Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] подала заяву про видачу обмежувального припису з посиланням на Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в інтересах своєї малолітньої дитини [PERSON] , 2015р.н., в якій просить видати обмежувальний припис батьку дитини [PERSON] у вигляді тимчасового (на шість місяців) обмеження його прав відносно малолітнього сина [PERSON] , 2015р.н., а саме: заборонити наближатись на відстань ближче 200метрів до місця проживання дитини ( [ADDRESS] ) та закладу дошкільної освіти комбінованого типу «Казка», який відвідує дитина ( [ADDRESS] , 4); а також обмежити спілкування з сином. Заявник свою вимогу обґрунтувала тим, що органом по опіки Виконкомом Броварської міської ради в червні 2019 року було прийнято рішення і визначено участь батька у спілкуванні з сином; за встановленим у рішенні графіком вона видавала сина батьку, але у серпні 2019р. після повернення батьком дитини після побачення, вона виявила у дитини пошкодження анального отвору, і у подальшому з спілкування з дитиною вона з,ясувала, що батько вчиняв з сином під час побачення певні дії сексуального характеру, про що вона 26.09.2019р. подала заяву до правоохоронних органів і було порушено кримінальне провадження за даним фактом; у кримінальному провадженні проведено медичну експертизу, але її висновки заявнику через тайну слідства невідомі; крім того на початку лютого 2020р. з дитиною спілкувався психолог і встановив факт насильства батька по відношенню до дитини. Крім того послалась на інцидент від 18.02.2020р., який відбувся у яслах-садочку, куди прийшов [PERSON] намагався забрати дитину, перешкоджав їй вийти з приміщення з сином, хапав за руки, завдав тілесних ушкоджень (з приводу даних подій вона 21.02.2020р. звернулась до поліції), - і дані дії насильницького характеру [PERSON] вчинив відносно заявника у присутності дитини, що на задумку заявника шкодить розвитку дитини. Вважає, що вказані факти є достатньою підставою для видачі [PERSON] обмежувального припису, а саме обмежили його спілкування з сином на шість місяців , - з метою не допустити по вчинення насильницьких дій батька по відношенню до сина, і заборонити батьку підходити за 200 метрів до місць, де зазвичай перебуває дитина (місце проживання і ясла-садочок), щоб уникнути за погроз дитині і інших конфліктних ситуацій, а також щоб виключити можливість батька спілкуватись з сином у дитячому садочку. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти заяви, вказану заяву розцінює як умисний тиск заявника на нього, оскільки між сторонами виникли конфліктні відносини і існує спір з приводу поділу спільного майна і з приводу участі у вихованні дитини; заперечує вчинення ним вказаних заявником подій (дій відносно сина) і стверджує, що добре ставиться до сина, ніякого насильства, в тому числі дій сексуального чи розбещувального характеру ніколи не вчиняв і на думці не мав, добросовісно дотримувався встановленого органом опіки графіку участі у спілкуванні з дитиною; з приводу кримінального провадження пояснив, що до даного часу жодного разу не був викликаний до відділу поліції і до слідчого; пояснив, що вже понад чотири місяці заявник не віддає йому дитину на побачення і всіляко цьому перешкоджає, з приводу чого він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод, які чинить йому заявник у спілкуванні з дитиною. 18.02.2020р. дійсно мав місце інцидент, коли він прийшов у ясла-садочок взяти сина у день, визначений рішенням органу опіки для побачень, а заявник дитину не віддавала, між ними сталась суперечка, але тілесних ушкоджень він ні заявникові ні дитині не заподіював. Вважає, що відсутнє домашнє насильство, відсутні будь-які дії з його сторони, які б були підставою для обмежувального припису, просив у заяві відмовити. \~ \~ Згідно ст.3501 ЦПК заява про видачу обмежувального\~припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно ст.3502 ЦПК заява про видачу обмежувального\~припису може бути подана: зокрема, п.1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; Згідно ст.3503 ЦПК заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно ст.3504 ЦПК в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального\~припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно ст.1 (визначення термінів) Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» : п.3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; п.8) особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; п.9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; п.14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; п.17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; Статтею 24 Закону визначено спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, до них належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно ст.25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Згідно статті 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: 1)\~постраждала особа\~або її\~представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування Згідно ч.2 ст.26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Згідно ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно ч.8 ст.26 Закону порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Верховний Суд у Постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 462/2318/18 зазначив, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення заяви видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Вислухавши доводи сторін, дослідивши на дані докази та проаналізувавши норми закону, що регулює питання видачі обмежувального припису, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: У якості доказів заявник суду надала: документи на підтвердження того, що вона є матір?ю, а [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] ; шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку - рішенням від 8.01.2019р. , в даному рішенні зазначено, що сімейні стосунки припинені в 2018році, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір,ю; рішенням Виконкому Броварської міської ради як органу опіки та піклування № 775 від 25.06.2019р. було призначено [PERSON] за його зверненням порядок участі у вихованні сина [PERSON] , 2015р.н., встановлено графік зустрічей, зокрема друга і четверта п`ятниця місяця з 17-00 до неділі 19-00, щовівторка забирати сина з дитячого закладу та повертати матері до 20-30 в літній період і до 20-00 в осінньо-зимовий період; надано характеристику на дитину з дитячого закладу, згідно характеристики дитина доглянута, розвинена, скарг нема; надано експертний Висновок за результатами психологічного дослідження дитини [PERSON] , 2015р.н., з метою з?ясування обставин, що сталось між сином і його батьком [PERSON] і для визначення психоемоційного стану дитини. Висновок психолога [PERSON] : психоемоційний стан потребує корекції. На такий стан дитини скоріше всього вплинуло розлучення батьків, та неприємна ситуація, що відбулась з татом. На даний час спілкування з татом не відповідає бажанням дитини і може привести до негативних наслідків, дата: 02.02.2020р.; (на даному висновку відсутні печатка, яка б посвідчувала особу підписанта, не додано документи щодо фаху особи підписанта); надано витяг з ЄРДР, згідно якого є запис від 26.09.2019р., заявник [PERSON] , фабула: протягом серпня 2019р. [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вчиняв розпусні дії відносно малолітнього сина [PERSON] , 2015р.н. Відомості про повідомлення про підозру відсутні; слідчий Томілін; згідно відповіді слідчого Томіліна на запит адвоката Зволь Кондратенко Т.М. від 22.01.2020р. у слідчому відділі Броарького ВП є кримінальне провадження за ч.2 ст.156 КК України (відомості внесено до реєстру 26.09.2019р.), слідство активізовано, проводяться слідчі (розшукові) дії. Заінтересована особа [PERSON] надав письмові заперечення (відзив), і докази: документи на підтвердження наявності між сторонами майнового спору; документи, які він зібрав і подавав до органу опіки щодо визначення порядку його участі у вихованні дитини, та зібрані ним документи на підтвердження перешкод, які стала чинити заявник у спілкуванні його з дитиною (фіксування відсутності дитини у дитсадочку на час побачення, заяви матері дитини з проханням не видавати дитину батьку, неодноразові його звернення до органу опіки, до керівництва дитячого садочку, позов до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною); документи, що стосуються його особи: характеристику дитини з дитячого садочку, в якій батько характеризується позитивно, позитивну характеристику з місця роботи; квитанції на підтвердження участі в утриманні дитини; витяг з реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей 14.12.2019р. за його заявою щодо неправдивого повідомлення [PERSON] відносно нього. З наданих заявником доказів і її аргументів єдине, що можна встановити, так це те, що між сторонами дійсно існує конфлікт з приводу розлучення і поділу майна, спірним є питання участі у вихованні дитини. Будь-яких даних, які б вказували на вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до дитини, заявник не надала , окрім її заяви до правоохоронних органів, яка сама по собі ніяких фактів не доводить і не є належним доказом. Подія, на яку посилається заявник (вчинення розпусних дій по відношенню до сина) з її слів мала місце ще в серпні 2019р., натомість тоді заявник заяву про видачу обмежувального припису (що було логічним і актуальним на той час) до суду не подала. Заяву до правоохоронних органів заявник подала лише в кінці вересня 2019р. і за вказаний період [PERSON] не вчинено будь-яких насильницьких дій по відношенню до дитини. Більш того заявник не вказує на будь-які події чи дії [PERSON] , які б вказували на вчинення ним домашнього насильства у вказаний період до дня подання вказаної заяви суду. Заявник посилається на подію, що мала місце в лютому 2020 року у дитячому садку- суперечку між ними у присутності дитини. Але дана обставина не є домашнім насильством над дитиною, а заяву подано саме в інтересах дитини. Таким чином, заявник не довела вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до дитини у розумінні Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і не довела того, що на даний час [PERSON] уявляє собою небезпеку для дитини і що є необхідність у видачі йому обмежуваного припису з метою забезпечити безпеку дитині від домашнього насильства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того\~суд враховує\~таке: За заявою заявника [PERSON] 26.09.2019р. порушено кримінальне провадження за фактом вчинення [PERSON] розпусних дій по відношенню до спільного малолітнього сина, і у даному провадженні триває розслідування. Заявник посилається на наявність доказів вказаних дій [PERSON] по відношенні до дитини , але таких доказів суду не надано. Подаючи заяву про видачу обмежувального припису, заявник як на підставу його видачі посилається саме на ті дії, з приводу яких порушено кримінальне провадження і ведеться розслідування. Згідно ч.10 ст26 Закону Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству;\~ разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом\~України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Тому і за даною обставиною та слідуючи даним приписам процесуального закону відсутні підстави для видачі обмежувального припису в порядку ст. 350-6 ЦПК України. Таким чином у заяві слід відмовити.

Outcome: dismissed