Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Красний Луч, вул. Вишнева, 10/1; зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що позивач є власником 3/15 та 6/15 частин житлового будинку № 10, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Красний Луч, вул. Вишнева, 10, на підставі договорів купівлі-продажу від 05.10.2006. З 20.04.2006 позивач фактично проживає та зареєстрований за вказаною адресою. За даною адресою також зареєстрована [PERSON], з якою позивач проживав разом з 2007 року по червень 2014 року без реєстрації шлюбу. З червня 2006 року вони припинили сумісне проживання. Відповідач на даний час проживає разом зі своїм сином по вул. Краснодонській у м. Красний Луч. Згідно довідки квартального комітету № 26 від 06.11.2006 за вказаною адресою позивач проживає фактично один. Факт реєстрації відповідача у спірному приміщенні спричиняє позивачу перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном та тягне за собою надмірні витрати на сплату необхідних житлово-комунальних послуг та платежів. Сторони до судового засідання не прибули, про час та місце слухання були повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлень. Позивач у позові просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] є власником 9/15 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Красний Луч, вул. Вишнева, 10, на підставі договорів купівлі-продажу ВЕВ №№ 283689, 283687 від 05.10.2006, реєстрові №№ 1-2544, 1-2542 відповідно, посвідчені Краснолуцькою державною нотаріальною конторою. Згідно домової книги за адресою: м. Красний Луч, вул. Вишнева, 10, зареєстровані [PERSON] з 20.04.2006 та [PERSON] з 03.03.2007. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України (далі ЖК) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Позивач посилається на те, що відповідач з 2006 року не проживає за спірною адресою, на даний час остання проживає разом з сином по вул. Краснодонська у м. Красний Луч. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таке саме правило визначено у ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Крім того, ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав довідку Краснолуцької міської ради № 26 від 06.11.2015, акт № 6/2228 від 09.11.2015. Дані документи містять печатку нелегітимних органів тимчасово окупованих територій, а саме печатку «Адміністрація города Красный Луч Луганской народной республики» та одночасно печатку квартального комітету Краснолуцької міської ради. Акт складений згідно показань сусідів за підписом [PERSON] без зазначення посади та місця роботи останнього, а також підписом невстановленої особи, підпис якої скріплений печаткою «Адміністрація города Красный Луч Луганской народной республики». Згідно постанови ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Створення «Адміністрація города Красный Луч Луганской народной республики» є незаконним, оскільки цей орган створений у порядку, не передбаченому законом України, а тому він є незаконним та нелегітимним. Таким чином видані незаконними органами будь-які документи також є незаконними та не створюють юридичних наслідків, а тому не можуть прийматися судом як допустимі та належні докази. За таких обставин, судом не приймаються до уваги надані позивачем до суду довідка Краснолуцької міської ради № 26 від 06.11.2015 та акт № 6/2228 від 09.11.2015. Судом також не приймаються як докази письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], з огляду на таке. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Глава 5 розділу І ЦПК України містить перелік доказів, до яких не відносяться письмові пояснення будь-яких (невстановлених) осіб. Суд відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України може прийняти як доказ пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, якщо вони були допитані як свідки; також як доказ можуть бути прийняті відповідно до ст. 63 ЦПК України показання свідка. Позивачем не було заявлено клопотання про допит свідків. Отже, надані пояснення також не є допустимими доказами відповідно до ст. 64 ЦПК України. Надані суду копії квитанцій та фіскальних чеків про оплату комунальних послуг свідчать лише про оплату комунальних послуг саме [PERSON], однак не підтверджують факту непроживання відповідача за адресою: м. Красний Луч, вул. Вишнева, 10/1, з 2006 року. Таким чином, позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, докази на підтвердження своїх доводів не надав. На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити у звязку його недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Outcome: dismissed