Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

02.07.2012 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Скнилівька сільська рада Пустомитівського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд зобов'язати [PERSON] перенести пліт (огорожу) на межу своєї земельної ділянки, що зазначена в земельно-кадастровій документації та не порушувати її права власності на землю. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених вимог покликається на наступні обставини: рішенням Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 18 від 13.04.1995 року, їй було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га. На підставі згаданого рішення їй було видано три державних акти: серії [NUMBER] від 07.07.2003 р. на земельну ділянку пл. 0,2113 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; серії [NUMBER] від 08.12.2003 р. на земельну ділянку пл. 0, 2500 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд; серії [NUMBER] від 08.12.2003 р. на земельну ділянку пл. 0,1362 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно договору купівлі-продажу від 27.03.2003 р. відповідачка [PERSON] стала власницею земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд пл. 0,2113 га у межах зазначених в державному акті на землі [NUMBER] та земельно-кадастровій документації. Однак, як зазначає позивач, у 2011 році [PERSON] встановила пліт за межами своєї ділянки, захопивши у такий спосіб частину належних їй суміжних земельних ділянок, а саме 137 кв.м. земельної ділянки за державним актом [NUMBER] та 92 кв.м. за державним актом [NUMBER], що підтверджено планом земельної ділянки виготовленої ПП "Геовіват". Вважає, що такими діями відповідач порушує правила добросусідства та чинить їй перешкоди у володінні та користуванні землею, яка є її приватною власністю. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просять суд їх задоволити із підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем не визнав та пояснив суду, що площа земельної ділянки якою фактично користується [PERSON], що знаходиться на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району складає 0, 2113 га та відповідає площі земельної ділянки, яка вказана у державному акті на право власності на дану земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.07.2003 року. Посилання позивача на те, що відповідач чинить перешкоди їй у користуванні належною їй суміжною земельною ділянкою є безпідставними, оскільки не підтверджується достатніми доказами цього. В задоволенні позову просить відмовити повністю. Представник третьої особи Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: згідно договору купівлі-продажу від 27.03.2003 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання набула право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд площею 0, 2113 га в межах, зазначених в державному акті на землю [NUMBER] від 07.07.2003 року, дані обставини не заперечується і визнаюся сторонами, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. З акту комісії з врегулювання земельних відносин від 13.10.2010 року, який складений в складі голови комісії: сільського голови с. Скнилів Тиндик М.О., членів комісії Федик І.Я., Копко І.Б., Сидор О.Р., Козак А.З., спеціаліста відділу земельних відносин Крисак І.В., слідує, що земельна ділянка [PERSON], відповідає державному акту. Комісія рекомендувала не забороняти встановлювати [PERSON] загорожу згідно вказаних меж, визначених в держаних актах громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно висновку № 031/14 від 18.06.2014 року судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі площа земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] у с. Скнилів, Пустомитівського району є меншою приблизно на 21 кв.м. від площі такої земельної ділянки встановленої в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.07.2003 року, що свідчить про відсутність із сторони відповідача порушення права користування позивача земельною ділянкою, що перебуває у власності останньої та межує із земельною ділянкою відповідача. Згідно статей 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.4 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивач [PERSON] не скористалася цим наданим їй правом та не довела суду, що відповідач [PERSON] порушує її право власності на землю, шляхом захоплення належної їй частини земельної ділянки. Дані факти не знайшли свого підтвердження в суді, та навпаки, судом встановлено що згідно висновку № 031/14 площа земельної ділянки, якою фактично користується відповідач є меншою від площі земельної ділянки встановленої в державному акті на право власності на земельну ділянку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено перед судом, що права останньої були порушені відповідачем, та що такі згідно ст. 15 ЦК України підлягаю захисту чи відновленню у способи визначені ст. 16 ЦК України. Із наведеного слідує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed