Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.10.2006 року у розмірі 87353,72 дол. США, що за курсом НБУ складає 1032520,97 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки - квартиру [ADDRESS], згідно відповідного договору іпотеки, що був укладений із відповідачем в забезпечення належного виконання кредитного договору шляхом продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів не нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі - предметі іпотеки. Позивач зауважує, що згідно умов кредитного договору позичальник отримав грошові кошти в розмірі 33600 доларів США та зобов»язався здійснити їх повернення в строки та у розмірах, узгоджених сторонами, однак у зв»язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 06.06.2014 року виникла заборгованість в сумі 87353,72 дол. США. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.10.2006 року між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір №ZRZ0GК00003450, згідно якого ЗАТ КБ «ПриватБанк», що виступив кредитором, надав [PERSON] - позичальнику, кредит у розмірі 33600 доларів США строком до 09.10.2026 року. Згідно умов договору позичальник зобов»язується повернути кредитні кошти, здійснити оплату відсотків в розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконання умов договору позичальником виникла заборгованість, розмір якої станом на 06.06.2014 року складає 87353,72 долари США, що за курсом НБУ складає 1032520,97 грн., з яких: 33235,71 долари США - заборгованість по кредиту; 19632,54 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3964,80 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30520,67 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 11.10.2006 року з метою забезпечення зобов»язань за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Бур»яновою Л.А. укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач, як іпотекодавець передав, а ЗАТ КБ «ПриватБанк» - іпотекодержатель, прийняв, з метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором від 10.10.2006 року, предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,74 кв.м., житловою площею 38,70 кв.м. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.590 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. В той же час 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до п. 1.1 вказаного закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, оскільки вказаний закон є чинним, відповідач [PERSON]. заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,74 кв.м., в тому числі житловою площею 38,7 кв.м., яка є єдиним місцем проживання відповідача та її двох малолітніх дітей, доказів про наявність іншого нерухомого житлового майна у власності відповідача суду не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed