Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, у якому просить суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок , виділити в окремий житловий будинок та визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], вказуючи, що відповідно до договору дарування вона є власником 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ «А-1». Через фактичне користування зазначеного домоволодіння, вказане домоволодіння було розподілено на дві частини. Позивач протягом останніх 7 років за власні кошти проводила поліпшення її житлових умов, а саме займалася реконструкцією частини житлового будинку «А-1», добудувавши мансардний поверх. Для збереження самочинного будівництва позивач звернулася до Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану, де їй повідомили, що збереження самочинного будівництва неможливе , оскільки немає згоди інших власників житлового будинку. Враховуючи викладене, вона звернулася із вказаним позовом до суду. Позивач з'явилися в судове засідання, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача з'явився у судове засідання, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вказуючи, що позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, таким чином, його права не можна визнати порушеними. Від представника третьої особи, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, надійшли письмові заперечення проти позову, у яких представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв"язку з його необгрунтованістю. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяв від нього до суду не надходило. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 29 грудня 2009 року , посвідченого привтаним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., позивач є власником 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ «А-1». Позивач протягом останніх 7 років за власні кошти проводила поліпшення її житлових умов, а саме займалася реконструкцією частини житлового будинку «А-1», добудувавши мансардний поверх. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України» від 30.03.2012 року № 6 при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі , що відповідно до статті 26 закону України «Про основи містобудування « спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства». Відповідно до п. 21 цієї ж Постанови передбачено, що при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених ст. 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робит. Статтею 26 вищевказаного закону передбачено, що проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку : 1) отримання замовником або проеткувальником вихідних даних;2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт ; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів ; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою КМУ № 294 від 09.07.2014 року та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ № 553 від 23.05.2011 року, основними завданнями Держархбудінспекції та її територіальних органів є виконання дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю та нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Крім того, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади уповноваженим на встановлення факту готовності обєкта до експлуатації та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєкти. Відповідно до ст. 34 вищевказаного Закону, виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно ст. 39 Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Інформація про наявність дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкта та вводу в експлуатацію у встановленому законодавством порядку щодо самочинного будівництва в матеріалах справи відсутня. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Ті ж положення закону дублюються у п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України». Як випливає зі змісту ч. 2 ст. 331 ЦК України, у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа, повинна дотримуватись передбачених законом умов. Окрім того, відповідно до п.1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Відповідно до п. 2.3. вищевказаної Інструкції , не підлягають поділу об'єкта нерухомого майна , до складу яких входять самочинно збудовані ( реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed