Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що з відповідачем, з яким перебувала у шлюбі по 12.08.2008 року, має сина ,[PERSON] , [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. 22.03.2013року уклала новий шлюб , у зв*язку із чим змінила прізвище на [PERSON] З метою оздоровлення дитини, розширення її кругозору та загального розвитку у неї є можливість виїжджати з сином за кордон,а саме, до країн Шенгенської угоди та Канади. Однак без згоди батька виїхати з дитиною за кордон неможливо, а отримати дозволу від батька дитини у неї не має змоги, оскільки він відмовився надати такий дозвіл, а на даний час у зв*язку із проведенням на Луганщині АТО вона цього зробити не може, бо відсутній зв*язок з батком дитини, який участі у вихованні дитини не приймає, сином не піклується і долею сина не цікавиться. У зв*язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за межі України до країн Шенгенської угоди та Канади без обмеження кількості поїздок та їх тривалості неповнолітньому сину без згоди та супроводу батька до досягненням сином 16-річного віку та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів на сина, [PERSON]. В судовому засіданні позивач не була присутньою, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв*язку із дальністю її проживання. Відповідач , який зареєстрований в м.Ровеньки Луганської області, що на непідконтрольній державі Україна території, про час та день слухання справи повідомлений через оголошення в газеті « Урядовий кур*єр» № 86 від16.05.2015року. З заявою про слухання справи у його відсутності відповідач до суду не звертався. Відповідно до вимог ст.. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про час і місце слухання справи з часу опублікування оголошення . У відповідності із ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсут-ності відповідача. Дослідивши надані до позову письмові докази, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33). Зокрема, у порядку, передбаченому ч.2 ст.4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують, відповідно до цього Закону, право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання такої і оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2). З указаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII). Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.20120року №724) , встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред*явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Ст.141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. В суді встановлено, що сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір*ю в м.Мукачево Закарпатської області. Перераховуючи в позові підстави для надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, позивачем вказується про можливість дитини їздити на відпочинок для оздоровлення та для розширення його кругозору до різних країн світу. Однак позивачем не визначена країна, куди вона має бажання вивезти дитину та не конкретизований час поїздок. Дозвіл без обмеження його відповідним часом чи періодом до досягнення дитиною повноліття дійсно може стати підставою для перебування дитини за кордом досить тривалий не обмежений час, що може порушувати батьківські права відповідача та реально позбавити його права на спілкування з сином та на участь у його вихованні та розвитку, тим паче, що багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон України, а останній такого дозволу не надав та чинить у цьому перешкоди. . Також не надано доказів в необхідності [PERSON] лікуватися. Враховуючи те, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на багаторазові не визначені конкретним часом виїзди дитини за кордон до різних країн світу до досягнення 16-річного віку без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, позивачем не надано доказів відмови батька в наданні дозволу у виїзді дитини за кордон, суд, розглядаючи позовну вимогу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed