Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON]на користь ПАТ КБ "ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 94759 грн. 85 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 19 червня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір, за яким [PERSON]надано кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії строком до 19 червня 2016 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов'язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу достроково стягнути з неї у судовому порядку кредитні кошти, штрафні санкції, а також інфляційні втрати та 3% річних, нарахованих за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 19 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON](позичальником) укладено кредитний договір №R53113436306В, згідно якого банк надав останній кошти в сумі 50000 грн. на споживчі цілі строком до 19 червня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 5% на рік та комісії у розмірі 1,69% від початкової суми кредити (п.1, п.4.2 договору). Банк виконав свої зобовязання, надавши [PERSON]кредитні кошти в межах обумовлених сум, що підтверджується меморіальним ордером №66839 від 19 червня 2013 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач у передбачені п.4.3 кредитного договору строки 19 числа кожного місяця у відповідності до Графіку повернення кредиту і сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів не сплачувала, чим порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість по платежах, з приводу чого позивач 02 квітня 2015 року направляв відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту, яку залишено не виконаною. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). При підписанні сторонами указаного кредитного договору усі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів дотриманні, належних і допустимих доказів стосовно несправедливих його умов відповідачем не надано. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змiстом вказаної статі нарахування iнфляцiйних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання i є особливою мірою вiдповiдальностi боржника (спеціальний вид цивiльно-правової вiдповiдальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у вiдшкодуваннi матеріальних втрат (збиткiв) кредитора вiд знецінення грошових коштів внаслідок iнфляцiйних процесiв та отримання компенсації (плати) вiд боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторовi та не є штрафними санкціями (постанови Верховного Суду України вiд 6 червня 2012 р. у справi № 6-49цс12, вiд 24 жовтня 2011 р. у справi № 6-38цс11, вiд 17 жовтня 2011 р. у справi № 6-42цс11). З представленого позивачем розрахунку станом на 28 травня 2015 року заборгованість [PERSON]за кредитним договором складається з: 39375,33 грн. - неповернутої суми кредиту, 2424,79 грн. - заборгованості по відсотках, 12675 грн. - заборгованості по комісійній винагороді, 25233,94 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків, 14001,65 грн. - пені за несплату комісії, 414,81 три проценти за порушення строку повернення кредиту та відсотків, 634,33 грн. інфляційні витрати за порушення строку повернення кредиту та відсотків, а всього на загальну суму 94759,85 грн., яка підлягає стягненню. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 947 грн. 59 коп. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 551, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved