Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

06 серпня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Маневицький районний сектор Управління державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтувала тим, що в жилому приміщенні, яке належить їй на праві приватної власності, за адресою: [ADDRESS] разом з нею проживали та зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] хоча зареєстровані за даною адресою, але фактично там не проживають більше п'яти років. Відповідачі хоча є зареєстрованими за даною адресою, але відповідно до ст. 405 ЦК України вони втратили право користування цим жилим приміщенням, оскільки без поважних причин не користується ним понад один рік. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON] такими особами, які втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві підтримала, пояснила, що відповідачі більше п'яти років за адресою: [ADDRESS], не проживають, що підтверджується актами обстеження житла, і за місцем реєстрації не з'являються. Всі комунальні послуги за будинок сплачує вона, позивач. Просить позов задоволити і визнати [PERSON], [PERSON] такими особами, які втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації, не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, хоча про місце та час розгляду справи належним чином були повідомлені, про що свідчить судове оголошення, опубліковане в газеті ,,Волинь нова" № 96 від 08 вересня 2015 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Маневицький районний сектор Управління державної міграційної служби України у Волинській області в судове засідання не з'явився, але у своїй письмовій заяві на ім'я суду просить розглядати справу у його відсутності, що на думку суду є можливим. Враховуючи що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, що позивач не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідачів і ухвалення заочного рішення, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідачів, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно вимог ст. 72 Житлового кодексу України провадиться в судовому порядку. Відповідно ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Про те, що будинок за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та у ньому зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], однак більше п'яти років там не проживають, крім пояснень позивача, підтверджується, дослідженими судом: витягом з погосподарській книги № 5 за 2011 - 2015 роки по особовому рахунку № [NUMBER], довідками № 1810 від 15 грудня 2014 року, № 1251 та № 1252 від 04 серпня 2015 року, виданих Довжицькою сільською радою Маневицького району. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими за адресою [ADDRESS] без поважних причин не проживають і не користуються даним жилим приміщенням більше п'яти років. Дана обставина, підтверджується, дослідженими судом актами обстеження житла від 29 липня 2014 року, 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 27 жовтня 2014 року, 26 листопада 2014 року, 15 грудня 2014 року, 27 січня 2015 року, 26 лютого 2015 року, 24 березня 2015 року, 27 квітня 2015 року, 21 травня 2015 року, 26 червня 2015 року та 27 липня 2015 року, якими констатовано, що [PERSON], [PERSON], зареєстровані по [ADDRESS], проте там не проживають. Про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими за адресою [ADDRESS] без поважних причин ніколи не проживали і не проживають та не користуються житлом, належним [PERSON], підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], яким про це відомо як родичам. Таким чином, судом встановлено що відповідачі [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ст. 7 Закону України ,,Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, відповідачі, як особи, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх понад встановлені строки, підлягають зняттю з реєстрації за старим місцем проживання. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання проводиться в безспірному порядку за рішенням суду відповідно вимог ст. 7 цього Закону то дублювання даної вимоги в рішенні суду є зайвим. Позивач ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не ставив вимог про стягнення з відповідачів, сплаченого ним судового збору, а тому ці вимоги відповідно ст. 88 ЦПК України суд залишає без розгляду.

Outcome: dismissed