Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

08.09.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь на утримання онука [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, мотивуючи тим, що вона проживає разом зі своїм чоловіком, дорослою дочкою та неповнолітнім онуком [PERSON], [INFO] Мати онука, а її дочка [PERSON] померла [INFO] року. На момент смерті її дочки її колишній чоловік [PERSON] з сім'єю не проживав з 2010 року, шлюб між ними був розірваний у зв'язку з тим, що відповідач зловживав спиртними напоями. З 2010 року відповідач вихованням сина не займається, не цікавиться його здоров'ям та навчанням, матеріально не забезпечував, іноді відвідував, але тільки в нетверезому стані. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина бажає проживати з нею. Вона спілкувалася з відповідачем, сподівалася, що він змінить свою поведінку та буде приймати повноцінну участь у вихованні та утриманні свого сина, збільшить розмір суми на утримання сина. Але він їй заявив, що міг би не платити навіть 450 грн., якби слухав свою дружина. Таким чином, виключається можливість проживання її онука з відповідачем, так як відповідач створив іншу сім'ю, в якій дитині місця немає. 18 липня 2015 року відповідач надав їй нотаріально посвідчену заяву, в якій дав згоду на усиновлення свого сина будь-яким громадянином будь-якої країни, що свідчить про відсутність у відповідача батьківських почуттів до сина. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві підстав, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що він любить сина, по можливості з ним спілкується, щомісячно сплачує аліменти на його утримання. Бажає, щоб син жив у його родині, але позивач не дозволяє. Позивач ввела його в оману попросивши написати заяву про дозвіл на всиновлення сина. Казала, що наданий ним дозвіл та рішення суду про позбавлення батьківських прав необхідні їй для отримання грошової допомоги від держави. На попереднє судове засідання він не отримував матеріали даної позовної заяви, тому спочатку і написав заяву, що позов визнає. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України було з'ясовано думку неповнолітнього [PERSON] , який не заперечував проти позбавлення його батька батьківських прав відносно нього, бажає жити з бабусею. З батьком спілкується раз на два місяці. При їх зустрічах батько давав йому гроші, близько 100 грн. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим . Суд, заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі та дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 22 вересня 1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Самарської районної ради - батьками дитини [PERSON], [INFO] року народження є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.3). Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO] року народження. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.5). Самарським районним судом м. Дніпропетровська 5 червня 2007 року був виданий виконавчий лист №2-836/2007 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] року народження у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячн6о, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 березня 2007р. до повноліття дитини (а.с.6). Мати дитини [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 22 грудня 2014 року (а.с.4). Відповідно характеристик (а.с.7,8) [PERSON] учень 9-Б класу КЗО «Середня загальноосвітня школа №39» ДМР, за своїми особистими якостями добрий, спокійний. У класі має багато друзів, зі старшими ввічливий. Після трагічної смерті матері неповнолітній [PERSON] мешкає разом з бабусею, [PERSON], дідусем та тіткою. Вони цікавляться проблемами, здоровьям, психологічним настроєм, навчанням хлопця. Батько, шкільним життям сина не цікавиться, не відвідує батьківські збори. Висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №2-17/1538 від 27.08.2015 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, з тих підстав, що [PERSON] обов'язків покладених на нього як на батька не виконує, не бере матеріальної та будь-якої участі у вихованні сина, надав нотаріально посвідчену заяву, якою погодився на усиновлення сина будь-яким громадянином будь-якої країни (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Суд на підставі ч.6 ст.19 СК України не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 27.08.2015 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він є недостатньо обгрунтованим, органами опіки й піклування проводиться тривала, трудомістка профілактична робота з такими батьками, що триває до року, а іноді й довше. Такі батьки розглядаються на комісіях зі справ неповнолітніх, де їм виносяться попередження про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов'язків, де їх неодноразово попереджають про можливості позбавлення батьківських прав і надається можливість виправити своє поводження. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не було залучено до розгляду питання органом опіки та піклування щодо позбавлення його батьківських прав, доказів про винесення відповідачу попередження про недопустимість ухилення від виконання його батьківських обов'язків суду надано не було. Доводи про те що відповідач не бере участі в матеріальному утриманні сина не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються фактично встановленими обставинами справи, квитанціями з січня 2015 - по вересень 2015 р. про сплату аліментів /а.с. 29-36/. Окрім того, сам неповнолітній в судовому засіданні пояснював, що при зустрічах з батьком, останній надавав йому гроші в розмірах, близько 100 грн. Те, що відповідачем була надана нотаріальна заява про згоду на усиновлення його сина, не може бути розцінена судом як підстава для позбавлення його батьківських прав. Судом також встановлено таке, що дитина не систематично, але спілкується з батьком, зустрічається з ним, що свідчить про підтримання ними особистих відносин і прямого контакту, характер цих відносин не ґрунтується на неприязні та зневазі. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується або жорстоко поводився з дитиною, чи перебував на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або своєю поведінкою негативно впливав на виховання сина. Таким чином, враховуючи, що винна поведінка відповідача і свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками не доведена, жодні заходи реагування до нього не вживались, він систематично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, цікавиться її життям, тому підстав для позбавлення його батьківських прав суд не вбачає. Разом із цим немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів. Окрім того, рішенням суду вже були стягнуті з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON]

Outcome: dismissed