Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ЗАЗ 1102» д.н. [NUMBER], який йому належить, 22.07.2006 року на 128 км автодороги Київ-Чоп сталася ДТП. Внаслідок цього автомобіль «Опель Астра» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] та був ним керований, отримав механічні пошкодження. У зв'язку з тим, що [PERSON] ними було виплачено страхове відшкодування в сумі 18613 грн. 63 коп. на підставі договору/поліс № АТК 105169 від 22.05.2006 року, просили стягнути з НАСК «Оранти» 18103грн. 63 коп. та із [PERSON] франшизу в сумі 510 грн, оскільки до них переходить право вимоги в межах виплаченої суми страхового відшкодування. В судовому засідання представники позивача підтримали позовні вимоги, на їх обґрунтування зазначили, що винним в ДТП є відповідач [PERSON], а відтак на підставі звіту № 99 про оцінку автомобіля від 07.08.2006 року просили відшкодувати виплачене страхове відшкодування в сумі 18613 грн. 63 коп. Враховуючи те, що в постанові Апеляційного суду Житомирської області від 15.03.2007 року, якою скасована постанова судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.08.2006 року, не зазначено винну особу в даній ДТП, просили призначити по справі автотехнічну експертизу, яку доручити КНДІ судових експертиз, Житомирському відділенню, однак попередню оплату вартості експертизи не провели і ухвала суду залишена без виконання. Відповідач [PERSON] просив в позові відмовити, оскільки вважає себе не винним в даній ДТП. Представник ВАТ НАСК «ОРАНТА» заперечували щодо задоволення позовних вимог, вважали, що не встановлена винність відповідача [PERSON] в даній ДТП, а відтак в позові необхідно відмовити за безпідставністю. Третя особа - [PERSON] неодноразово не з'являвся в судові засідання, а відтак справа слухалася в його відсутність. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 993, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, чинними на день виникнення. Судом встановлено, що 22.07.2006 року на 128 км автодороги Київ-Чоп сталася ДТП, внаслідок якої відбулося зіткнення двох автомобілів - «Опель Астра» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] та був ним керований, та автомобіля «ЗАЗ 1102» , що був керовний [PERSON] Обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено в ст. 1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Відповідно до вимог ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/. Доводи позивача, що причиною даної ДТП є порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України, спростовуються постановою апеляційного суду Житомирської області від 15.03.2007 року, якою була скасована постанова Богунського районного суду м. Житомира від 10.08.2006 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], де зазначено, що провадження у справі закрити за спливом строків накладення адміністративного стягнення./а.с. 11, 61/. Крім того, із мотивувальної частини також не вбачається з'ясованих обставин даної ДТП, а навпаки вказано, що постанова Богунського районного суду м. Житомира від 10.08.2006 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] є абсолютно не мотивована. Таким чином, виходячи зі змісту даної постанови, яка є обов'язковою для суду при розгляді даної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача [PERSON], стосовно якого ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою, не вбачається встановлення винності відповідача [PERSON] в скоєнні даної ДТП. Для встановлення винності осіб в даній ДТП, суд вважає, що необхідні спеціальні знання та призначення судової автотехнічної експертизи, однак позивач заявивши таке клопотання, відмовився від здійснення попередньої оплати вартості експертизи, у зв'язку з чим матеріали справи були повернені до суду./а.с.205/. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача [PERSON] в скоєнні даної ДТП, відсутня протиправність його діяння. При таких обставинах, суд відмовляє в задоволенні позову позивачу про стягнення затрат в сумі 18613 грн. 63 коп. на виплату страхового відшкодування за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed