Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку також зареєстрований її син - [PERSON], який за вказаною вище адресою тривалий час не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Позивачка просила визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] Позивачка та її представник - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 22.08.2018 року, ордер серії ДН № 011610, в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали вимоги, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.01.2019 року прийнято рішення проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Свідоцтва на право власності спадщину за законом вбачається, що позивачці належить будинок [ADDRESS]. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи вбачається, а саме з інформації наданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] Згідно акту № 99 від 16.08.2018 року, складеного головою КСН «Лучистий» встановлено, що відповідач по справі зареєстрований в будинку [ADDRESS], однак не проживає за вказаною адресою з 2014 року по теперішній час. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] понад чотири роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved