Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на суму 9624,70 грн., з яких 6490 грн. сума основного боргу, 3134,70 грн. відсотки, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що 14 червня 2018 року [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №658247411, згідно умов якого отримала кредит у розмірі 6490,00 грн., строком на 30 днів під 1,61% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, із щомісячною сплатою процентів за фактичний час користування кредитом з розрахунку 587,65 відсотків річних, з погодженим сторонами договору Графіком розрахунків, який є додатком до договору №658247411 від 14 червня 2018 року, проте в порушення умов договору про строки та суми повернення коштів належним чином оплату не здійснювала, в результаті чого утворилась заборгованість загальним розміром 9624,70 грн. перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останній набув права вимоги до відповідача, а 03 січня 2019 року відступив своє право вимоги до [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №20190103, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача, у зв`язку з чим просив стягнути вказану заборгованість на свою користь з відповідача та судові витрати. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року справу передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, яка фактично надійшла до суду 22 січня 2021 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2021 року дану справу передано для розгляду по суті судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 29 січня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про відкриття провадження у справі повідомлялася неодноразово належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його проживання (перебування), у відповідності до поштових конвертів, які повернулись на адресу суду неврученими, останній раз 21 квітня 2021 року. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 14 червня 2018 року [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №658247411(а.с.14,15), який є електронним з використанням електронного підпису позичальника. Відповідно до п.п. 1.1.-1.3. договору №658247411 від 14 червня 2018 року Товариство надало позичальникові кредит у сумі 6490 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, строком дії договору на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,61 процентів від суми кредиту за кожний день користування, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту та позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування з розрахунку 587,65 відсотків річних, у відповідності до п.п.1.4, 1.5 договору. Згідно підписаного сторонами Кредитного договору №658247411 від 14 червня 2018 року сторони погодили графік оплати кредиту (а.с.15 зворот). Згідно з п.4.1 договору встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства:www.moneyveo.ua. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео» відступило право вимоги за кредитним договором №658247411 від 14 червня 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу № 28/1118-01, яке, в свою чергу, відступило право вимоги за зазначеним кредитним договором ТОВ «ЄАПБ» на підставі Додаткової угоди №2 до Договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року(а.с.25,26). У відповідності до Реєстру прав вимоги №1 від 03 січня 2019 року та Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 30 січня 2019 року позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 658247411 від 14 червня 2018 року(а.с.23 зворот, 24, 27). За розрахунком ТОВ «ЄАПБ» (а.с.29) станом на 31 січня 2019 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом, яка становить 9624,70 грн., що складається з 6490,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 3134,70 грн. - суми заборгованості за відсотками. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.1,3-6,8,10,12,13 ст. 11 Закону України «Про комерційну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В порушення умов Кредитного договору відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, щомісяця платежів на виконання умов кредитного договору не здійснювала, у зв`язку з чим за ст. 610 ЦК України є такою, що прострочила зобов`язання. Так, судом встановлені обставині прострочення боржника, яка, за розрахунком заборгованості не внесла жодного платежу в погашення кредиту, тоді як згідно обумовленого сторонами угоди графіку відповідач щомісяця мала вносити платіж у розмірі 1,61 процентів від суми кредиту за кожний день користування (а.с.14). Досудову вимогу про відступлення права вимоги та погашення заборгованості і її розмір за вих. № 003117139-1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направило боржнику 08 лютого 2019 року, проте останньою залишено без реагування та задоволення (а.с.28). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у загальному розмірі 9624,70 грн., де 6490,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3134,70 - сума заборгованості за річними відсотками. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст. ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України не сплачувала кредит обумовленими графіком ануїтетними платежами згідно договору 14 червня 2018 року і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов виконуваного обов`язку і строків виконання, у зв`язку з чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу, як правонаступнику первісного стягувача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», основного боргу на загальну суму 9624,70 грн., де 6490,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3134,70 - сума заборгованості за річними відсотками, які підлягають стягненню з нього на користь позивача. Наведені вище висновки судом зроблені з урахуванням висновків викладених Верховним Судом України у постанові від 30 червня 2019 року у справі № 61-22760 св 19. Згідно з частиною першою ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved