Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення коштів, виплачених потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.07.2017 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів терміном до 04.07.2018 року. Згідно п. 4 вказаного договору визначено страхову суму ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 200000,00 грн. Вказує, що 22.03.2018 року з його необережності сталася дорожньо-транспортна пригода і в той же день ним було повідомлено страхову компанію про даний страховий випадок. Зазначає, що потерпілим в даній ДТП став [PERSON] , якому були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості. В процесі розгляду кримінальної справи, потерпілим був заявлений цивільний позов про відшкодування 20465,48 грн. матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди. Вказану шкоду ним було повністю відшкодовано потерпілому та у зв`язку з чим ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2019 року його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 46 КК України. Оскільки ним було повністю відшкодовані збитки потерпілому, він має право на відшкодування страховою компанією виплачених коштів. Однак, на його заяву щодо виплати зазначених коштів, відповідачем йому було відмовлено у наданні відшкодування, оскільки зі страховою компанією не було узгоджено суми відшкодування потерпілому його витрат. Вважає, що відмова ПрАТ «СК «Провідна» суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь 21488,75 грн. в якості відшкодування коштів, виплачених потерпілому збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову та справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] 22.03.2018 року керуючи автомобілем марки «ИЖ 2717», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Рівненській в крайній лівій смузі руху в напрямку до вул. Теремнівської зі сторони пр. Відродження у м. Луцьку, порушивши Правила дорожнього руху, не надав дорогу пішоходу [PERSON] , який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху транспортного засобу та здійснив на нього наїзд. Внаслідок вказаної ДТП потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та звільнено його від кримінальної відповідальності (а.с. 28-29). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ИЖ 2717», р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №6739844 від 04.07.2017 року. Відповідно до полісу страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200000 грн., за шкоду майну - 100000 грн. (а.с. 8). 30.08.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про здійснення страхового відшкодування в зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю потерпілому [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 22.03.2018 року (а.с. 30-31). Як слідує із повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» від 15.10.2019 року, у компенсації витрат відмовлено, оскільки [PERSON] не було погоджено витрати на лікування [PERSON] (а.с. 32). Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Положеннями ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено особливості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. Пунктом 24.1 даної статті передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) має бути прийняте страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно п. 36.4 ст. 36 вказаного Закону, страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 статті 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, як з`ясовано судом, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він погоджував зі страховою компанією попередньо погоджені витрати, здійснені на лікування потерпілого [PERSON] . Крім того, в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України розглядався цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні до останнього про відшкодування збитків в розмірі 7201,00 грн. (а.с. 11-12). При розгляді даного цивільного позову не було залучено ПрАТ «СК «Провідна». [PERSON] визнав позов, добровільно, без погодження зі страховиком сплатив ціну позову, в зв`язку з чим в задовленні позову було відмовлено (28-29). Отже, виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що відповідач може виплатити страхове відшкодування саме потерпілим особам і в обсягах, визначених судом, а компенсація ним витрат позивача, як страхувальника, можлива лише у разі, коли ці витрати здійснені за його попередньою згодою, чого зроблено не було. Таким чином, зважаючи, що [PERSON] не виконав вимоги п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не погодив зі страховиком розмір відшкодування на лікування потерпілого, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. А тому, дослідивши представлені та дослідженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed