Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтуванні позовних вимог зазначили, що 19 серпня 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по заяві ВАТ «Донецькобленерго» правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 595,50 грн. 19 вересня 2011 року була винесена ухвала про скасування вказаного судового наказу №2с-43/11. Красноармійський РЕМ є структурним підрозділом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» згідно Положення. На підприємство покладені завдання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату за її використанням. Відповідач зобов'язаний здійснювати плату за спожиту електричну енергію, а Крансоармійський РЕМ - безперебійно її відпускати. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідачем неодноразово призводилися перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, таким чином між Енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Станом на теперішній час у відповідача в зв'язку з несплатою виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 473,55 грн. В зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Красноармійського РЕМ суми заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 473, 55 грн. за період з квітня 2009 року по лютий 2014 року, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за довіреністю Рамазанов Р.Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, пояснив, що абонент станом на 16.11.2004 року мав статус пільгової категорії «Робітник міліції», але в повідомленні Красноармійського міського управління праці та соціального захисту населення вказано, що в списку про відшкодування дану категорію не внесено, пільга відшкодовуватися не буде, на підставі чого рахунки нараховувалися по повному тарифу. В ході перевірки особового рахунку встановлено, що заборгованість станом на 14.10.2003 року по показанням 3090 квт склала 172,11 грн. З кожним роком заборгованість збільшувалася в зв'язку з тим, що рахунки абоненту нараховувалася по повному тарифу, а абонент проводив плату з урахуванням пільги. Таким чином, сума заборгованості по показанням 07758квт на 18.12.2013 року склала 473,55 грн. (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вказана позивачем заборгованість утворилася за межами трирічного строку позовної давності та крім того за вказані позивачем показники 1748 кВт нею сплачено 563,92 грн., що підтверджується квитанціями. В задоволенні позову просила відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.26 Закону України "Про електроенергетику" п.п .20, 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач зобов'язаний оплачувати за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію не пізніше 10 числа наступного місяця. Судом встановлено та визнано сторонами, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є постачальником електричної енергії у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], про що свідчить особовий рахунок [NUMBER] (а.с.6). Відповідач, порушуючи чинне законодавство, ухиляється від добровільної сплати суми боргу та має заборгованість за спожиту електроенергію за період з 2003 року по 2010 рік у розмірі 1024,79 грн. Після чого заборгованість стала зменшуватись, як вбачається з особового рахунку (а.с.31-34). 19 серпня 2011 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Красноармійського РЕМ Відокремленого підрозділу «Кіровські електричні мережі» суми боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 595,50 грн., котрий на підставі заяви [PERSON] був скасований ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2011 року (а.с.5). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 15 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про порушення прав споживачів електроенергії задоволені частково, а саме: зобов'язано ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відновити енергопостачання до квартири [ADDRESS] в м.Красноармійськ Донецької області та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. (а.с.18). Однак рішенням апеляційного суду Донецької області від 01.07.2014 року дане рішення скасовано і у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про зобов'язання відновити енергопостачання відмовлено (а.с.39). З долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що відповідачем [PERSON] за період з 01.04.2009 р. по 28.02.2014 р. було спожито 7464 кВт електроенергії, за яку сплачено 2037,39 грн. (а.с.19-21). В матеріалах справи відсутні письмові докази щодо утворення заборгованості у розмірі 473,55 грн саме у період з квітня 2009 року по лютий 2014 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Як було встановлено судом заборгованість за спожиту електроенергію виникла за період з 2003 року по 2010 рік (а.с.31-35). Позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 22 квітня 2014 року (а.с. 3,4), тобто після спливу чотирьох років з моменту утворення заборгованості. Таким чином, даний позов заявлений поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] просила у своїй заяві застосувати строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. У зв'язку з цим суд вважає можливим застосувати цей строк.

Outcome: dismissed