Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] зазначав, що на підставі свідоцтва про право власності САВ № 124995 від 07 лютого 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, за ним зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58. В процесі виконавчого провадження по виконанню вище зазначеного рішення суду, 15 червня 2011 року ТОВ «Торгівельний дім «Укрспецреалізація» були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, нежитлового приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58, за результатами яких, відповідно до протоколу № 1-08036 від 15 червня 2011 року, переможцем став [PERSON] Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів, 16 листопада 2011 року право власності на нежитлове приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58, було зареєстровано за новим власником [PERSON] Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація», [PERSON], третя особа ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання недійсними публічних торгів, договору купівлі-продажу недійсним, свідоцтва про придбання нерухомого майна, застосування реституції, - прилюдні торги визнані недійсними, оскільки їх було проведено з порушенням положень законодавства, що регулює порядок реалізації майна з прилюдних торгів. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року по справі за позовом ВАТ [PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2009 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами нового розгляду вказаної справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2013 року, позовна заява ВАТ [PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» залишена без розгляду. Як зазначає позивач, [PERSON] не є добросовісним набувачем та не набув права власності на нежитлове приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58. Таким чином, оскільки права позивача, як власника майна були порушені у звязку з його відчуженням на прилюдних торгах, які були визнані недійсними у судовому порядку, [PERSON] просить суд витребувати у [PERSON] нежитлове приміщення № 21, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58, та передати йому вказане майно, а також визнати за ним право власності на нежитлове приміщення № 21, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58; стягнути із відповідача судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, просить в задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у запереченнях на позов. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявлялася, повідомлялася судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою проживання, які поверталися до суду не врученими з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що неявка в судове засіданні третьої особи у справі не є підставою для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON] Вислухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 23 червня 2006 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру № 21, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58. 02 жовтня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір, на забезпечення виконання зобовязань за яким, між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, нежитлове приміщення № 21, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, ВАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 року, позовні вимоги ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «[PERSON] Аваль» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: нежитлове приміщення № 21 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58, яке на праві власності належить [PERSON], та передано ВАТ «[PERSON] Аваль» в іпотеку за договором іпотеки від 02 жовтня 2007 року, укладеному з [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5954. За рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки задоволено вимогу ВАТ «[PERSON] Аваль» для погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 386\~904 грн. 29 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» суму витрат по сплаті державного мита у розмірі 1\~700 грн. 00 коп., а також грошові кошти по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду в сумі 30 грн. 00 коп. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді вказаної справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2013 року, позовну заяву ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції ВАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. Разом з тим, в ході виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація», у період чинності рішення суду, до його скасування судом касаційної інстанції, проведено прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки. Згідно протоколу № 1-08036 від 15.11.2011 року проведення публічних торгів по реалізації майна, яке належить [PERSON], переможцем торгів визнано [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 18.11.2011 року, власником нежитлового приміщення № 21, що розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична буд. 58, стала [PERSON] 13.12.2011 року між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбав обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення № 21, що розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична буд. 58. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1656. В подальшому, за результатами оскарження [PERSON] прилюдних торгів, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року, визнано недійсними прилюдні торги по реалізації нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення № 21, яке належить [PERSON], за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58, та які відбулися 15 червня 2011 року; визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 23 червня 2011 року, а саме нежитлового приміщення № 21, в будинку 58 по вул. Патріотичній в м. Запоріжжя, затверджений начальником підрозділу примусового виконання рішень Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. Звертаючись до суду з позовом про витребування нерухомого майна нежитлового приміщення № 21, що розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична буд. 58, [PERSON] посилався на те, що нежитлове приміщення було відчужено поза його волею, а тому [PERSON] є його недобросовісним набувачем. Проте, з наведених вище обставин суд встановив, що [PERSON] є добросовісним набувачем нежитлового приміщення № 21, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична буд. 58, оскільки вказане майно він придбав на підставі договору купівлі-продажу укладеному у встановленому законом порядку із [PERSON], яка у своє чергу придбала вказане майно у переможця публічних торгів [PERSON] Належних і допустимих доказів того, що відповідач у справі незаконно, без відповідної правової підстави заволодів спірним нерухомим майном позивач, всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надав. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. При розгляді вказаної справи суд враховує, що нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення). Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Тобто покупцем за укладеним за результатами торгів договором купівлі-продажу є переможець торгів. Продавцем такого договору є державна виконавча служба, а якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені, на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом. Відповідно до 1. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами. Положеннями ч. 1 ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього, а в даному випадку відчуження належного [PERSON] майна було здійснене особою, яка мала права його відчужувати, оскільки воно було здійснене органом, на який законом покладено обов'язок по виконанню судових рішень. Суд також не погоджується з доводами позивача, що спірне майно вибуло з його володіння поза його волею, а тому підлягає витребуванню, оскільки майно було передано в іпотеку Банку, який мав право у випадку невиконання зобов'язання отримати борг за рахунок іпотечного майна, а тому наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі, до того ж, яке було продано з публічних торгів на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2009 року, яке на час проведення торгів набрало законної сили, не є таким, що вибуло з володіння боржника поза його волею, а тому виключається можливість його витребування від добросовісного набувача. Крім того, слід зазначити, що подальше скасування рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання прилюдних торгів недійсними у зв'язку з порушенням процедури їх проведення, не свідчить про те, що зобов'язання, які виникли між [PERSON] та Банком на підставі кредитного договору та договору іпотеки припинені. Більш того, як зазначив сам [PERSON] у судовому засіданні, виручені від продажу іпотечного майна на публічних торгах грошові кошти були спрямовані саме на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим він наразі заборгованості перед Банком не має, хоча інших платежів для погашення заборгованості позивач не здійснював. Згідно зі ст. 190 ЦК України, майном як особливим обєктом вважаються окрема річ (річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки), сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані обєкти нерухомого майна. Як вбачається з наданих суду документів, на момент передачі нерухомого майна в іпотеку Банку, [PERSON] був власником нежитлового приміщення № 21 площею 47,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична буд. 58. 11 лютого 2013 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області за № ЗП 142130310559 на імя [PERSON] було зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації у звязку із проведенням реконструкції нежитлових приміщень № 21, 22 по вул. Патріотичній буд. 58 у м. Запоріжжі під медичний кабінет. Загальна площа реконструйованих приміщень складає 72,8 кв.м. 23 травня 2013 року Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області [PERSON] видано свідоцтво індексний номер 3805323 про право власності на нерухоме майно нежитлове приміщення № 22 по вул. Патріотичній, буд. 58 в м. Запоріжжі, загальною площею 72,8 кв.м. Вказане свідоцтво стало підставою для реєстрації права власності на реконструйоване нежиле приміщення № 22 у реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.05.2013 року, виданого на імя [PERSON] відмовлено. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що в результаті технічної реконструкції нежитлове приміщення № 21 та № 22 були обєднані в один новий обєкт нерухомого майна - № 22 по вул. Патріотичній, 58 в м. Запоріжжі. Водночас була змінена загальна площа цього майна. Тобто здійснивши реконструкцію спірного приміщення за згодою органу місцевої влади, відповідач [PERSON] створив нову річ, яку зареєстрував у встановленому законом порядку. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] заявляє позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна приміщення № 21 по вул. Патріотичній в м. Запоріжжі, якого на даний час не існує як окремого обєкту цивільних прав, відносно якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Наявність у Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна нежитлового приміщення № 21 по вул. Патріотичній, 58 в м. Запоріжжі, з урахуванням викладених вище обставин, не свідчить про реальне існування такого нерухомого майна, як нежитлове приміщення № 21 площею 47,3 кв.м. Оцінка правомірності отримання відповідачем свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення № 22, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 58 площею 72,8 кв.м реєстраційний номер 65210223101 була надана судами трьох інстанцій. Правомірність проведення [PERSON] реконструкції нежитлових приміщень № 21 та № 22 по вул. Патріотичній, буд. 58 у м. Запоріжжі у один обєкт нерухомого майна приміщення № 22, загальною площею 72,8 кв.м. не є предметом цього позову. Враховуючи викладені вище обставини у сукупності суд вважає, що позов [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим, його права не можуть бути захищені у обраний ним спосіб, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed