Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 02.08.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Взяті на себе зобовязання банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість у розмірі 93026,83 грн., яка складається з наступного: 13008,45 грн. заборгованість за кредитом; 76898,38 заборгованість по процентам за користування кредитом; 3120,00 заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, всебічно та детально дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року встановлено, що 02.08.2012 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав споживчий кредит фізичним особам у розмірі 1800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаним рішення суду встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав споживчий кредит фізичним особам у розмірі 1800 грн. Оскільки в кредитному договорі відсутна така ознака як номер договору, то суд не може встановити тотожність між кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладеним 02.08.2012 р., за яким, як встановлено вказаним рішенням суду, відповідачу надано кредит у розмірі 1800 грн. та кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладеним 02.08.2012 р., згідно якого відповідач мав отримати суму кредиту у розмірі 17000 грн., який міститься в матеріалах справи та який описаний в позовній заяві. Тому суд вважає, що вказаним рішенням суду не встановлено факт отримання відповідачем - [PERSON] від ПАТ КБ "Приватбанк" суми кредиту у розмірі 17000 грн. за кредитним договором №б/н, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 02.08.2012 року, який міститься в матеріалах справи та який описаний в позовній заяві. В матеріалах справи, окрім копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунку заборгованості за договором №б\\н від 02.08.2012 року, укладеного між «ПриватБанком» та [PERSON] станом на 31.12.2016 року, заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2014р., яким не встановлено факт передачі суми кредиту у розмірі 17000 грн. відповідачу та копії паспорта на імя відповідача, не міститься будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві. Такими доказами, зокрема, може бути складена у відповідності до вимог діючого законодавства довідка про рух коштів по рахунку відповідача, підписана відповідальною особою банку, тощо, але за час розгляду справи судом, - з березня 2017 року по червень 2017 року, представник позивача таких доказів на підтвердження заявлених позовних вимог суду не надав. Суд, діючи на підставі ст.10 ЦПК України, з метою сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи для забезпечення правильного та законного розгляду справи, надіслав позивачу лист-розяснення в рамках даної цивільної справи, в якому вказав, що позивач, відповідно до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязаний подати усі наявні у нього докази, а також розяснив, що у випадку невиконання позивачем вимог ЦПК України щодо обовязку доказування, справа буде розглянута на підставі наявних доказів. Відповідності до ч. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, а тому обставини, викладені в позовній заяві, судом не приймаються. Таким чином, оскільки ані в позовній заяві, ані в документах, що долучені до неї, не міститься відомостей щодо часу, способу виконання позивачем умов кредитного договору з надання кредиту у розмірі та в спосіб, визначений Умовами та Договором, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованим, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed