Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Через свого представника заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що наказ №39-к по Чаплинському РБК від 30 липня 1976 року видано на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви вказує, що на даний час має право оформити пенсію, проте трудову книжку, яка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи, втратила. Для підтвердження трудового стажу заявниця почала збирати необхідні документи, а саме отримала архівний витяг №14/87-772 від 27.08.2019, з якого вбачається, що наказом №39-к по Чаплинському РБК від 30 липня 1976 року, прийнято на роботу [PERSON] , а звільнено [PERSON] (прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб від 25.08.1979року) [PERSON] . Вказана помилка виникла ще під час видачі атестату, в якому також зазначено, що він виданий [PERSON] . Після направлення останньої на роботу за профілем, вказана помилка вже продублювалася в наказі про прийняття на роботу. Оскільки організація, яка видала наказ про прийняття на роботу, вже не існує, тому помилку, яка була допущена в зазначеному документі, виправити в позасудовому порядку неможливо. Заявниця в судове засідання не з`явилася, її представник подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області в судове засідання не з`явився, надіславши наступне письмове пояснення: 04.10.2019 року [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії, проте трудову книжку остання втратила. Архівний витяг №14/87-772 від 27.08.2019, що підтверджує трудовий стаж [PERSON] , свідчить, що в наказі №39-к по Чаплинському РБК від 30 липня 1976 року допущено помилку в написані по батькові, тому відповідач вважає, що встановити факт належності вказаного документа заявниці можливо лише у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що заявниця втратила трудову книжку, і почала збирати необхідні документи для встановлення свого трудового стажу для призначення пенсії. В серпні 2019 року [PERSON] отримала архівний витяг №14/87-772 від 27.08.2019, з якого вбачається, що наказом №39-к по Чаплинському РБК від 30 липня 1976 року, прийнято на роботу [PERSON] , а звільнено [PERSON] (прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб від 25.08.1979року [NUMBER] ) [PERSON] . Згідно паспорта заявниця значиться як [PERSON] . Вказана помилка, а саме в документі не вірно зазначено по батькові заявниці, виникла ще під час видачі їй атестату №2389 від 05.07.1976р., в якому зазначено, що він виданий [PERSON] , яка отримала кваліфікацію кравець пошиття верхнього жіночого та дитячого одягу. Відповідно після навчання остання була направлена на роботу за профілем, де вказана помилка вже продублювалася в наказі про прийняття на роботу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно архівної довідки №303м від 10.10.2019 року виданої Державним навчальним закладом «Каховський професійний ліцей сфери послуг», що в Херсонському ПТУ Херсонського обласного управління побутового обслуговування населення(реорганізовано у ДНЗ «Каховським професійним ліцеєм сфери послуг») дійсно навчалася [PERSON] , 1959р.н., а у атестаті №2389 від 05.07.1976 року, що був виданий на [PERSON] була допущена помилка у по батькові, і вірно вважати [PERSON] . Досліджені докази вказують на те, що наказ про прийняття на роботу [PERSON] №39-к по Чаплинському РБК від 30.07.1976р.н. дійсно містить помилку в написанні по батькові, і видано на ім`я [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у наказі №39-к по Чаплинському РБК від 30.07.1976року, допущено помилку у написанні по батькові, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу для заявника має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її права на призначення пенсії, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved