Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.05.2018 року, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 04.06.2018 року, обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 та 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між нею та банком договір. Позивач умови договору виконав, а відповідач, в свою чергу, порушила умови договору, чим спричинила заборгованість, яка станом на 13.05.2018 року становить 73 637 грн. 76 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 10 676 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 58978 грн. 28 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф фіксована частина - 500,00 грн., штраф процентна складова - 3482 грн. 75 коп. Відповідач добровільно відмовляється виконувати умови договору, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 73 637 грн. 76 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 22.08.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12.09.2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач вказує, що виконав свої зобов'язання за договором та угодою в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому у договорі, але не надав документ, який би підтверджував той факт, що вона отримала від позивача кредит. Згідно анкети-заяви від 29.06.2006 року, яка долучена до матеріалів справи, не вбачається укладення договору № б/н від 29.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, де також не вказано у якому розмірі надано позивачем кредит, та чи ознайомлений позичальник з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримувала їх. У заяві не зазначено умов надання кредиту, розміру кредиту, умов його надання та погашення. Надана банком довідка про умови кредитування не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту. З чого вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, в матеріалах справи відсутній цей договір, натомість наявна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 29.06.2006 року , що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору № б/н від 29.06.2006 року. Тому, прохання позивача стягнути з заборгованість за договором № б/н від 29.06.2006 року є безпідставними, за його відсутності як такого. 26 травня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, було ухвалено рішення у справі №357/3 991/16-ц, яким задоволено її позовні вимоги до ПАТ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 02.08.2016 року . Предметом розгляду даної справи був спір стосовно вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за заборгованістю за кредитним договором б/н від 29.06.2006 року. При розгляді даної справи, судом було встановлено, що термін користування платіжною карткою слив ще у 2009 році. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Навіть у розрахунку заборгованості, який надано позивачем, вбачається, що останній платіж у рахунок сплати відсотків було зараховано 30.09.2009 року, а позов до суду подано у 2018 році, тобто зі спливом строків позовної давності, тому, просила, при розгляді даної справи, застосувати строки позовної давності, передбачені чинним законодавством України. Строк дії кредитної картки встановлений її дією до 01 січня 2009 року. Строк позовної давності відраховується з 01.01.2009 року, тобто позивач повинен був звернутись за захистом своїх прав до 01.01.2012 року. Про існування заборгованості позивач знав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не надходило. Згідно п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Тому, позов ПАТ КБ «ПриватБанку» не підлягає задоволенню в зв'язку зі спливом строку позовної давності. 01.10.2018 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк», за довіреністю у справі, Гаренко Надія Володимирівна, надала до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банком надані докази щодо укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, договір укладено у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Із виписки вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29.06.2006 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, вказана інформація про себе заповнена особисто. Також, до матеріалів позову долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, та частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п.3.2), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Щодо строків позовної давності зазначає, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Але відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Отже, враховуючи викладене, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Станом на 22.10.2018 року клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши матеріали, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 29.06.2006 року [PERSON] підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої приєдналась до вказаних Умов та Правил і отримала кредиту розмірі 15 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отже, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви від 29.06.2006 року, відповідач погодилась що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.7, 8) та копією умов та правил надання банківських послуг (а.с. 36-41). Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 цих Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту /у тому числі простроченого кредиту та овердрафту/, оплатити винагороду банку. Як передбачено п.8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. В п.2 Умов і правил надання банківських послуг визначено терміни: мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, що щомісячно належить вносити держателю протягом строку дії картки. А відповідно до п.5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Також, згідно п.3.1 Умов, для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає картки, вид та строк дії яких визначено в заяві і в пам'ятці клієнта. Як вбачається з копії заяви, доданої до позову, в ній зазначено дату відкриття карткового рахунку - 29.06.2006 року, тип кредитки Універсальна, строк дії картки 24 місяці. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач не виконала умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, що стверджується наданим розрахунком заборгованості ( а.с. 4-6) та випискою із рахунку ( а.с. 70-73). За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, які були запропоновані банком і викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, відповідач була ознайомлена з цими документами, погодилася з ними, на що сама вказала в підписаній нею заяві, а отже договір між сторонами є укладеним. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердила своїм підписом, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг щодо кредитування відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок. Таким чином, підписавши заяву позичальника, відповідач підтвердила, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір на вказаних вище умовах. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобо'вязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2015 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7633, яким запропоновано з [PERSON] стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.06.2006 року, укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». 26.05.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 23.12.2016 року за №7633, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 56 718 грн. 11 коп. за кредитним договором №б/н від 29.06.2006 року та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. 00 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.54-55). З наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що заборгованість за договором станом на 13.05.2018 року становить - 73 637 грн. 76 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 10 676 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 58 978 грн. 28 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф фіксована частина - 500,00 грн., штраф процентна складова - 3 482 грн. 75 коп. Отже, оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, відповідач користувалась даними коштами та частково їх повертала банку, між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов'язана була виконувати умови даного договору щодо сплати кредитних коштів. Відповідач заперечуючи проти позову зустрічних вимог щодо визнання недійсним укладеного між нею та позивачем договору не заявила та не надала до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Відповідач подала до суду заяву, про застосування при вирішенні спору строків позовної давності, в зв'язку з чим відмовити в задоволенні позову. З матеріалів спавши вбачається, що строк дії картки «Універсальна», виданої на ім'я [PERSON], закінчився 29.06.2008 року, на що вказано вище. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою (а.с.13 на звороті) передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк /шляхом надання клієнту картки з новим строком дії/, якщо раніше /до початку місяця закінчення строку дії/ не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку /в передостанній день місяця закінчення строку дії/ і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Але автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом України в постанові по справі № 6-127цс14 від 22.10.2014 року. З виписки по рахунку позичальника вбачається, що списання коштів з карткового рахунку проведено 30.09.2009 року, будь-яких дій після цього щодо погашення кредитної заборгованості з використанням кредитки відповідач не здійснювала. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Така правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом України, зокрема у постановах № 6-154цс15 від 30.09.2015 року, № 6-698цс15 від 10.06.2015 року, № 6-127цс14 від 22.10.2014 року, № 6-116цс13 від 06.11.2013 року. Отже, оскільки за умовами вказаного вище договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами /щомісячний мінімальний платіж/, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Як вказано вище, останні операції по рахунку позичальником проведено 30.09.2009 року, строк дії картки закінчився 29.06.2008 року, з позовом до суду банк звернувся 29.05.2018 року, тобто, з пропуском строку позовної давності. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed