overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27 лютого 2009 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 26. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з матірю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з січня 2014 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 27 лютого 2009 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 26. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути позов за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 27 лютого 2009 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 26. (а.с. 6) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з [PERSON]. (а.с. 7) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з січня 2014 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених 21 лютого 2017 року та 30 березня 2017\~року позовних вимог просив стягнути з концерну "Техвоєнсервіс" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30\~400\~гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку 20\~925\~гривень та компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку 4\~434\~ грн 90 коп. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 квітня 2017\~року позов задоволено. Стягнуто з концерну «Техвоєнсервіс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 15 квітня 2016 року по 30 жовтня 2016 року у розмірі 30\~400 грн., компенсацію за невикористану відпустку 4\~434 грн 90 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 17 листопада 2016 року по 30 березня 2017 року 20\~925 грн., судовий збір 640\~ грн., а всього 56\~399 грн 90\~коп. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Під час ухвалення рішення від 24 квітня 2017 року судом було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат у вигляді сплати судового збору у розмірі 640 грн за вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача в дохід держави судових витрат у вигляді судового збору за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, від сплати яких позивача було звільнено згідно із Законом України «Про судовий збір» під час предявлення позову до суду. У судове засідання 10 травня 2017 року сторони не зявились, про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення повідомлялись судом у встановленому ЦПК України порядку. За таких обставин суд розглянув вказане питання за відсутності сторін чи їх представників у судовому засіданні; фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась у звязку з неявкою сторін. З огляду на викладене, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 640 грн за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 640 грн за вимогами про компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 жовтня 2004 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1247. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з матірю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з серпня 2016 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 30 жовтня 2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1247. Сторони надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, при цьому, позивач позов підтримує та просить його задовольнити; відповідач проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 30 жовтня 2004 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1247. (а.с. 6) Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачкою. (а.с. 7) Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у звязку з чим з серпня 2016 року вони не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У січні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, стосунки між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господартсва не ведуть, тому [PERSON] просила розірвати шлюб із [PERSON]П У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серї 1-ОК № 119702 24 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 139 (а.с. 4). У сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують жодних стосунків, на даний час сімя розпалася і збереження родини стало неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. (а.с. 1). Таким чином [PERSON] належить сплатити [PERSON] 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У січні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 07 вересня 2013 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 797. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У січні 2017 року до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] 21 серпня 1976 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є дорослі діти. Також зазначив, що подружнє життя між ними не склалося, стосунки поступово погіршувалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. У зв'язку з цим просив позов задовольнити і шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі обґрунтовуючи його обставинами викладеними в позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася. Через канцелярію суду надійшла заява від [PERSON] у якій відповідач позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без її участі. За таких обставин, врахувавши думку позивача, суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 21 серпня 1976 року був укладений шлюб, який зареєстрований Лугинським районним відділом ЗАГС Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 36 (а.с. 5). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони не проживають однією сім'єю, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала і в разі неявки відповідача у судові засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явився, належно сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. (а.с.20 ). Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, [PERSON] 23 листопада 2002 року уклав шлюб з [PERSON]. Подружжю після одруження присвоєно прізвище "Ненько" (а.с.4). Згідно свідоцтв про народження у подружжя 10 листопада 2003 року народилася донька Анна (а.с. 2), а 05 липня 2009 року- син Дмитро (а.с. 3). Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/3 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 13 193,22 гривень та судового збору у розмірі 1 762 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 14.11.2014 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SМS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 25 659,17 гривень та судового збору у розмірі 1 762 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 13.06.2013 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SМS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved