Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої прохав суд ухвалити рішення, яким здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за позивачем та відповідачем право власності на транспортний засіб марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] по Ѕ частки кожному; відстрочити сплату судових витрат до винесення рішення по стправі. Свої позовні вимоги мотивував тим, що спірне майно було придбано сторонами в період шлюбу укладеного 18 серпня 2012 року та розірваного рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області 18 березня 2016 року і на думку останнього, таким що враховує інтереси сторін по справі є варіант розподілу зазначеного вище майна шляхом залишення у власності сторін по Ѕ частки автомобіля якій відповідно до вимог Сімейного Кодексу України є об`єктом права спільного сумісної власності подружжя. 1 жовтня 2018 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріна Д.О. винесла ухвалу про залишення позову [PERSON] без руху, та після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою від 9.11.2018 року відкрито провадження у справі. 7 травня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на зазначені вище обставини; після ознайомлення з відзивом на позовну заяву повідомив суд що про відчуження відповідачем спірного майна йому стало відомо лише на стадії підготовчого судового розгляду, однак не зважаючи на цей факт, прохав суд постановити рішення про розподіл спірного майна у первісно обраний ним спосіб, а саме шляхом виділення рівних часток у спільному майні подружжя. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чорнуха Ю.В. в задоволенні позовних вимог прохала відмовити, з підстав придбання транспортного засобу марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, на особисті кошти відповідача, виплачені нею особисто на погашення кредиту після припинення спільного проживання з позивачем з 2013 року, і саме тому, на думку останньої, статус спільного майна подружжя на зазначене вище спірне майно не поширюється. Окрім того, як зазначила в своєму відзиві на позовну заяву відповідачка та підтвердила в судовому засіданні її представник, автомобіль якій прохає поділити позивач на час розгляду справи в суді було відчужено [PERSON] за договором купівлі продажу укладеного 5.08.2017. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 18.08.2012 року між сторонами по справі було укладено шлюб, якій рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18.03.2016 року було розірвано. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами по справі, 25.10.2012 між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № 910.19118 на купівлю транспортного засобу марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, зобов`язання за яким станом на 9.08.2017 було виконано в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами наданими сторонами по справі (а.с. 15, 83. т. 1). Відповідно до пункту 3 наведеного вище кредитного договору роздрібна вартість транспортного засобу марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, становить 92 906 грн., з яких [PERSON] власними коштами було сплачено продавцю 9290 грн. 60 коп., а 85705, 79 грн. було надано відповідачу Банком в кредит. 5.08.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого за домовленість сторін склала 47500 грн (а.с.81 т.1) Статтею 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами по справі не заперечується той факт, що на час розгляду справи в суді зазначений вище транспортний засіб було відчужено і на даний час він не перебуває у власності та користуванні сторін. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тобто, аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що придбаний у 2012 році транспортний засіб марки ЗАЗ моделі Forza 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим під час шлюбу. У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16 та постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року справа № 444/848/16-ц (провадження № 61-33882св18). Оскільки на час розгляду справи в суді зазначений вище автомобіль вибув із володіння відповідача і позивачем, в свою чергу, вимога щодо компенсації вартості цього автомобіля заявлена не була, новий власник спірного транспортного засобу до участі в справі не залучався, суд з огляду на наведені вище вимоги чинного законодавства, вважає за необхідне в задоволенні вимог позивача щодо розподілу автомобіля як спільного майна подружжя відмовити. Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено в судовому засіданні вартість транспортного засобу визначена останнім при звернення до суду в розмірі 214 374,26 грн., вимог щодо проведення по справі експертизи з метою визначення вартості спірного автомобіля, після виконання судом вимог статті 12 ЦПК України відповідач не заявляв, наявні в матеріалах справи суперечності щодо вартості автомобіля визначеного кредитним договором та ним особисто пояснити не зміг. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя у обраний останнім спосіб суперечить вимогам чинного законодавства і тому в задоволенні останніх слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed