Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Посилається на те, що 10 вересня 1990 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт від 01 березня 1987 року, яким все своє майно заповіла їй. Після смерті [PERSON], вона звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті [PERSON] 21 квітня 2017 року приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №115/02-31, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Коритне по вул.Надрічній, 31, Вижницького району Чернівецької області, у звязку з тим, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину та нею не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. [PERSON] за життя не здійснила державної реєстрації вищевказаного спадкового майна. Зареєструвати житловий будинок та господарські будівлі в Державному реєстрі прав після смерті [PERSON], вона як спадкоємиця не вправі. Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с с.Коритне по вул.Надрічній, 31, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 08.09.1990 року [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступного. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 вересня 1990 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ №172642, виданого повторно 14.03.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №27. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Коритне по вул.Надрічній, 31, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Коритне по вул.Надрічній, 31, Вижницького району Чернівецької області, 1948 року побудови, вартістю 46296,00 грн. За життя [PERSON] залишила заповітне розпорядження, а саме, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON], що підтверджується копією дублікату заповіту, посвідченого 01.03.1988 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №12. З довідки [PERSON] сільської ради №542 від 17.03.2017 року вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в [INFO] по 08.09.1990 рік, тобто по день її смерті. [PERSON] знята з реєстраціного обліку за місцем проживання 10.09.1990 року у звязку з її смертю. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному будинку в с.Коритне, Вижницького району Чернівецької області були зареєстровані: [PERSON], [INFO] (не родич). Відомостей про коло спадкоємців сільська рада немає. З виписки з погосподарської книги №18, виданої [PERSON] сільською радою 30.10.2017 року вбачається, що померла 08.09.1990 року [PERSON] являлася забудовником житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою с.Коритне по вул.Надрічна, 31, Вижницького району Чернівецької області, згідно даних погосподарської книги за 2016-2020 роки, ст.223, особовий рахунок 0836-1. Відповідно до записів у погосподарській книзі, на даному погосподарському дворі ніхто не зареєстрований та не проживає. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, 21 квітня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією заяви. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №35/2017 року. Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] №115/02-31 від 21 квітня 2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №31 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с.Коритне по вул.Надрічній, Вижницького району Чернівецької області, у звязку з тим, що: вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, так як вона не подала доказів про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та вважається такою, що не прийняла спадщину та не були надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця, на спадкове майно. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом". Відповідно до ст.525 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.550 ЦК УРСР в редакції 1963 року, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Вказані положення закону також визначені ст.1272 ЦК України, відповідно до якої, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1223 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, позивачка [PERSON], відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини не вчинила, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась 21 квітня 2017 року, тобто після пропуску встановленого законом терміну для прийняття спадщини, приватним нотаріусом вірно встановлено той факт, що позивачка [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed