Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

25 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 лютого 2014 року, він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини. На теперішній час його матеріальний стан змінився. На момент прийняття зазначеного рішення він працював не офіційно і сплачував аліменти регулярно, проте в даний момент проживає на окупованій території, має заборгованість по аліментах у розмірі 8520,53 грн., заборгованість утворилася через те що позбувся роботи та постійного заробітку. Дохід має тільки від вирощеної продукції в селі і випадкових заробітків. Офіційно працевлаштуватия не може. Звертався зі скаргою до ВДВС, в якій просив не нараховувати йому аліменти по середньомісячній номінальній заробітній платі по місту Маріуполю, оскільки таких грошей за місцем свого проживання він заробити не може, проте йому було відмовлено, оскільки у виконавчому листі суд вказав його місце проживання як місто Маріуполь. З квітня 2015 року державний виконавець призначив виплату аліментів у розмірі 964,25 грн., вказана сума є для нього завищеною, тому створюється заборгованість. Просив змінити розмір аліментів стягнутих з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27.02.2014 року в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, визначити розмір стягнутих з нього аліментів у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка до відкритого судового засідання з'явилася та зазначила, що позовні вимоги не визнає та як проживає разом з дитиною, має тяжкий матеріальний стан, працює в поліклініці № 1 міста Маріуполя черговою медсестрою, її оклад становить 1400 гривень. Після розірвання шлюбу позивач не проживав за місцем реєстрації в Новоазовському районі, вона відкликала виконавчий лист в Новоазовський район, але його їй повернули, оскільки позивач проживає в [ADDRESS] , вона працює поруч його будинку і бачить його часто, туди позивач водить спілкуватися їх дитину. Також їй відомо що позивач працює неофіційно на підприємстві "ЮгАзовСтрой" по вул. Газова, 3 в місті Маріуполі. Аліменти платить не регулярно. Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Циклаурі К.В., діюча на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду є зміна майнового або сімейного стану особи, з якої стягуються аліменти, погіршення стану її здоров'я. Посилаючись на зміну майнового стану позивач не надав суду докази, в чому полягає погіршення його майнового стану з часу ухвалення рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2014 року про стягнення з нього аліментів у розмірі 1\\4 частини всіх видів його доходів на неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] до її повноліття. На час постановлення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, так і наразі позивач офіційно не працює, доказів на підтвердження того, що він намагався працевлаштуватсия та йому було відмовленно в працевлаштуванні суду не надав. Як вбачається з рішення суду від 27 лютого 2014 року [PERSON] на слухання справи не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки визнав повністю, не подав ніяких заперечень проти позову, що дало підстави для задоволення позову. 30 грудня 2014 року, ухвалою Орджонікідзевсьткого районного суду міста Маріуполя між позивачем та відповідачкою затверджено мирову угоду, відповідно до якої місцем проживання позивача визнаначено [ADDRESS]. В судовому засідапнні позивач також не заперечував, що спілкується з донькою в місті Маріуполі за вказаною адресою. Крім того, позивач визнав, що не маючи постійної роботи, на облік в центр зайнятості він не став, що вказує на його байдуже ставлення як до свого матеріального стану так і до сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed