Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного Управління Державної Казначейської Служби України в Миколаївській області та Центральний РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, в якому просив про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі по 10000,00 грн. з кожного. При цьому, позивач посилався на те, що в зв*язку з незаконними та необгрунтованими діями слідчої Кірєєвої І.В. по закриттю кримінального провадження, непроведенням жодних процесуальних дій, неперевіркою фактів, зазанчених у заяві про вчинення кримінального правопорушення відносно нього, [PERSON] було спричинено моральну шкоду. [PERSON] не заперечував проти того, що його право, порушене слідчою при винесені постанови про закриття кримінального провадження поновлено шляхом скасування такої постанови органами прокуратури. Однак, вказав, що він є інвалідом 3 групи, мав ходити по інстанціями для оскарження дій слідчої, нервував через загрозу його життю та здоров*ю, а також його сім*ї, вважав за необхідне стягнути на його користь моральну шкоду. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на вимоги ст. ст. 23, та ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 1174, 1176, 1166, 1167 ЦК України. В подальшому, позивач уточнив вимоги позову та просив вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. з Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївські області залишити без розгляду, Центральний РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області притягнути в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, та стягнути з Головного Управління Державної Казначейської Служби України в Миколаївській області у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. Ухвалою суду вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову та посилався на ст. 23 ЦК України та ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Представник Головного Управління Державної Казначейської Служби України в Миколаївській області проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що стягнення моральної шкоди, яка нібито спричинена діями слідчої Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, з державного бюджету є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства. Представник Прокуратури Центрального району м.Миколаєва вступила до участі в справі в порядку ст. 45 ЦПК України, та ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру», та вважала позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Представник третьої особи Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач, оскаржуючи постанову про закриття кримінального провадження реалізував надане йому процесуальне право на оскарження рішень, його порушене право було поновлено. Окрім того, позивачем не надано доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, причинно-наслідковий зв*язок між діями відповідача та спричиненою шкодою, не доведена вина відповідача в заподіянні моральної шкоди. Представник третьої особи УМВС України в Миколаївській області у судове засідання не з*явився, заперечень проти позову не надав. Обставини справи ,встановлені судом. 13.01.2014 року [PERSON] звернувся до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, що мало своє відображення в надісланні на його телефон смс-повідомлень з погрозами його життю та здоров*ю та його сім*Ї. Дана заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014150020000225. Постановою від 18.01.2014 року слідчої Кірєєвою І.В. кримінальне провадження закрито у зв*язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, та вказано, що в погрозах, які надходять на телефон [PERSON] не вбачається достатніх підстав вважати, що такі погрози є реальними та можуть бути втілені в життя, та не можуть становити реальну загрозу життю та здоров*ю. Тому в діях невстановленої особи відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 129 ч. 1 КК України. 28.01.2014 року [PERSON] звернувся з заявами про оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 18.01.2014 року до Прокуратури Центрального району м. Миколаєва та до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва. Постановою прокурора Центрального району м. Миколаєва від 04.02.2014 року рішення слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 18.01.2014 року про закриття кримінального провадження визнано незаконним та необгрунтованим; вказано, що слідчою не проведено жодних дій , факти вказані в заяві [PERSON] не перевірені належним чином. Окрім того, постанова від 18.01.2014 року не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Постанову слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Кірєєвої І.В. від 18.01.2014 року про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали кримінального провадження направлені до СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області для проведення досудового розсслідування. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.02.2014 року провадження за скаргою [PERSON] на постанову від 18.01.2014 року слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Кірєєвої І.В. закрито, оскільки дана постанова скасована 04.02.2014 року постановою прокурора Центрального району м. Миколаєва. Стаття 303 ч. 1 п. 3 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Частина 2 п.п. 1, 2, 3, 7, 8 , 9 ст. 36 КПК України передбачає, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; Отже, [PERSON], оскарживши постанову слідчого, реалізував надане йому процесуальне право, внаслідок чого його право було відновлено. Згідно ст. 1 ч. 1 п. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно статті 2 вказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Пункт 5 ст. 3 Закону вказує, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно частини 5 ст. 4 даного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а такожділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи вищевикладене, те, що вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди обґрунтовуються лише фактом скасування постанови прокурором з посиланням на Закон України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", який не дає підстав для цього, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Аргументи позивача стосовно того, що Закон „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розповсюджуються на всі процесуальні дії органу досудового слідства, які обмежують права громадян не можна визнати обґрунтованими, тому що відносно нього кримінальне чи адміністративне провадження не порушувалось та не проводились незаконні оперативно-розшукові заходи. Показання свідка, які підтверджують стан [PERSON] не є достатніми підставами для відшкодування моральної шкоди при відсутності сукупності підстав, передбачених законом для покладення цивільно-правовової відповідальності. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed