Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом й просив визнати за ним право на земельну частку (пай), що розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель державної власності. В обгрунтування позову зазначив, що згідно протоколу № 8 засіданя правління КСП ім.Енгельса від 15.07.1993 року рекомендовано зборам уповноважених прийняти в члени колгоспу [PERSON] та тимчасово надати роботу в тваринництві бригади №1. Відповідно до протоколу № 1 звітних зборів КСП ім.Енгельса від 04.02.1994 року позивача прийнято в члени КСП ім. Енгельса. З 22.05.1995\~року по\~22.11.1996\~року [PERSON]\~проходив дійсну\~строкову військову\~службу в\~Збройних силах\~України. Відповідно до п.3.8. статуту КСП ім. Енгельса членство в підприємстві зберігається за прапцівником, які тимчасово вибули з підприємтсва у випадках, зокрема, проходження дійсної строкової військової служби. Тому позивач вказує, що з урахуванням викладеного, за ним на період проходження військової служби, зберігалось членство в КСП ім. Енгельса. Відповідно до запису в трудовій книжці колгоспника від 05.11.1997 року [PERSON] згідно протоколу № 12 від 31.10.1997 року виведений з членів КСП ім. Енгельса. Проте відповідно до копії архівного витягу із протоколу № 1 загальних уповноважених членів КСП від 29.01.1998 року серед виведених членів КСП імені Енгельса значиться [PERSON] Відповідно до листа виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради від 05.02.2018 року КСП ім. Енгельса Державний акт на право колективної власності на землю по Малоперещепинській сільській раді виданий 20.12.1995 року. Отже, станом на 20.12.1995 року, дату видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Енгельса, [PERSON] був членом даного КСП, так як проходив строкову військову службу, та має право на земельну частку (пай). Але згідно згаданої вище довідки виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради від 05.02.2018 року, [PERSON] не був включений до списку осіб членів КСП імені Енгельса, що мають право на земельну частку (пай). Про порушення свого права на земельну частку (пай) КСП ім. Енгельса позивач дізнався саме після отримання листа виконавчого комітету Малоперещепинської сільської гади від 05.02.2018 року, де зазначена інформація про дату одержання КСП державного акту на право колективної власності та інформація про відсутність його у списках громадян, що мають право на земельну частку (пай). На даний час позивач має намір скористатися своїм правом на земельну частку пай, а тому звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 19.03.2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 18.04.2018 року (а.с.44). Ухвалою суду від 18.04.2018 року залучено до участі в справі [PERSON] районну державну адміністрацію Полтавської області, в якості співвідповідача (а.с.75). Ухвалою суду від 24.05.2018 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 25 червня 2018 року (а.с.90). Оскільки справа не була розглянута до закінчення строку відрядження судді Афанасьєвої Ю.О. в [PERSON] районному судді Полтавської області, й після переведення суддю на роботу на посаді судді в вказаний суд (Указ Президента України «Про переведення суддів» від 20.08.2018 року №228/2018) ухвалою від 11.09.2018 року справа була прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2018 року (а.с.111). Ухвалою суду від 24.09.2018 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 17 жовтня 2018 року (а.с.124). Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. До суду надано відзив на позовну заяву (а.с.67-70), згідно якого в задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача - [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області просили відмовити в повному обсязі. Вважають, що позовні вимоги [PERSON] щодо виділення йому земельної ділянки із земель запасу державної власності або земель резервного фонду в адміністративних межах Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до задоволення не підлягають, оскільки, як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суб'єктами виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не розпоряджається землями, які знаходяться у колективній власності. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відзив на позовну заяву не надавли. Представник третьої особи Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився,\~будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.56-57), згідно якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі на підставі спливу позовної давності. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Пунктом 2\~Указу Президента України від 08.08.1995 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістомст. 23 ЗК України(в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту. Як визначено в п.6 Листа-роз'яснення Верховного Суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно: а) перевіряти наявність підстав, передбачених\~Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п.2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі-СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП,\~СК\~чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними; б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно дост.4\~Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; в) з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Судом встановлено, що згідно архівного витягу із протоколу №8 засідання правління КСП ім.Енгельса від 15 липня 1993 року на порядку денному слухали заяву [PERSON] про прийняття його в члени КСПа згідно з архівним витягом №2 із протоколу звітних зборів КСП ім.Енгельса від 04.02.1994 року [PERSON] прийняли в члени КСП (а.с.8). Відповідно до запису в трудовій книжці колгоспника від 05.11.1997 року [PERSON] згідно протоколу № 12 від 31.10.1997 року виведений з членів КСП ім. Енгельса. Проте відповідно до копії архівного витягу в протоколах зборів за 1997 рік розгляд питання про виведення із членів КСП [PERSON] не відображено. Протоколи же засідань правління КСП ім.Енгельса за 1997 рік на державне зберігання не передавалися. При цьому із протоколу № 1 загальних уповноважених членів КСП від 29.01.1998 року вбачається, що серед виведених членів КСП імені Енгельса значиться [PERSON] (а.с.9). Членство [PERSON] в КСП ім.Енгельса підтверджується також записом в трудовій книжці (а.с.34-35). Факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з КСП «ім.Енгельса» в період 1993-1995 роки підтверджується архівною довідкою від 13.12.2017 року №01-13/447, виданою КУ «Обєднаний трудовий архів селищної, сільських рад Новосанжарського району» [PERSON] районної ради (а.с.10). Згідно листа №140/02-15 від 05.02.2018 року виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради Новсосанжарського району Полтавської області (а.с.40) державний акт на право колективної власності на землю КСП «ім. Енгельса» одержало 20.12.1995 року. Додатком №1 до вказаного державного акту є список громадян\~членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. При цьому у списках громадян, як мають право на земельну частку (пай) на території Малоперещепинської сільської ради (додаток №1 до рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) у межах реформуваного КСП ім.Енгельса Малоперещепинсткої сільської ради) [PERSON] не значиться (а.с.40). На час видачі КСП імені Енгельса державного акту про право колективної власності на землю 20.12.1995 року [PERSON] проходив дійсну строкову війскову службу в Збройних силах України. Так, відповідно до записів в віськову квитку (а.с.37-39) [PERSON] проходив строкову віськову службу в Збройних силах України з 22.05.1995 року по 22.11.1996 року. Відповідно до п.3.8 статуту КСП імені Енгельса членство в підприємстві зберігається за працівниками, які тимчасово вибули з підприємства у випадках, зокрема проходження дійсної строкової військової служби (а.с.14-32). Отже, на момент отримання КСП імені Енгельса Державного акта на право колективної власності на землю та розпаювання земель позивач був членом КСП імені Енгельса, а отже мав право на земельну частку (пай), у звязку з чим його прізвище помилково не було включено до списку громадян-членів вказаного підприємства, що є додатком №1 до державного акту. \~ \~ \~ \~Разом з тим, порушене право позивача на отримання земельної частки (паю) мало місце в 1995 році, натомість за судовим захистом він звернувся в 2018 році, через 22 роки, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якої було заявлено Малоперещепинської ради Новосанжарського району Полтавсвької області, що є окремою підставою для відмови в задоволенні обґрунтованого позову в силу ч.4\~ст. 267 ЦК України. Згідно з пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинност іЦивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, з моменту отримання КСП ім. Енгельса державного акту на право колективної власності на землю, до них застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Так, згідно ст.71\~ЦК УРСР, 1963\~року\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Стаття 75 ЦК УРСР\~визначала обовязковість застосування позовної давності незалежно від заяви сторони. У відповідності до положень\~ст. 76 ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або\~повинна була дізнатись про порушення свого права. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦК України\~закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Отже, відмова у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності можливо, у разі якщо позовні вимоги обґрунтовані, але позивач, як зясовано без поважних причин пропустив строк звернення до суду. Аналогічні позиції викладені\~і в положеннях нового\~Цивільного Кодексу України, 2004 року. Зокрема,\~статтею 256 ЦК України\~визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3-5\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. В даному випадку такою подією є не включення позивача як члена КСП до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) в 1995 році. Звертаючись з позовом до суду в березні 2018 року, позивач жодним чином не обґрунтував поважність пропуску строку звернення до суду. Посилання позивача на те, що про порушення законних прав йому стало відомо лише з листа виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради від 05.02.2018 року та архівних витягів [PERSON] РДА від 12.01.2018 року, суд не приймає до уваги, оскільки у позивача була об'єктивна можливість дізнатися про своє порушене право, так як останній був членом колгоспу ще декілька років після отримання КСП імені Енгельса Державного акта на право колективної власності на землю та розпаювання земель. Водночас ,стаття 76 ЦК УРСР (стаття 261 ЦК України) містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, а інститут позовної давності існує для того, щоб стабілізувати цивільний обіг та усувати невизначеність у відносинах його учасників. При цьому ні позивачем, ні його представником не було наведено переконливих доказів того, що позивачем пропущено строк позовної давності з поважних причин. З огляду на викладене, суд вважає, що причини, зазначені [PERSON], як на підставу визнання поважності причин пропуску позовної давності, не можуть бути визнані судом поважними, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed