Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 630/02-136, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умова забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 45000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 лютого 2023 року. Кредитором умови договору кредиту виконано у повному обсязі. Станом на 11 вересня 2013 року розмір заборгованості позичальника перед кредитором у зв`язку з невиконанням договору кредиту у частині погашення кредиту з нарахованими процентами становить 22914 грн. заборгованості за кредитом та 6698 грн. 78 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами. Станом на 11 вересня 2013 року розмір заборгованості по сплаті пені у зв`язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом становить 5673 грн. 64 коп. 22 лютого 2008 року між кредитором, з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку, укладено іпотечний договір. Відповідно до умов договору останніми в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту передано в іпотеку кредитору квартиру [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , який успадкував 1/3 частини квартири [ADDRESS] . 17 вересня 2013 року кредитором на адресу відповідачів направлено вимоги повідомлення, якими запропоновано виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним та іпотечними договорами. Таким чином, станом на 11 вересня 2013 року розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 29612,78 доларів США та 5673 грн. 64 коп. Просить звернути стягнення на передане згідно з іпотечним договором, посвідченим 22 лютого 2008 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк»; за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 630/02-136 від 21 серпня 2008 року у розмірі 29612,78 доларів США та 5673 грн. 64 коп., у тому числі, 22914 доларів США заборгованості за кредитом, 6698,78 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 709 грн. 83 коп пені за несвоєчасне повернення відсотків, а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, вказав, що позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки не повідомляли, однак належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи за останньою відомою суду адресою. Суд вважає таких осіб повідомленими про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Ухвалою Трускавецького міського суду від 10 грудня 2020 року до участі у справі залучено правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа - Банк» та постановлено вважати його позивачем по вказаній цивільній справі. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідно до умов договору кредиту № 630/02-136 від 21 лютого 2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , позичальниця отримала грошові кошти у сумі 45000 доларів США зі сплатою 13,5% річних та порядком погашення суми основної заборгованості згідно з графіком, що міститься у додатку до договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 20 березня 2023 року (п. 1.1 договору кредиту). Відповідно до п. 1.3 договору кредиту в якості забезпечення позичальником виконання своїх обов`язків щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпечення іпотечної вимоги позичальник забезпечує укладення між майновими поручителями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та кредитором іпотечного договору , за умовами якого передається кредитору в іпотеку кватира [ADDRESS] . У розділі 4 договору кредиту передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов`язань. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). 22 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з іншої сторони, укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання наступне нерухоме майно: кватира [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 листопада 2012 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, вбачається, що на підставі заповіту , посвідченого нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. 13 жовтня 2011 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] /арк. справи 21/. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Згідно з п. 3.3.7 договору кредиту № 630/02-136 від 21 лютого 2008 року позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному у п.п. 2.4, 2.5 цього договору. Пунктом 3.3.8 договору кредиту № 630/02-136 від 21 лютого 2008 року передбачено обов`язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у порядку, визначеному п.п. 1.1 договору кредиту. Станом на 11 вересня 2013 року розмір заборгованості [PERSON] перед позичальником у зв`язку з невиконанням договору кредиту № 630/02-136 від 21 лютого 2008 року становить 22914 доларів США заборгованості за кредитом, 6698,78 доларів США заборгованості за відсотками, 709,83 доларів США заборгованості пені за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Розділами 4.1 та 4.2 іпотечного договору від 22 лютого 2008 року передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку порушення строків сплати кредиту, сум відсотків, сум неустойки, що передбачені Договором про іпотечний кредит. Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким способом, у тому числі й шляхом звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.1, ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог тавсі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зі змісту статті 41 Закону України «Про іпотеку» слідує, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся 15 січня 2015 року до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 16 лютого 2015 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] . В ухвалі зазначено, що у провадженні Трускавецького міського суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] і встановлення істини у цій справі буде взаємозв`язане та буде мати значення для розгляду даної цивільної справ. При розгляді зазначеної справи можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених вимог у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] , і рішення у цій справі буде пов`язане та буде мати значення для розгляду зазначеної справи, так як мова іде про один предмет спору. Таким чином, виникла необхідність в зупиненні провадження у справі, оскільки неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв`язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] , будуть мати преюдиційне значення (при оцінці юридичних фактів) даної справи. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року визнано недійсним іпотечний договір від 22 лютого 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за номером 618 та посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON]; скасовано заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 11 червня 2020 року рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про визнання іпотечного договору від 22 лютого 2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] відмовлено. Так, постановою суду апеляційної інстанції, серед іншого, встановлено, що факт підписання позивачем оспорюваного договору на спростовування доводів позову, підтверджується і даними ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 05 травня 2020 року про закриття кримінального провадження у справі №457/517/2, з якої вбачається, що допитана у кримінальному провадженні [PERSON] повідомила, що 22.02.2008 року нею було нотаріально посвідчено іпотечний договір між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», від імені представника Грицай В.Й. та фізичними особами «Іпотекодавцями»: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] , які є майновими поручителями за зобов`язаннями [PERSON] . При вчиненні даної нотаріальної дії нею на підставі паспортів було встановлено особи та визначено обсяг цивільної дієздатності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , також встановлено їх дійсне волевиявлення та наміри щодо укладення даного договору. Договір було посвідчено після того, коли кожна із сторін однаково зрозуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на іпотечному договорі. Крім цього, допитаний судом [PERSON] повідомив, що у період з листопада 2007 по жовтень 2010 роки працював начальником Трускавецького відділення АКБ «Укрсоцбанк», після чого звільнився за згодою сторін та на даний час тимчасово не працює. Щодо пред`явленого іпотечного договору від 22.02.2008, укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є майновими поручителями за зобов`язаннями [PERSON] , з другої сторони, та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], повідомив, що у цьому іпотечному договорі підпис напроти його прізвища виконаний ним власноручно. Укладення та підписання цього договору відбувалось у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON], за адресою: [ADDRESS] , на першому поверсі будинку. Під час підписання договору були присутні всі іпотекодавці - [PERSON] та [PERSON] , чи був присутній юрисконсульт банку [PERSON] не пригадує. Вони власноручно підписували договір, будь-яких зауважень до змісту договору не було. Він власноручно підписавши цей договір, засвідчив його мокрою печаткою Трускавецького відділення Львівської обласної філії АКБ Укрсоцбанк. Факт відсутності [PERSON] та [PERSON] під час укладання та підписання цього іпотечного договору категорично заперечує, оскільки вони особисто власноручно підписували цей іпотечний договір. Про умови кредитного та іпотечного договорів на даний час нічого пригадати не може, оскільки пройшло багато часу, чи повернутий кредит та чи звернуто стягнення на предмет іпотеки не знає. Із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не знайомий. Збором та оформленням документів для подачі їх нотаріусу займався менеджер банку [PERSON] . Також, 15.11.2019р. проведено одночасні допити за участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , під час якого останні повідомили, що не погоджуються із показами [PERSON] , оскільки 22.02.2008р. він був присутній під час укладання іпотечного договору та особисто ставив підпис. Враховуючи вказане, проведеною експертизою, яка взаємопов`язана із іншими наведеними вище даними, - підтверджено, що спірний договір іпотеки був підписаний саме [PERSON] , тому підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 13 липня 2020 року провадження у справі № 457/1747/13 відновлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачами умов договорів, дійсність яких хоча і оспорювалася у судовому порядку, однак договір іпотеки визнано все ж укладеним з дотриманням вимог закону, а відповідачами жодних доказів на протилежне не представлено,суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів слід стягнути пропорційно судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 2423 грн. 69 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved