Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

04 грудня 2020 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов цивільний позов [PERSON] про визнання договору, укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» недійсним. В позовній заяві позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір, відповідно до якого позивачем отримано позику. Однак ознайомившись із змістом договору позивач вважає його недійсним, оскільки договір він не підписував; відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надано відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначено їх в його змісті, в оспорюваному договорі не вказана вартість послуг та загальна вартість кредиту. Крім того, відповідачем було введено позивача в оману щодо істотних умов договору, зокрема відсоткової ставки за користування кредитом. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на відомих лише відповідачу умовах. Враховуючи зазначене вище, [PERSON] прохає суд визнати договір позики недійсним. 15 січня 2021 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач прохає суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки кредитний договір № 0351-6504 від 29.03.2020 року укладено з дотриманням ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою та повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення міститься на сайті товариства, а тому посилання позивача на недобросовісність дій відповідача та введення його в оману є безпідставним. Крім того звертає увагу суду на те, що [PERSON] неодноразово укладав із даним товариством Кредитні договори, які належним чином ним виконані. Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідача зобов`язано надати суду договір позики, укладений між ним та [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов прохав задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «Укр Кредит Фінанс», будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 березня 2020 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0351- 6504, за умовами якого товариством надано позивачу грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити нараховані проценти за користування Кредитом: сума кредиту 7000 грн, нараховані проценти 1960 грн, строком на 14 днів, тобто до 11 квітня 2020 року. У пункті 4 договору визначено, що розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Річна відсоткова ставка складає 730%. Сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128,00% від суми кредиту або 8960,00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 28% від суми кредиту або 1960,00 грн (у грошовому вираженні) (пункт 5 договору). Пунктом 6 договору передбачено, що у разі неповернення позичальником суми кредиту у строк, визначений цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити за весь час прострочення до 2% пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Пунктом 8 Договору також визначено, що цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит ( які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких розміщено на вебсайті Кредитодавця та, відповідно, укладає договір ( а.с. 36). Позивач у позовній заяві зазначає, що між ним та відповідачем укладено договір, відповідно до якого [PERSON] отримав позику. Таким чином факт укладення договору та отримання позивачем позики останнім не оспорюється. Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» зареєстровано як фінансова установа відповідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ІК №116, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 1 серпня 2013 року (а.с.44). Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 8 червня 2017 року №2401 Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с.45). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» № 28-П від 25 лютого 2020 року затвердженні Правила надання споживчих кредитів, які розміщені на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» https://creditkasa.ua. Правила надання споживчих кредитів, затверджені наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» перебу- вають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який зазначений в наданому суду примірнику договору, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 ( провадження № 61-9071св20) від 07.10.2020 року; від 12 січня 2021 року в справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав cпоживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зазначені норми при укладенні Кредитного договору дотримані. Посилання [PERSON] на те, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, відповідачем не надано повної інформації щодо умов договору, на нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом договору про надання фінансового кредиту. З урахуванням того, що договір укладено строком на 14 днів, посилання позивача на норми Закону України "Про споживче кредитування" є помилковим, оскільки цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця (п.1.ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. При подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, враховуючи, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed