Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

06 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Укрспецмаш», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 03 червня 2002 року по 31 січня 2017 року. На підставі наказу № 055-а від 31 січня 2017 року був звільнений за власним бажанням у відповідності до ст. 38 Кодексу Законів про працю України. При звільнені у порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України з ним не було проведено повного розрахунку та не виплачено заробітну плату у сумі 20444,63 грн., зокрема, 842,83 грн. за листопад 2014 року, 2116,34 грн. за грудень 2014 року, 268,86 за січень 2015 року, 2716,24 грн. за лютий 2015 року, 2935,85 грн. за березень 2015 року, 4634,32 грн. за листопад 2016 року, 4443,42 грн. за грудень 2016 року, 2486,77 грн. за січень 2017 року. Оскільки на даний час роботодавець не здійснив з ним розрахунок при звільненні і не виплатив заборгованості по заробітній платі, просив також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року в розмірі 41256,60 грн., який був розрахований позивачем самостійно відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а також до листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік", листа Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік". Відповідно до ст. 84 ЦПК України позивач просив витребувати у відповідача довідку про розмір заборгованості з невиплаченої заробітної плати, у зв'язку з тим, що на його неодноразові звернення та на адвокатський запит ТОВ «Укрспецмаш» не надало зазначеної довідки. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та зобов'язано відповідача надати в 15-денний строк з дня отримання цієї ухвали до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області довідку про розмір заборгованості по заробітній платі на день звільнення [PERSON], довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток [PERSON], копії наказів про прийняття [PERSON] на роботу та його звільнення. Зазначену ухвалу ТОВ «Укрспецмаш» отримало 21 лютого 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 26). Проте у зазначений судом строк, відповідач не надав до суду запитувані документи, відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін або ж про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року на підставі ст. 84 ЦПК України було повторно зобов'язано відповідача надати в 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області довідку про розмір заборгованості по заробітній платі на день звільнення [PERSON], довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток [PERSON], копії наказів про прийняття [PERSON] на роботу та його звільнення, та роз'яснено ТОВ «Укрспецмаш», що у разі неподання ним з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ та може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Зазначена ухвала суду залишилась без виконання, до суду не було надано запитуваних документів та заяв про неможливість надання витребовуваних доказів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У зв'язку з тим, що ухвали суду про витребування доказів залишились не виконаними з боку відповідача, суд визнає обставини щодо розміру заборгованості по заробітній платі та розміру середнього заробітку, зазначені позивачем в позовній заяві, для з'ясування яких витребовувались документи, та вважає можливим здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Згідно ч.1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в період часу з 03 червня 2002 року по 31 січня 2017 року [PERSON] працював у TOB «Укрспецмаш» токарем-розточувальником 4 розряду. На підставі наказу № 055-а від 31 січня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням у відповідності до ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3-4). В день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2017 року у сумі 20444,63 грн. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданого розрахунку позивачем, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року, який підлягає стягненню з відповідача складає 41256,60 грн. (а.с.6) виходячи з наступного. Останні два місяці роботи [PERSON] в TOB «Укрспецмаш»: грудень 2016 року-січень 2017 року. Розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати [PERSON] у грудні 2016 року становить 4443,42 гривень, у січні 2017 року становить 2486,77 гривень. Норма тривалості робочого часу у грудні 2016 року: 176 годин. Норма тривалості робочого часу у січні 2017 року: 159 годин. Норма тривалості робочого часу за весь 2017 рік: 1986 годин. Період затримки виплати заробітної плати: з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року. Середньогодинний заробіток складає 20,68 грн. та обчислений за наступною формулою: 4443, 42 грн. заробітна плата за грудень 2016 року + 2486,77 грн. заробітна плата за січень 2017 року) / (176 год. у грудні 2016 року + 159 год. у січні 2017 року Кількість годин за період затримки виплати заробітної плати з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року складає 1995 годин (1826 годин у 2017 році (лютий-грудень 2017 року) + 168 годин у січні 2018 року). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 41256,60 гривень (1995 год. х 20,68 грн.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 704,80 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. До того ж з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави відповідно до задоволених вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, що дорівнює 704,80 грн.

Outcome: approved