Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (колишньої Іржавецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданих для ведення особистого селянського господарства, площею 3,93 га та 0,35 га, майновий пай в розмірі 898 гривень 00 копійок та грошові заощадження, що належали спадкодавцю. Як спадкоємець за заповітом після смерті батька має право на спадщину, але пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки лише наприкінці 2015 року він дізнався, що [PERSON] був складений заповіт на його ім'я, що стало причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дружина [PERSON], яка юридично оформила спадкове майно, не повідомивши про наявність інших спадкоємців. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на два місяці. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, вказавши, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, складеного на його ім'я. Лише наприкінці 2015 року йому передала даний документ [PERSON], яка випадково знайшла його в речах померлого батька [PERSON] Спадщину після померлого [INFO] року [PERSON] своєчасно прийняла його мачуха [PERSON], яка оформляючи спадкові права на майно, на протязі судового процесу не вказала коло всіх спадкоємців, які могли б претендувати на спадщину. До того ж спадкове майно не було спільно набутим у шлюбі [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримала вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що ніхто не може бути позбавлений свого майна. За життя [PERSON] відносини між останнім та [PERSON] були не дуже хороші. Вони хоча і перебували в зареєстрованому шлюбі, але фактично проживали окремо, спільне господарство та бюджет були відсутні. Після смерті [PERSON] позивачу було усно обіцяно, що [PERSON] не претендуватиме на спадкове майно, а все залишиться йому. Але цього дотримано не було. Все спадкове майно, яке належало померлому [INFO] року [PERSON] юридично оформила [PERSON], яка ввела суд в оману з приводу наявності інших спадкоємців. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили та просили в задоволенні відмовити, так як не вважають причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем поважними, так як останньому було достеменно відомо про смерть [INFO] року його батька [PERSON] і він не оспорює цей факт. Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 01 грудня 2007 року. До того ж з дня відкриття спадщини сплинуло майже 9 років. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши про необгрунтованість заявлених позивачем вимог та те, що зазначені ним причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є безповажними, а тому в позові просили відмовити повністю. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9) та копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (колишньої Іржавецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), наданих для ведення особистого селянського господарства, площею 3,93 га та 0,35 га, майновий пай в розмірі 898 гривень 00 копійок та грошові заощадження, що належали спадкодавцю (а.с.12-14). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як видно із матеріалів справи за життя [PERSON] в установленому законом порядку склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Радченко С.В. 09 листопада 2006 року, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів позивачеві [PERSON] (а.с.7). Як встановлено судом, [PERSON] від спадщини після померлого батька [PERSON], у встановленому законом порядку не відмовлявся і у спадковій справі після померлого [PERSON] відсутня заява позивача про відмову від спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дружина [PERSON] (а.с.11), як спадкоємиця за законом. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2008 року у справі за позовом [PERSON] до Іржавецької сільської ради, Ічнянського відділення № 3260 «Ощадний банк України» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» визнано право власності в порядку спадкування на рухоме та нерухоме майно після її чоловіка - померлого спадкодавця [PERSON] (а.с.15). Дане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Але з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, але фактично проживали окремо, спільне господарство та бюджет були відсутні. [PERSON] лише навідувала останнього, а проживала у сина [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті своєчасно прийняли як спадкоємці за законом відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом (а.с.7), має право на спадщину, але пропустив строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, оскільки були відсутні відомості про наявність заповіту, складеного на його ім'я. Лише у 2015 році йому стало відомо, що [PERSON] 09 листопада 2006 року склав заповіт на ім'я [PERSON]. Як видно із пояснень позивача лише наприкінці 2015 року йому передала даний заповіт [PERSON], яка випадково знайшла його в речах померлого батька [PERSON], що підтвердилось показами свідка [PERSON], яка вказала, що після смерті їх батька [PERSON] під час ремонту будинку вони дійсно знайшли заповіт, складений [PERSON] За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за заповітом, не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб успадкувати, позивач, у встановлений законом строк, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте він цього не зробив. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України, слід вважати фактичним неприйняттям спадщини. Позивачу було відомо про смерть [INFO] року [PERSON], що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 01 грудня 2007 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, є визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У відповідності до п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 поважними є такі причини: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказана позивачем підстава, що він пропустив строк прийняття спадщини по причині відсутності відомостей про наявність заповіту, складеного на його ім'я, не підтверджена ніякими матеріалами справи, крім показів свідка [PERSON], але суд не може їх взяти до уваги, так як вищевказана причина пропуску строку для прийняття спадщини не може підтверджуватись лише показами свідків. Крім того, з дня відкриття спадщини сплинуло майже 9 років. Як встановлено в судовому засіданні позивач являється сином померлого [PERSON] (а.с.6), а тому мав право звернутися до нотаріальної контори для вступу в спадщину за законом та реалізувати своє право. Докази, що позивач хворів чи перебував на тривалому лікуванні, відсутні. Посилання [PERSON] на те, що він перебував в Одеській області на роботі документально в судовому засіданні нічим не підтверджено. До того ж із пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] видно, що позивач неодноразово приїжджав у с. Іржавець Ічнянського району Чернігівської області в гості до [PERSON] Крім того, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися. Тобто, об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій про з'ясування змісту заповіту чи поданню до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] не було. Його звернення з позовом про продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через значний проміжок часу, на думку суду, не відповідає засадам розумності та справедливості. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства,а надані ним суду підстави пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed