Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначивши в позовній заяві, що один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 58 від 15.01.2015), яким було запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 53 (п'ятдесят три) загальною площею 59,17 кв. м. (житлова площа - 41,90 кв. м.), що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 6 (шість), що належить на праві приватної власності [PERSON] Зазначена квартира, на підставі іпотечного договору № 0710/0708/45-025-2-1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 07 липня 2008 року за реєстровим № 2165, є забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 0710/0708/45-025 від 07 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора (став новим кредитором) в зазначених зобов'язаннях. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» у розмірі 756 871 грн. 43 коп. (сімсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одна гривня сорок три копійки). На підставі заяви стягувача, 20 липня 2015 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 48185803 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до постанови державного виконавця від 01 жовтня 2015 року, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення), виконавчий документ було повернуто стягувану. Нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України (ч. 1 ст. 5, п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат») Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (зокрема, позичальника) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири. На підставі вищевикладеного вважає, що вчинення виконавчого напису суперечить законодавству України, а виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить задовольнити позовну заяву з підстав викладених у ній. Представник відповідача до суду не зявився та надав заперечення в яких заперечував проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб до суду не зявились. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 58 від 15.01.2015), яким було запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: трьохкімнатну квартиру № 53 (п'ятдесят три) загальною площею 59,17 кв. м. (житлова площа - 41,90 кв. м.), що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, буд. 6 (шість), що належить на праві приватної власності [PERSON] Зазначена квартира, на підставі іпотечного договору № 0710/0708/45-025-2-1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 07 липня 2008 року за реєстровим № 2165, є забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 0710/0708/45-025 від 07 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора (став новим кредитором) в зазначених зобов'язаннях. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» у розмірі 756 871 грн. 43 коп. (сімсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят одна гривня сорок три копійки). На підставі заяви стягувача, 20 липня 2015 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 48185803 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораюрііі на сіяінєіпьі майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно яким протягом дії нього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави «гідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про застану», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянин. України (позичальника або майновою поручителя) за йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійною проживання. позичальника/майнового поручителя або з об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, то у позичальника майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, але звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати майно (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій па стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативио-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із ч.1 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Статтею 605 ЦК України передбачено припинення зобов'язання прощенням боргу, а саме зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Частиною 5 ст. 3 Закону України „Про іпотеку " встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 статті 17 Закону України „Про іпотеку" передбачено таку підставу припинення іпотеки, як припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed