Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

07 червня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стяг-нути з відповідача 14 865 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 16 964 грн. - втраченого доходу та 60 000 грн. моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транс-портної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 01.10.2009 року [PERSON] керуючи власним мото-циклом, скоїв наїзд на позивача, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження середнього сту-пеня тяжкості у вигляді багато уламкового перелому обох кісток н/3 правої гомілки зі зміщен-ням уламків, який в подальшому був ускладнений згинально-розгинальною контрактурою правого г/ступеневого суглоба. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] Даний факт повністю підтверджується висновками автотехнічної та судово-медичної експертизи, іншими матеріалами кримінальної справи. Вказує, що з 02.10.2009 р. по 29.12.2009 р, з 15.04.2010 р. по 14.05.2010 р., з 23.06.2010 по 23.07.2010 р., з 02.11.2010 р. по 12.11.2010 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Ірпінсь-кій міській лікарні в м.Буча та Інституті травматології та ортопедії Академії медичних наук України. Після виписки він продовжував амбулаторне лікування за місцем проживання в смт. Ружин і витрачав на лікування свої власні кошти, витративши за весь період 14 865 грн., з яких зокрема 14 135 грн. витрачені на ліки, 730 грн. вимушені благодійні внески. В дану суму не ввійшли затрати понесені на транспорт, ряд чеків за майже п'ять років не збереглися або ж ви-терлися, витрати на посилене харчування, та ін.. Після завершення лікування позивачу необ-хідно пройти курс реабілітації в спеціалізованих закладах санаторно-курортного лікування. Позивач також зазначає, що внаслідок втрати загальної працездатності ним було втрачено дохід, оскільки він лікувався і не зміг влаштуватися на роботу і вважає, що втрачений дохід становить 16 964.00 грн.. Позивач посилається, що крім матеріальних збитків, йому завдано і моральної шкоди,що стосується його моральних страждань, то вони полягали у тому, що: чотири рази проводилися оперативні втручання, що завдало йому надзвичайно сильного фізичного болю, більше одного року свого життя він рухався лише за допомогою милиць, а ще рік за допомогою тростини, по-над два роки позивач не міг рухатися без допоміжних засобів, а наслідки ДТП досі дають про себе знати (майже через п'ять років після отримання травми має інвалідність третьої групи), скоєна відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортна пригода сталася незалежно від во-левиявлення позивача, позбавила його на тривалий час душевного спокою, призвела до проб-лематизації його життя, погіршила гармонійні адаптовані умови життєдіяльності, наслідки да-ної події обумовлювали необхідність нераціональних витрат часу, вимагають залучення душе-вних та матеріальних зусиль на розв'язання щоденних, начебто звичайних буденних завдань. З'явилися негативні психоемоційні почуття, заниження самооцінки, самоцінності для суспіль-ства, порушення душевної рівноваги, необхідність психологічної перебудови, незручно сті та обмеження в можливостях як своїх так і всієї родини, з необхідністю до умов життєдіяль ності, яку позивач оцінив в 60 000 гривень, при цьому добре розуміючи, що і значно більша сума не поверне йому належного спокою та здоров'я. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив і просив стягнути на його користь 4 497,82 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 16 964 грн. - втраченого доходу та 60 000 грн. моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, з підстав, викладених в письмових запе-реченнях, поданих до суду, та пояснивши, що він не винуватий у заподіянні тілесних ушкод-жень позивачу [PERSON]. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити на підставі наступного. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2011 року, яка на-брала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповіда-льності на підставі п. "е" ст. 1, ст. 6 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року, а кри-мінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, пе-редбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито (а.с.125). З вказаної постанови суду вбачається, що 01.10.2009 року, близько 22-00 год., [PERSON], [INFO], керуючи власним мотоциклом марки «Jа-wа 350», державний номерний знак [NUMBER], червоного кольору, рухаючись біля електроопо-ри № 14 по вул. Котляревського в смт. Ворзель в напрямку вул. Кірова, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням і здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який рухався у попутному напрямку з лівої сторони проїзної частини даної дороги. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 553 від 07.09.2010 року, зазначені в медичній документації на ім'я [PERSON], 1988 р.н., перелом кісток гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків міг виникнути від ту-пого предмету у час та за обставин, що зазначені в постанові, а саме під час ДТП 01.10.2009 року і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості як таке, що викликало тривалий розлад здоров'я. Згідно висновку авто-технічної експертизи № 775 А від 25.10.2010 року: в даній дорожній ситуації, водій мотоцикла «Jаwа 350» повинен був діяти від-повідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3. Правил дорожнього руху, тобто у темну пору доби швидкі-сть руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб в межах ви-димості елементів дороги та у разі виникнення небезпеки негайно вжити заходів для зменшен-ня швидкості аж до зупинки транспортного засобу; в даній дорожньо-транспортній ситуації швидкість руху мотоцикла «Jаwа 350» відповідала видимості елементів дороги в напрямку ру-ху; за даних дорожніх обставин водій мотоцикла «Jаwа 350» мав технічну можливість попере-дити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. Тобто, водій мотоцикла «Jаwа 350», державний номерний знак [NUMBER], червоного кольору, [PERSON] грубо порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України: п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 ПДР України «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створю-вати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 12.2 ПДР України «у темну пору доби та в умовах недостатньої ви-димості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій міг зупинити транспортний засіб у ме-жах видимості дороги»; п. 12.3 ПДР України « У разі виникнення небезпеки для руху або пере-шкоди, яку водій об'єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зме-ншення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учас-ників руху об'їзду перешкоди». Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2002 року знаходяться в пря-мому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали. З висновку судово-медичної експертизи № 553 від 07.09.2010 року вбачається, що зазна-чений в медичній документації на ім'я [PERSON] перелом кісток гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків міг виникнути від тупого предмету у час та за обставин, що зазначені в постанові, а саме під час ДТП 01.10.2009 року і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості , як таке, що викликало тривалий розлад здоров'я ( а.с.103). Вказаний висновок підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи за № 1 від 23.06.2014 року ( а.с.161-167). Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає необхідним частково задовольнити позов в частині відшкодування матеріаль-ної шкоди, пов'язаної з придбанням позивачем медикаментів на суму 3767 грн. 82 коп., оскіль-ки вона підтверджується наступними документами: накладна № 23642 на доставку медика-ментів від 06.10.2009 року на суму 1497,27 грн, накладна №23646 на доставку медикаментів від 06.10.2009 року на суму 182,48 грн, накладна №30212 на доставку медикаментів від 23.03. 2010 на суму 207.52 грн.,накладна №30184 на доставку медикаментів від 23.03.2010 на суму 740,08 грн.(Всього 2 627,35 грн); чеки на медичні товари: №8341 від 02.10.09 на суму 162,74 грн., № 4311 від 27.03.10 на суму 23,23 грн., № 2118 від 27.10.09 на суму 99,75 грн.,чек №1031-001716 від 27.03.10 на суму 23,01 грн., чек №6556 від 08.11.2010 на суму 16,06 грн., № 1031-001716 від 27.03.2010 на суму 19,35 грн., чек № АК-ЧК-0014553 від 29.05.2010 на суму 12.85 грн., № 54335 від 17.06.2010 на суму 12,19 грн., №А1-Чк-0037137 від 05.05.2010 на суму 25,95 грн., чек №599 від 16.02.2011 на суму 15,80 грн.,чек №8061 від 20.01.2010 на 21,66 грн., №21-41 від 27.10.2009 на суму 104,50 грн., чек №212 від 14.08.2010 на суму 22,15 грн., чек №1654 від 02.09.2010 на суму 16,96 грн., №6625 від 08.01.2010 на суму 13,00 грн.,№6180 від 07.01. 2010 на суму 10,35 грн., № 3515 від 15.03.2010 на суму 5,19 грн., №0612 від 11.05.2010 на суму 9,55 грн., № 4953 від 26.10.2009 на суму 22,23 грн. № 7620 від 16.01.2010 на суму 55,00 грн., № 8178 від 23.01.2010 на суму 7,09 грн., №5860 від 01.04.10 на суму 22,37 грн., № 7623 від 16.01.10 на суму 11,60 грн.,№ 2097 від 02.10.2009 на суму 99,23 грн, № 2789 від 08.10.2009 на суму 34,00 грн, №1044 від 12.01.2011 на суму 29,88 грн, №2754 від 08.10.2009 на суму 41,31 грн., №4720 від 09.11.2009 на суму 57,02 грн., № 4798 від 10.11.2009 року на суму 25,00 грн, №2787 від 08.10.2009 на суму 33,81 грн, № 2766 від 08.10.2009 на суму 61,91 грн., №А1-Чк-0015302 від 29.03.2010 на суму 25,73 грн. (Всього 1140,47 грн.). Суд вважає необхідним відмовити в частині стягнення матеріальної шкоди, пов'язаної зі сплатою благодійних внесків так як вони перебувають у причинному зв'язку з заподіянням позивачу тілесних ушкоджень. За ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших ре-човин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що ство-рює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відпо-відній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що власником мотоцикла марки «Jаwа 350», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], який керував мотоциклом під час заподіяння тілесних ушко-джень [PERSON]. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі-нальних справ у п.6 постанови №4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом під-вищеної небезпеки, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підви-щеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право ке-рування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспорт-ний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Дані обставини визнані відповідачем , а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не під-лягають доказуванню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливос-ті. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до вис-новку, що [PERSON] зазнав моральних страждань внаслідок заподіяння шкоди його майну, вимушений був докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, відновлення пош-кодженого транспортного засобу, відстоювати свої інтереси, у зв'язку з чим звичний спосіб та ритм його життя змінився та він зазнавав емоційні навантаження. Враховуючи обставини справи, ступінь вини відповідача, доводи позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стяг-нути з [PERSON] на користь [PERSON] 10 000 грн.. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач зві-льнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: partial