Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

01.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про зобов'язання [PERSON] [PERSON]. ліквідувати порушення, які порушують права як сусіднього землекористувача, а саме або шляхом відсунення даної господарської споруди (хліву) на допустиму відстань від будинку позивачки або - шляхом демонтажу споруди. Заявлений позов [PERSON] вмотивувала так. Позивачка є власником земельної ділянки площею 0,145 га , що виділена їй на підставі рішення Міжгірської селищної ради № 502, 37-ї сесії VI-го скликання від 24.04.2015 р. і затвердженого проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с.Стригальні, 146, Міжгірського району. Відповідачка проживає [INFO] і на своїй земельній ділянці спорудила хлів (стайню). Даний хлів споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм. Стоки з хліву стікають навпроти будинку позивачки у землю, відстань до її ж/будинку складає 1,5 м., відстань до її земельної ділянки від найбільш виступаючої стіни хліву складає 0,5 метра. Позивачка зверталася до відповідачки з вимогою перенести будівництво хліву на більшу відстань, а саме на 15 м. від її будинку, однак [PERSON] на зауваження позивачки та вимогу Міжгірської с/ради припинити самовільне будівництво не реагувала та завершила будівництво хліва. Дані обставини змусила позивачку звернутися до суду з цим позовом. Позивачка заявлений позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні вимоги заявленого позову визнали. Заперечень на позов немають. Представник третьої особи Міжгірської с/ради заперечень на позов немає. Суд, оцінивши зміст позовних вимог, докази додані позивачем на ствердження заявлених вимог, заслухавши пояснення сторін та представника Міжгірської селищної ради, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з такого. Статтею 174 ч. 4 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказує, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено будь-якою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених ст.ст. 391, 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України (абз. 1 п. 17). З [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013 року, свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 03.06.2015 р. та від 11.07.2013 р. вбачається, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,145 га та житлового будинку, що знаходяться за адресою: с.Стригальні, 146, Міжгірського району, Закарпатська область. Згідно відомостей з Міжгірського РС ГУ ДМС в Закарпатській області відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: с.Стригальні, 147, Міжгірського району, Закарпатської області. Отже, сторони по справі є сусідами і їхні земельні ділянки межують. Відповідачка визнала, що нею самовільно, незаконно без дотримання Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44, споруджено на земельній ділянці, належній їй на праві приватної власності, дерев'яну господарську споруду - хлів, на відстані менше ніж 15 м. від житлового будинку позивачки та 1,5 м від огорожі її земельної ділянки. Факт проведення [PERSON] будівництва господарської будівлі без виготовлення проектної документації підтверджується також: Актом роботи комісії по розгляду заяви гр.[PERSON], жит. [INFO],146, Міжгірського району, від 14.04.2015 року; фототаблицями; листами на ім'я позивачки з ГУ Держсанепідслужби у Закарпатській області Свалявського міжрайонного Управління від 22.05.2015 р.; Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 05.06.2015 р.. Наведені вище обставини свідчать про те, що будівництво дерев'яної господарської споруди (хліву) проведено відповідачкою з суттєвими порушеннями будівельних норм, без відповідних дозвільних документів органу місцевого самоврядування та без виготовлення [PERSON] проектної документації на нежитлову господарську будівлю. Статтею 5 ЗУ «Про основи містобудування» вказано, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів; забезпечено урахування законних інтересів власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Пунктом 3.35 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", затвердженого наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 р. № 44 передбачено, що сараї для домашньої худоби, кролів, нутрій, лисиць і птиці слід розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні сараї - не менше 15 м. Зі змісту ст.376 ЦК України вбачається, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Отже, з врахуванням вищенаведеного визнання позову відповідачкою слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, бо визнання позову [PERSON] не супересить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб. У зв'язку з відсутністю у відповідачки будь-яких дозвільних документів на будівництво дерев'яної господарської споруди, [PERSON] слід зобов'язати демонтувати цю господарську будівлю, а не перенести (відсунути) на допустиму відстань від будинку позивачки . Судові витрати понесені позивачкою, у виді судового збору в сумі 551,20 грн., слід стягнути з відповідачки у користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України.

Outcome: approved