «[INFO]» під назвою «Громадський проект «[INFO] Україна» ([ADDRESS]). Автор статті невідомий позивачу, так як його особу встановити неможливо, бо на [INFO] стаття розміщена без зазначення автора, а власниками [INFO] є [PERSON]. та [PERSON]. Позивач вважає, що інформація, яка була поширена про нього у ,вигляді відеозапису та статті на веб-сайті «Інтернет видання «[INFO]» ([ADDRESS]), в підрозділах «Новини та статті» ([ADDRESS]) та «Відеороліки з Інтернету» (([ADDRESS]) розділу «Форум». Станом на 17.07.2014 р. завдяки розміщеному на сайті [ADDRESS] посилання на статтю, яке було опубліковано під темою «Полкан ГАИ города Киева [PERSON] vs [INFO]» ([ADDRESS]), статтю було переглянуто 23 разів. Посилання на відеозапис, опубліковане під темою: «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]», переглянуло 50 користувачів сайту [ADDRESS]. Зважаючи на те, що розпорядження сайтом під назвою «Громадський проект «[INFO]» України» (доступ до сайту, контроль і керування ним тощо) здійснює саме Громадська організація «[INFO]», та зважаючи на можливість збільшення переглядів статті та відеозапису внаслідок розміщення на сайті посилань на такі інформаційні матеріали, позивач вважає, що з метою захисту його прав та інтересів Громадська організація «[INFO]» має видалити із веб-сайту [ADDRESS] посилання на статтю та відеозапис. В час здійснення відеозйомки позивач не перебував при виконанні своїх службових обов'язків заступника начальника управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, а знаходився у приміщенні ДАІ ГУ МВС України в м. Києві як цивільна особа, і під час здійснення відеозапису був одягнений у цивільний, а не форменний одяг. Враховуючи те, що відеозйомка позивача здійснювалась у вільний від його роботи час, позивач ввічливо попросив співробітників [INFO] припинити її проведення. Проте, на відмову позивача від здійснення його відеозйомки, співробітники [INFO] відреагували хамськими зауваженнями, зупинити зйомку позивача відмовились і замість отримання інтерв'ю у [PERSON]., яке здійснювалось за згоди останнього, та який на той час перебував на посаді підполковника начальника відділу ДПС, почали слідувати за позивачем із ввімкненою відеокамерою, висловлюючи при цьому неввічливі та образливі коментарі та свідомо провокуючи останнього на емоційну поведінку. Журналіст [INFO], який здійснював відеозйомку, відвівши відеокамеру так, щоб цього не було видно на відеозаписі, декілька разів вдарив по нозі позивача, а потім штовхнув його, намагаючись спровокувати останнього на агресивну поведінку. На [INFO] було викладено неповний відеозапис за участю позивача, який в дійсності був здійснений працівниками [INFO], а лише певні його фрагменти, які були змонтовані таким чином, щоб показати позивача в максимально невигідному світлі. Така діяльність [INFO] очевидно спрямована на приниження честі та гідності позивача, завдання шкоди його діловій репутації та пов'язана з його службовою діяльністю, а саме з інцидентом, який трапився напередодні опублікування неправдивої інформації. Інформація, яку містить стаття, не є оціночним судженням [INFO], а являє собою фактичні твердження. Стверджуючи, що позивач є людиною посадової особи, [INFO] ставить під сумнів особисті та професійні якості останнього, який впродовж більше як десяти років гідно та професійно виконує свої службові обов'язки, завдяки чому й був призначений на посаду заступника начальника управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Позивач до здійснення його протиправної відеозйомки співробітниками [INFO], навіть не знав про існування такого Інтернет видання, а тому твердження про існування позивача люті до [INFO] є неправдивим. Враховуючи те, що інформація, яка була зазначена в статті та змонтована у відеозаписі, нічим не підтверджена, є недостовірною, негативною та образливою, умисно опублікована [INFO] з метою приниження гідності, честі та ділової репутації позивача, її поширення в мережі Інтернет порушує права позивача на повагу до гідності, честі та ділової репутації, а також інші особисті немайнові права останнього, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам останнього та перешкоджає йому здійснювати своє особисте немайнове право у повному обсязі. З огляду на те, що значана кількість людей ознайомилась з неправдивою, негативною інформацією щодо позивача, умисно поширене [INFO] (більше 9000 переглядів статті та 36000 переглядів відеозапису), честь, гідність та ділова репутація позивача була принижена в очах його родичів, близьких, співробітників та оточуючих людей, і це у свою чергу призвело до негативної критики, образ та упередженого відношення до позивача, значної втрати репутації та поваги серед його підлеглих та колег, та, як наслідок, значних душевних страждань [PERSON]. Оскільки позивач внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON]. зазнав приниження його честі, гідності, престижу та ділової репутації, порушення стосунків з оточуючими людьми, а також душевних страждань, у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього, позивач має право на відшкодування йому моральної шкоди, яку він обчислює в сумі 100000 грн. В судовому засіданні представники [PERSON]. позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON]. позов не визнала, пояснивши, що сторона позивача не надала жодних доказів, які б підтверджували існування такого суб'єкта інформаційної діяльності як інтернет-видання «[INFO]», а так само і те, що [PERSON]. та [PERSON]. нібито є власниками цього суб'єкта інформаційної діяльності. Всі доводи позивача ґрунтуються лише на його власних припущеннях. Позивач оскаржує твердження «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]». Проте, такого вислову взагалі не має у тексті публікації «Замначальинка ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO]». Зазначене твердження-це є назва відеозапису, який розміщений на сайті yotube. сom і який жодного відношення до самої статті не має. Що стосується інших оскаржуваних речень, то вони викладені у формі оціночних суджень. З матеріалів справи не вбачається, що заступник начальника УДАІ м. Києва полковник [PERSON]. у досудовому порядку будь-яким чином намагаіся скористатись своїм правом на відповідь та врегулювати спір у відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 17 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів». Законодавством України не передбачено право фізичної особи вимагати від суду визнати іншу особу виробником якихось відеозаписів. Фізична особа має право лише вимагати спростування недостовірної інформації, а не видалення інформації з видань та інших суб'єктів інформаційної діяльності. [PERSON]. не має ніякої технологічної можливості змінювати будь-яку інформацію на веб-сайті [ADDRESS]. Що стосується веб-сайту yotube.сom, то в процесі розгляду справи позивачем не було надано жодних доводів про те, що [PERSON]. має доступ до зазначеного сайту та може видаляти або змінювати інформацію, розміщену на ньому. Згідно діючого законодавства [PERSON]., як суб'єкт владних повноважень, не має права вимагати відшкодування моральної шкоди, а тому вимога про стягнення з [PERSON]. моральної шкоди є незаконною. Представики відповідача Громадської організації «[INFO]» позов не визнали, пояснивши, що позивач був присутнім під час здійснення відеозапису, бачив на власні очі безпосередньо автора відеозапису, однак у позовній заяві позивач не зазначає автора відеозапису як відповідача по справі та не зазначає позовною вимогою встановлення особи саме автора відеозапису як безпосереднього автора та первісного джерела недостовірної на його думку інформації. Такими діями позивач намагається повною мірою перекласти відповідальність за розповсюдження недостовірної на його думку інформації на ГО «[INFO]», а не на безпосереднього автора відеозапису. Сайт www.уоtиbе.соm, на сервері якого безпосередньо розміщено відеозапис, знаходиться поза контролем ГО «[INFO]», тому останній не несе відповідальності за зміст цього сайту, за наявні на ньому посилання, а також за будь-які зміни та доповнення, що вносяться туди, як не несе відповідальності й за інтернет-трансляції та будь-які інші форми передачі матеріалів, що одержано з сайту www.уоtиbе.соm, на якій розміщено посилання у відеозапису. ГО «[INFO]» жодним чином не висловлювала своє схвалення або іншу думку щодо змісту веб-сайтів www.уоtиbе.соmта «Інтернет видання «[INFO]», на які наведені посилання, так само як і не несе відповідальності за наведену на них інформацію та наслідки її можливого використання.. На сторінках сайту [ADDRESS] лише містяться посилання на інші сайти, що є безпосередньо володільцями та розпорядниками інформації, зокрема, на сайт www.уоtиbе.соm, які підтримуються третіми особами і наповнення яких не здійснюється ГО «[INFO]». Посилання сайту [ADDRESS] на сайти третіх осіб націлені лише на те, щоб зробити простішою навігацію по таких сайтах. Згідно правил сайту при здійсненні доступу до сайту [ADDRESS] та використання його змісту, всі пов'язані з цим ризики та відповідальність покладаються на користувача сайту. Адміністрація та власник сайту не несе відповідальність за всі прямі-фактичні, непрямі або наступні збитки, а також збитки будь-якого іншого роду, що виникли через втрату можливості експлуатації, втрати інформації, втрати прибутку та стали результатом використання або застосування інформації, що міститься на цьому сайті, або пов'язані з цим. Позовна вимога позивача як відшкодування моральної шкоди має бути відхилена судом як безпідставна, бо відповідно до ст. 31 Закону України «Про інформацію» позивач, як суб'єкт владних повноважень, не має права на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON]. проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що в статі викладено оціночні судження і написане в статті передувало відео, яке не зачіпає жодних прав [PERSON]. Розповсюджена інформація жодним чином не зачіпає приватного або сімейного життя [PERSON]., не несе фактичних даних, є вираженням суб'єктивної думки і поглядів автора. Замначальника ДАІ міста Києва є посадовою особою, а тому межа критики щодо полковника [PERSON]. є значною ширшою. [PERSON]. не є власником сайту, а тому в неї відсутній доступ до користування даним сайтом, що унеможливлює опублікування спростування. Представниками позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що саме [PERSON]. є виробником відеограми «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]», а тому невідомо, на підставі яких доказів суд повинен прийти до такого висновку. [PERSON]. не має жодного відношення до сайту уоtиbе.соm, не є його власником, а тому не має можливості видаляти з сайту уоtиbе.соm відеозапис. Представники позивача не вчинили жодних дій для встановлення автора відео «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]». Замначальника ДАІ міста Києва [PERSON] є посадовою особою, а тому межа критики щодо полковника [PERSON]. є значною ширшою. Критична оцінка певних фатків і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У позовній заяві не наведено жодних доказів у підтвердження завдання [PERSON]. моральної шкоди, не має жодного обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 100000 грн. Критична оцінка поведінки [PERSON]. в статті не тягне за собою відшкодування моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові, речові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 04.06.2014 р. о 13:45 на веб-сайті [ADDRESS] під назвою «Інтернет видання» «[INFO]» в режимі відкритого доступу була розміщена стаття під назвою «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO] (ВИДЕО)» ([ADDRESS]) з відеозаписом, змонтованим у відеокліпі, від 04.06.2014 р. під назвою «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]» [ADDRESS]. В тексті статті зазначена інформація наступного змісту: «Увидев видеокамеру, [PERSON], по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агрессивно и заявил журналистам «[INFO]», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос [PERSON], громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; «Чтобы для зрителям было понятно, разъясним: Полковник ГАИ [PERSON] человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области [PERSON]. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины [PERSON], а сам [PERSON]-человек новоизбранного Президента Украины [PERSON]. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но, украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «[INFO]», ведь, в том числе и благодаря «[INFO]», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник [PERSON] на видеоролике, опубликованом выше». Позивач по справі вважає, що поширена, з розповсюдженням відеозапису, шляхом його розміщення на [INFO], є недостовірною, зачіпає його честь, гідність та ділову репутацію. Як вбачається з позову, автор статті невідомий позивачу, бо стаття розміщена без зазначення автора, але опзивач вважає, що власниками [INFO] є [PERSON]. та [PERSON]. Позивач вважає, що інформація, яка була поширена про нього у вигляді відеозапису та статті на веб-сайті «Інтернет видання «[INFO] ([ADDRESS]) в частині розміщення фактичних тверджень змісту: «Полковник ГАИ [PERSON] хочет разбить голову [INFO]»; «Увидев видеокамеру, [PERSON], по хамски, запретил себя снимать»; «Далее, полковник продолжил вести себя агресивно и заявил журналистам «[INFO]», что «они не у себя дома»; «Человек, с голосом явно похожим на голос [PERSON], громко выкрикнул: «та выкинь их отсюда и поразбивай головы им!»; «Чтобы для зрителям было понятно, разъясним: Полковник ГАИ [PERSON] человек нынешнего начальника УГАИ Киевской области [PERSON]. Все они-люди нынешнего вице-премьер министра Украины [PERSON], а сам [PERSON]-человек новоизбранного Президента Украины [PERSON]. Все это одна команда, которая уже ранее была у власти, но, украинцы «все забыли и все простили»; «Естественно, что у всех этих руководителей ГАИ затаилась злоба на «[INFO]», ведь, в том числе и благодаря «[INFO]», они потеряли власть»; «Вернулись и те же методы работы и отношение к людям, что ярко продемонстрировал полковник [PERSON] на видеоролике опубликованном выше», - має бути визнана судом недостовірною із наступним зобов'язанням [PERSON]. та [PERSON]. спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на головній сторінці веб-сайту «Інтернет видання «[INFO]» ([ADDRESS]) повідомлення про ухвалене у справі судове рішення з публікацією його тексту. Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов*язане з обов*язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров*я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати, поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей. Статями 28, 32 Конституції України гарантується кожному право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно ст.ст.297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Як зазначено в п.18 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідач повинен довести, що поширена інформація є достовірною, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивач по справі, його представники навели суду факти поширення інформації, що є предметом спору при судовому розгляді, шляхом розповсюдження її в інтернеті й наявність такого факту підтверджується копією роздруківки статті, що була ними надана. Суд після з*ясування фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, вважає, що є доведеним те, що вказана інформація була розповсюджена в мережі Інтернет на веб-сайті [ADDRESS] під назвою «Інтернет видання» під назвою статті «Замначальника ГАИ Киева полковник [PERSON] не знает о существовании [INFO]» (Видео). Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про телекомунікації», адміністрування адресного простору мережі Інтернеті у домені UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену UA», повноваження адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет здійснює об'єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр». У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Відповідно до частини 3 статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд погоджується з твердженнями представників відповідачів про оціночність суджень використаної в статті інформації. По змісту статті наявні оціночні судження щодо особи [PERSON]., який займав посаду заступника начальника управління-начальника відділу організації роботи дорожньо-патрульної служби управління ДАІ ГУ МВС України в місті Києві станом на 04.06.2014 р., без констатації фактів про стверджувальні дані, з використанням мовно-стилістичних засобів. Згідно ст. 3 Закону України «По міліцію» діяльність міліції є гласною. Позивач, як посадова особа, є публічною особою, потенційно може зазнавати гострої громадської критики у засобах масової інформації, бо підлягає громадському контролю, перебуваючи на державній службі, з приводу того, як він виконував або виконує свої функції. Тому, межа допустимої критики щодо вказаної особи є значно ширшою, ніж окремої песічної фізичної особи. До публічних осіб може застосовуватись прискіпливе висвітлення їх слів та вчинків. Вирішуючи спір, суд, витребувавши належним чином дані про власника веб-сайту в адміністратора системи реєстрації й обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, не встановив, що станом на 04.06.2014 р. саме [PERSON]. і [PERSON]. були власниками веб-сайту, на якому розміщена стаття з інформацією, яку оспорює позивач по справі. Бо відповідь ТОВ «НІК.ЮЕЙ» від 28.08.2014 р. на запит суду не зазначає замовника доменного імені та реєстр анта доменуу на дату 14.06.2014 р. Відповідно до відповіді ТОВ «НІК.ЮЕЙ» від 01.12.2014 р., яке є адміністратором доменного імені [ADDRESS], [PERSON]. станом на 04.06.2014 р. не був реєстр антом вказаного доменного імені і не є таким станом на 01.12.2014 р. Згідно відповіді ТОВ «НІК.ЮЕЙ» від 13.02.2015 р. [PERSON]. не є реєстрантом доменного імені [ADDRESS]. В ході розгляду справи позивачем та його представниками не надано належних доводів та доказів про те, що [PERSON]. та [PERSON] мають доступ до зазначеного сайту та можуть видаляти або змінювати інформацію, розміщену на ньому. Як зазначено у позовній заяві [PERSON]., та згідно пояснень у судовому засіданні представників сторін, їм невідомий автор вказаної статті, а представники відповідачів крім того заперечують, що власниками «Інтернет видання «[INFO]» є [PERSON]. і [PERSON]. До того ж, такого суб'єкта інформаційної діяльності як інтернет-видання «[INFO]» юридично не існує, тому не існує юридично і його власників. Таким чином, суд вважає, що інформацію, яка зазначена в позові, на спростуванні якої наполягає позивач по справі, була розповсюджена в статті на веб-сайті, не можна сприймати як недостовірну, а причетність до її авторства та розповсюдження відповідачів по справі [PERSON]. та [PERSON]. не доведена і не підтверджена. Показання свідків [PERSON]., [PERSON]. не мають суттєвого значення при вирішенні спору по суті, бо не стосуються фактичних даних, висвітлених в статті в мережі Інтернет, в якій позивачем по справі оспорюється розповсюджена інформація. Тому, не має законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов'язання спростування недостовірної інформації. З огляду на вказане, не підлягають задоволенню й інші позовні вимоги, які є похідними від вимог про визнання недостовірною поширеної інформації та її спростування. Так, законом не передбачено прво фізичної особи вимагати від суду визнати іншу особу виробником якихось відеозаписів, в контексті предмету спору про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації. Фізична особа має право лише вимагати спростування недостовірної інформації, а не видалення інформації з видань та інших суб'єктів інформаційної діяльності. В ході розгляду справи позивачем та його представниками не надано належних доводів та доказів про те, що [PERSON]. та [PERSON] мають доступ до зазначеного сайту та можуть видаляти або змінювати інформацію, розміщену на ньому. Критична оцінка поведінки [PERSON]. в статті та застосування оціночних суджень відносно нього не тягне за собою відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.2 ст. 31 Закону України «Про інформацію» суб'єкти владних повноважень, як позивачі у справах про захист честіі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації прос ебе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових осіб і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. Позивач, будучи посадовою особою, вимагаючи спростування на його думку недостовірної інформації, поширеної внаслідок його діяльності, не має права на відшкодування моральної шкоди. При ситуації, коли не задовольняються позовні вимоги, то не можуть бути стягнуті на користь позивача з відповідачів судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed