Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема, тим, що 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 77670 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № МК-77719021595 від 30.08.2019 року в розмірі 7632,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. було відкрито виконавче провадження № 63473198 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог стягувана, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувана. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №77670 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» заборгованості за кредитним договором №МК-77719021595 від 30.08.2019 року в розмірі 7632,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2021 задоволено заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову та зупинено стягнення у межах виконавчого провадження №63473198 відкритого на виконання оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - закрито; призначено справу до розгляду по суті на 26.05.2021 о 12 год. 30 хв. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. На адресу суду 18.03.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 23.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 77670 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № МК-77719021595 від 30.08.2019 у розмірі 7632,00 грн. 30.11.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, з якої також вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження №63473198 з виконання виконавчого напису №77670, вчиненого 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №МК-77719021595 від 30.08.2019 у розмірі 7632,00 грн, укладеним із ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ». З вказаного виконавчого напису, вчиненого 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вбачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.09.2019 року по 01.03.2020 року. Загальна сума заборгованості складає 6432,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000, 00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам по кредиту - 462, 00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями -1000, 00 грн.; за вчинення виконавчого напису 1200. 00 грн., що всього становить 7632,00 грн. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу II зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Ураховуючи, що позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №77670 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» заборгованості за кредитним договором № МК-77719021595 від 30.08.2019 року в розмірі 7632,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн, за розгляд заяви про забезпечення позову 454,00, що разом становить 1362,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Центрокредит» на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved