Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У травні 2016 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між нею та [PERSON] було зареєстровано 12 вересня 1997 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1593. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, не змогли створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, стали чужі один одному, втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують більше трьох років, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодна, вважає, що сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спір про майно відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Категорично не згодна на примирення, оскільки вважає, що почуття між ними втрачені, а тому збереження сімї неможливе. Позивач у судове засідання не зявилася, просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, просить суд позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 вересня 1997 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1593, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюбно-сімейні стосунки припинені три роки тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, бажання відновляти сімейні відносини не мають, сім"я розпалась та поновлена бути не може. У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється в разі його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню подружжя та після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також їх дітей. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги.

Outcome: approved