Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

07 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн., починаючи від дня подання позовної заяви, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що з 22 червня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу, за домовленістю між подружжям, дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості, щодо надання батьком матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Також, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, зазначила що їй встановлено 2 групу інвалідності, єдиним джерелом для існування є соціальна допомога на дитину та пенсія позивача, але цих кошті не вистачає навіть на потреби першої необхідності, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. на період її непрацездатності . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро м. Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2012 року, який розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2014 року. [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 04 січня 2013 року, (актовий запис №20). (а.с. 4) За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб", утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" де встановлено з 01 січня 2014 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 07 листопада 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Як передбачено ч.1 та ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особо має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Як з'ясовано судом, підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, з 01 липня 2014 року позивачу [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності за загальним захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2015 року, що підтверджується Висновком МСЕК від 15.07.2014 року, розмір пенсії по інвалідності складає 949,00 грн. щомісяця, інших доходів позивач не має, тому з урахуванням положень ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України позивач має право на утримання від колишнього чоловіка, оскільки стала непрацездатною до розірвання шлюбу та потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документу про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явлені вимоги до відповідача про стягнення аліментів у зв'язку з інвалідністю в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто 07 листопада 2014 року, та протягом строку інвалідності, при вирішенні питання про визначення розміру аліментів суд враховує, що відповідач не скористався процесуальним правом надати докази, які мали підтвердити його дійсний майновий стан, та довести неспроможність надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини на період її непрацездатності. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: approved