Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

ПАТ «Укргазбанк» звернувся до Московського районного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру 49, що розташована в літ.В-5 по [ADDRESS]. В ході розгляду позовні вимоги були уточнені; представник позивача вказав в обґрунтування позову наступне. 26.12.2007 р. між „Укргазбанком" та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав від банку кредит в розмірі 2 644 000 доларів США, зі строком повернення до 25.12.2012 р., та сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед Банком 09.06.2008 р. між Банком та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки за №16/08-Б. Відповідно до п.2.1.1 цього договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок літ В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 м2, житловою площею 2285, 6 кв.м..Відомості про іпотеку внесені до реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону. Рішенням Московського райсуду м.Харкова від 13.05.2008 р. за №2-1404/10 на користь Банку з [PERSON] та [PERSON] стягнуто 1664543, 02 гр. та 2630252,33 долара США; рішення суду не виконано. 11.09.2009 р. Московським судом постановлено рішення, якім договір іпотеки, укладений 09.06.2008 р. між Банком та [PERSON], [PERSON] визнаний недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. 04.04.2012 р. судовою колегією по цивільним справам апеляційного суду Харківської області вказане судове рішення скасовано; в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Укргазбанку» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Як стало відомо, спірна квартира була відчужена, власником стала [PERSON], потім [PERSON] на підставі договору купівли-продажу від 29.11.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та на цей час вказана квартира зареєстрована за відповідачем. Тому, з посилкою на ст.525,575 ЦК України, ст.23 Закону України «Про іпотеку», на підставах Кредитного договору та договору іпотеки, просять звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмету іпотеки у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб*єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав вказних в запереченях, які долучені до матеріалів справи. 3 особи: Приватний нотаріус ХМНО [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явились, про день, час, місце слухання справи булі повідомлені належним чином і суд розглянув справу у їх відсутності, на підставі наданих доказів. Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 26.12.2007 р. між ПАТ „Укргазбанком" та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав від банку кредит в розмірі 2644000 доларів США, зі строком повернення до 25.12.2012 р., та сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. З метою забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань перед Банком 09.06.2008 р. між Банком з одного боку та [PERSON], [PERSON] з іншого боку укладено договір іпотеки №16/08-Б. Відповідно до п.2.1.1 цього договору предметом іпотеки виступив багатоквартирний житловий будинок літ В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 м2, житловою площею 2285, 6 кв.м., що має 123 квартири. Відомості про іпотеку нотаріусом внесені до реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону. Ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру іпотек та реєстру обтяжень нерухомого майна. Пунктом 3.2.8 укладеного кредитного договору передбачено, що «в разі невиконання Позичальником зобов*язань, передбачених цим договором відшкодування заборгованості здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки». Пунктом 3.1.6 Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель/Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Це узгоджується з положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Боржником [PERSON] належним чином грошові зобов'язання перед Банком не виконані, про що свідчить рішення Московського райсуду м.Харкова від 13.05.2008 р. за №2-1404/10 про стягнення на користь Банку з [PERSON] та [PERSON] 1664543, 02 гр. та 2630252,33 доларів США в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 26.12.2007 р. Рішення суду на цей час не виконано; відкрите виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованості по вказаному Кредитному договору, що підтверджується листом Державній виконавчій служби України відділу примусового виконання рішень від 12.12.2013 р. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої в ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», або продажу предмету іпотеки з прилюдних торгах, що встановлено в ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі, в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотеки є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформацію про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов*язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] набув 29.11.2010 р. на підставі договору купівли-продажу, при цьому, на час укладання угод зазначена квартира під забороною відчуження не перебувала; з Державного реєстру іпотек була виключена на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. Однако, 04.04.2012 р. судовою колегією по цивільним справам апеляційного суду Харківської області рішення від 11.09.2009 р. скасовано; в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Укргазбанку» про визнання договору іпотеки недійсним, виключення запису з реєстру іпотек- відмовлено. Тому, договір іпотеки №16/08-Б.від 09.06.2008 р., укладений між Банком та [PERSON], [PERSON], внесені відомості до реєстру іпотек, заборона відчуження нерухомого майна стосовно цього майна є дійсними з часу укладання правочину. Предметом іпотеки був жилий будинок в цілому, з єдиним реєстраційним номером. Після виключення запису про іпотеку з реєстру іпотек і зняття заборони, квартири, що знаходяться у літ. В-5 житловому будинку [ADDRESS] булі придбані іншими особами, і кожній квартири був присвоєний власний реєстраційний номер. Наведе дозволяє суду зробити висновок про те, що дія іпотечного договору16/08-Б від 09.06.2008 р. розповсюджується і на спірну квартиру [ADDRESS]. Отже, [PERSON], до якого перейшло право власності на зазначену квартиру, набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов*язки за іпотечним договором, укладеним Банком з [PERSON], [PERSON] у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. В той же час 03.06.2014 року був прийнятий Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1.1 вказаного закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, оскільки вказаний закон є чинним, відповідач [PERSON] заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], яка згідно письмових заперечень відповідача є його єдиним місцем проживання, доказів про наявність іншого нерухомого майна у відповідача суду не подано, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Роз'яснити позивачу, що останній не позбавлений права звернутися в наступному із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, за умови припинення дії вищезазначеного мараторію.

Outcome: dismissed