Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

07.06.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення вимог від 06.11.2017 року (а.с.49) просив наступне: - зобовязати ОСББ "Мікрорайон Зелені" поновити позивача на посаді столяра з 05.05.2017 року; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27087,26 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що наказом від 07.12.2016 р. позивач був прийнятий на посаду «столяра» в ОСББ «Мікрорайон Зелені». Наказом від 05.05.2017 р. його було звільнено з посади, у звязку із скороченням штату. Позивач вважає, що при звільненні було порушено норми трудового законодавства, а саме ст. ст. 42, 49-2 КЗпП. Посилався на те, що рішення про скорочення штату працівників, згідно статуту ОСББ відноситься до компетенції загальних зборів співвласників будинку, а рішення про скорочення посади столяра оформлено наказом голови правління. При звільненні позивачу не було запропоновано іншу роботу, не враховано його переважне право залишення на роботі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Пояснили, що позивач є учасником бойових дій та має переважне право на збереження робочого місця при скороченні штату. Рішення про скорочення штату прийнято всупереч чинному законодавству. Позивача звільнено під час перебування у відпустці. В ОСББ "Мікрорайон Зелені" залишилась потреба у посаді столяра для обслуговування будинків. Представники відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просили відмовити, мотивуючи тим, що рішення про скорочення штату ОСББ та про звільнення відповідача прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства. За клопотанням позивача в судовому засіданні допитаний свідок [PERSON], який повідомив, що він до 29.05.2017 року працював на посаді керуючого справами ОСББ «Мікрорайон Зелені» за трудовим контрактом. Підтвердив обставини звільнення [PERSON] з посади столяра. Пояснив, що прийом працівників ОСББ згідно контракту належить до повноважень керуючого. На момент звільнення [PERSON] свідок не виконував своїх обов`язків, у зв`язку з хворобою. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно трудової книжки позивача [PERSON] з 08.12.2016 р. по 07.05.2017 р. працював на посаді «столяра» в ОСББ «Мікрорайон Зелені». (а.с. 10) Відповідно до наказу № 14 від 23.02.2017 р. було прийнято рішення - скороти посаду столяра ОСББ «Мікрорайон Зелені» і вивести із штатного розпису з 25.04.2017 р. (а.с. 6) Наказом № 15 від 24.02.2017 р. було попередженого [PERSON] про звільнення, у звязку зі скороченням штату. (а.с. 5) Згідно акту від 24.02.2017 року зафіксовано пропозицію переведення [PERSON] на посаду прибиральника території, та його відмову від переведення (а.с. 31) Відповідно до наказу № 31 від 24.04.2017 р. [PERSON] було надано додаткову відпустку з 24.04.2017 р. по 07.05.2017 р., а 05.05.2017 р. вважати днем звільнення, у звязку з тим, що 07.05.2017 р. є вихідним днем. (а.с. 8) Наказом № 44 від 05.05.2017 року [PERSON] було звільнено з посади столяра (а.с. 7) Питання, пов'язані з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, вирішуються відповідно до положень Кодексу законів про працю України. Пунктом 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (далі - зміни в організації виробництва і праці). Згідно п. 16 Статуту [PERSON] співвласників багатоквартирних будинків «Мікрорайон «Зелені», визначено повноваження голови правління ОСББ. Зокрема, голова правління наймає на роботу працівників та звільняє їх, видає обовязкові для обєднання накази у сфері трудових правовідносин. На виконання статутних повноважень, головою правління відповідача видано вищезазначені накази про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників, а також про звільнення [PERSON] Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Працівники, яких попереджено про наступне вивільнення, і посади яких відсутні у новому штатному розписі, продовжують працювати ще не менше двох місяців і отримують заробітну плату. Виплата заробітної плати у даному випадку здійснюється на підставі положень чинного трудового договору, дію якого не припинено, тобто трудовий договір продовжується. Статтею 94 КЗпП передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до норм чинного законодавства позивача було належним чином, під підпис, попереджено про зміну штату працівників, а саме скорочення посади столяра та запропоновано переведення на вакантну посаду прибиральника території. Від переведення на іншу посаду позивач відмовився, про що складено відповідний акт. До дати звільнення позивачу були збережені всі істотні умови оплати праці. Відповідно до статті 47 КЗпП в день звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці встановлено статтею 42 КЗпП для окремих категорій осіб. Судом встановлено, що посада столяра, яку займав позивач була єдиною в штаті відповідача. Доцільність її скорочення входить до внутрішньої господарської компетенції юридичної особи та не може бути предметом спростування в судовому порядку. Оскільки інші посади за професією столяра в ОСББ «Мікрорайон «Зелені» на момент звільнення [PERSON] були відсутні, то при скороченні єдиної посади неможливо було визначити інших працівників, крім позивача, які б підлягали звільненню. За таких обставин, суд визнає необґрунтованим посилання позивача на порушення його права на переважне збереження робочого місця під час звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Враховуючі, що ОСББ «Мікрорайон «Зелені» дотримано процедуру скорочення посади позивача, підстави для поновлення його на роботі відсутні. Разом з тим, судом встановлено, що позивача звільнено під час перебування у відпустці. Частиною 3 ст. 40 КЗпП України встановлено спеціальне обмеження, а саме: не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до наказу № 31 від 24.04.2017 р. [PERSON] було надано додаткову відпустку з 24.04.2017 р. по 07.05.2017 р., а звільнено його 05.05.2017 р. (а.с. 75, 78) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму N 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» Верховний Суд України надав розяснення про те, що при недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. Враховуючі обставини справи, суд вважає за необхідне змінити дату звільнення [PERSON], визначивши такою перший робочий день після закінчення відпустки позивача. Оскільки останнім днем відпустки [PERSON] було 07.05.2017 року, 08.05.2017 року було неробочим днем (у звязку з перенесенням робочого дня згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 850-р), а 09.05.2017 року було святковим днем (ст. 73 КЗпП України), першим робочим днем після завершення відпустки позивача було 10.05.2017 року. Факт його виходу на роботу в цей день підтверджується заявою про проведення розрахунку (а.с. 80) Таким чином, внаслідок оформлення звільнення [PERSON] 05.05.2017 року порушено його право, встановлене ч. 3 ст. 40 КЗпП України, яке підлягає захисту шляхом зміни дати звільнення на 10.05.2017 року. У звязку з такою зміною, позивач має право на отримання середнього заробітку за один день вимушеного прогулу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці, які передують події, з якою повязана виплата. Згідно довідки-розрахунку, виданої відповідачем (а.с. 67), заробітна плата [PERSON] за березень 2017 р. склала 3250 грн., за квітень 2968,44 грн. Кількість відпрацьованих позивачем днів у цей період, з урахуванням відпустки, склала 37. Середній денний заробіток складає (3250 + 2968,44) / 37 = 168,07 грн. У звязку з вищевикладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один день 10.05.2017 року, що складає 168,07 грн. У задоволенні вимоги про стягнення решти суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд відмовляє. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 3,97 грн.

Outcome: partial