Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

ЛКП «Снопківське» звернулося з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3151,94 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що у житловому [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON]Дана квартира належить відповідачам на праві власності. Вказаний будинок знаходиться на балансі ЛКП «Снопківське». Зазначає, що позивач надає відповідачам послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Стверджує, що боржники фактично, отримуючи вищевказані послуги, починаючи з 2014 року не оплачують за них, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у сумі 3151,94 грн. Тому просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зокрема зазначила, що позивачем не обґрунтовано, які саме послуги ним надавалися, такі не підтверджені належними та допустимими доказами, послуги фактично не надавалися, тому відповідачами грошові кошти за такі послуги не сплачувалися та між позивачем та відповідачами відсутній договір про надання вищевказаних послуг. Стверджує, що позивачем невірно проведено розрахунок заборгованості. Окрім того вважає, що ЛКП «Снопківське» не є балансоутримувачем даного будинку. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку № 5141 від 31.07.2016 року, виданою ЛКП «Снопківське». Вищевказана квартира належить [PERSON] на праві власності. Вказаний будинок знаходиться на балансі ЛКП «Снопківське». Позивач відповідно до норм Житлового кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає відповідачам послуги з центрального опалення квартири, підігріву води, а також послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Відповідно до довідки про стан заборгованості, заборгованість відповідачів внаслідок несплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2015 року по травень 2017 року становить 3151,94 грн. (а.с.7). Згідно ст.162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Способом вираження волі є укладення договору шляхом вчинення конклюдентних дій, тобто дій, які свідчать про бажання однієї сторони укласти договір на умовах, запропонованих іншою стороною. Відповідно до ст.ст.21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовлених виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язок виконавця надання послуг вчасно, відповідної якості та згідно з умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг. Визначення виконавцями житлово-комунальних послуг віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування та визначається ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.01.2005 року №60 «Про затвердження порядку визнання виконавця житлово-комунальних послуг» та п.1 ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно п.п. 5, 7 ч.2 ст.22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуг зобов'язаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що стороною позивача підготовлено договір на основі типового про надання житлово-комунальних послуг (утримання будинку та прибудинкової території) з пропозицією укласти такий стороні відповідачів. Покликання представника позивача на витяги з робочих листків, відповідно до яких за адресою: м. Львів, вул. Тютюнників, 35 виконані роботи з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, здійснення у такому ремонту (а.с. 53-131), а також на дислокації та рахунку відносно того, що проводилася дератизація, суд до уваги не приймає, оскільки відсутні підтвердження (акти) виконання таких робіт, розписки мешканців про закінчення ремонту чи виконання робіт. Крім того, з таких не вбачається належна якість та достатні обсяги надання таких послуг. Також, у матеріалах справи відсутні підтвердження (акти) виконаних робіт та обсяги надання житлово-комунальних послуг. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території будинку № 35 на вул. Тютюнників у м. Львові належним чином не надавались, відповідачі провели часткову проплату, в довільному розмірі, за неякісно надані послуги. Інших доказів суду не надано. Дані обставини справи підтверджується також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд та жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування правомірності стягнення оплати за житлово-комунальні послуги в зазначеному розмірі не надала. Тобто, з вищевказаної довідки не зрозуміло, яким чином нараховувалися позивачем суми до стягнення, за які саме послуги відповідачами сплачено заборгованість, чому позивачем нараховано заборгованість за надання послуг постачання гарячої води лише за чотири місяці. Разом з тим, суд критично оцінює покликання відповідача про сплив строку позовної давності за вимогою позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.165 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ЛКП "Снопківське" зверталося до суду зі заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] 3151,94 грн. заборгованості та 800,00 грн. судового збору. Відповідно часом перебігу строку позовної давності є 15.06.2017 року - дата видачі судового наказу. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у підтримку позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed