Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Позовна заява мотивована тим, що 28.07.2007 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилась донька, [PERSON] [INFO] . 30 серпня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дитини за місцем проживання її матері. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2014 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 33 % всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, обґрунтовуючи рішення, позивач вказує, що на час винесення вказаного рішення про стягнення аліментів він офіційно вже не працював, дитині допомагав самостійно, купляв речі, давав відповідні кошти на утримання дитини, перераховував кошти (аліменти) на картковий рахунок відповідачки, однак нещодавно на його адресу надійшов з Ужгородського MB ДВС про наявність заборгованості по аліментам. Про наявність виконавчого листа та виконавчого провадження позивачу відомо не було. Разом з тим, підставою звернення до суду є те, що на даний час у нього є інша сім`я, 18 листопада 2017 року ним було укладено шлюб з [PERSON] , а [INFO] в нього від даного шлюбу народилась дитина, а тому виплачувати аліменти встановлені за рішенням суду та здійснити погашення заборгованості у нього немає можливості. Просить суд, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2014 року у частці від заробітку батька, в розмірі 33% усіх видів заробітку, шляхом встановлення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за утримання доньки, [PERSON] , [INFO]., - у твердій грошовій 1200 (тисячу двісті гривень) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовільнити. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини та приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] ( на час розгляду справи прізвище відповідача [PERSON] ) було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилась донька, [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.05.2018 року серія [NUMBER] року. 30 серпня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання її матері, справа №308/8567/13-ц. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2014 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 33 % всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, справа №308/21427/13-ц. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ, було внесено зміни у Сімейний кодекс України. Так відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями статті 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] просив суд, змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2014 року у частці від заробітку батька, в розмірі 33% усіх видів заробітку, шляхом встановлення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] ) на утримання доньки, [PERSON] , [INFO]., - у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позивач фактично хотів не зменшити розмір аліментів, а змінити спосіб їх стягнення. Вирішуючи спір суд враховує матеріальний стан позивача, а саме те, що [PERSON] звільнився із попередньої роботи, доходи які він отримує мають мінливий характер, доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості працевлаштуватися ним та представником не надано. Окрім того, з аналізу чинного законодавства встановлено, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінився сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Підставою звернення позивачем до суду він зазначає, що у нього є інша сім`я, 18 листопада 2017 року ним було укладено шлюб з [PERSON] , а [INFO] в нього від даного шлюбу народилась дитина. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.27 Сімейного кодексу державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно вимог ч.3 ч.4 ст.144 Сімейного кодексу Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Так, судом встановлено, що [PERSON] не подав суду жодного належного доказу про укладення ним іншого шлюбу та народження дитини, а тому суд не може взяти до уваги посилання позивача на наявність у нього іншої сім`ї, як на підставу звернення до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів. Враховуючи те, що не працевлаштування саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану як платника аліментів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач фактично мав намір змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення його майнового стану не подавши при цьому жодних належних та допустимих доказів, окрім того, слід зазначити, що спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

Outcome: dismissed