Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 07.12.2013 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач зазначає, що сімейне життя у них не склалось, між ними погіршувались стосунки і з квітня 2016 року вони не проживають разом. Вважає, що шлюб в них носить формальний характер.В майбутньому не бажає поновляти з відповідачкою шлюбні стосунки. Просить розірвати шлюб. До суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з»явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності , позов підтримує та просить позов задоволити. Відповідачкав судове засідання не з»явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позову не визнає, на розірвання шлюбу не згідна, бажає зберігти сім»ю. Просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу не підлягає до задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що сторони зареєстрували 07.12.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемишлянського РУЮ у Львівській області. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст.105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малотітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Крім цього, позивач не надав суду доказів, які свідчать про те, що їх із відповідачкою подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, а тимчасовий розлад у сім'ї, конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу. Враховуючи наведені обставини, положення ст.112 СК України та зазначені роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити в задоволені позову [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки позовні вимоги позивача про необхідність розірвання шлюбу не свідчать про те, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити.

Outcome: dismissed