Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 761,73 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.01.2015 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля «DAEWOO LANOS». 05.10.2014 р. по вул. Ак. Павлова у м. Харкові сталося ДТП, в результаті якого постраждав автомобіль «MAZDA 3», який належить [PERSON], постановою суду від 04.03.2015 р. водія [PERSON] визнано винним у скоєнні даного правопорушення. Позивачем було виплачено ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 15 523,46 грн. З постанови апеляційного суду від 24.03.2015 р. позивачу стало відомо, що [PERSON] працює водієм таксі, що суперечить умовам полісу. Таким чином, відповідач, на думку позивача, зобов'язаний відшкодувати позивачу затрати по виплаті страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги, справу розглядати за його відсутністю. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову та надав показання суду в якості свідка про те, що він ніколи не працював у службі таксі та не викоритовував свій транспортний засіб для роботи в таксі. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2015 р., [PERSON] 05.02.2015 року о 19 год. 30 хв. керував автомобілем Деу, реєстраційний номер [NUMBER], в м. Харкові по вулиці Академіка Павлова та в порушення п.п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, не вибрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Мазда, реєстраційний номер [NUMBER]. Вищезазначеною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.(а.с.47) Постановою апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 р. постанову Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2015 р. змінено в частині накладення стягнення, а саме: на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.(а.с.48-50) Відповідно до полісу №АІ/4017348 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував транспортним засобом марки «DAEWOO LANOS», номерний знак [NUMBER], застрахована у ПАТ "ПРОСТО-страхуваня" (а.с. 5). Згідно страхового акту №105696 від 27.07.2015 р., №105696 від 21.09.2015 р. ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 15 523,46 грн. за ремонт автомобіля «MAZDA 3», який належить потерпілому [PERSON], претензія ПрАТ «СК «ВУСО».(а.с.9,10) Відповідно до ст. 38-1.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 8 договору страхування, не допускається використання транспортного засобу в якості таксі/маршрутного таксі.(а.с.5) Як стверджує позивач, [PERSON] працює таксистом і застрахований автомобіль ДЕУ використовує в якості таксі, що підтверджується за твердженнями позивача постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 р. Між тим, суд вважає, що даний доказ не є беззастережним та таким, що безсумнівно підтверджує доводи позивача. Так, в постанові апеляційного суду є посилання на пояснення [PERSON] стосовно того, що він через недостатність коштів на життя вимушений підпрацьовувати таксистом на своєму автомобілі, але це лише пояснення, які не є належним доказом, оскільки такий факт судом апеляцйіної інстанції не встановлювався, а в судовому засіданні по даній справі [PERSON] дав показання під присягою свідка, що він не викорстовував застрахований транспортний засіб в якості таксі. Інших доказів, якіб підтверджували доводи позивача та спростовували показання [PERSON] суду не надано. Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторіне надані. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

Outcome: dismissed