Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про виселення її та інших осіб, які зареєстровані та (або) проживають у квартирі [ADDRESS]. Обгрунтовує позов тим, що 02 вересня 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір № DOXGGL40000046, умов якого відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 19 червня 2013 року в рахунок погашення її заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на зазначену квартиру. З цих підстав позивач вважає, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу Української РСР зазначене рішення суду є підставою для виселення всіх мешканців квартири, на яку звернуто стягнення. Відповідачу направлялося письмове повідомлення про необхідність звільнення житлового приміщення, однак у добровільному порядку вимоги банку не задоволені. У судовому засіданні представник позивача Дудниченко К.Ю. позов підтримала з викладених у позовній заяві обставин та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала, пояснивши, що не відмовляється від зобов'язань за кредитним договором. Натомість банком умисно створюються перешкоди для їх належного виконання. Крім цього, ухвалою Харцизького міського суду Донецької області від 14 березня 2014 року рішення про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] скасоване. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 02 вересня 2005 року між позивачем Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № DOXGGL40000046, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 16800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 серпня 2025 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 вересня 2005 року між сторонами укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 19 червня 2013 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DOXGGL40000046 від 02 вересня 2005 року в розмірі 38346,37 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США становить 306387 гривень, звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Як слідує з реєстру поштових відправлень рекомендованих листів ПАТ КБ «Приватбанк» з претензіями до боржників за 12 грудня 2013 року, [PERSON] направлено претензію з вимогою у тридцятиденний строк із дня її отримання звільнити квартиру [ADDRESS]. З пояснень відповідача [PERSON] у судовому засіданні судом установлено, що такої вимоги банку вона не отримувала та разом із своїм чоловіком [PERSON] і двома дітьми продовжують фактично проживати у зазначеній квартирі. Факт проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], без реєстрації, підтверджується довідкою № 6, виданою 14 березня 2014 року ОСББ «Енергетик». Ухвалою Харцизького міського суду Донецької області від 14 березня 2014 року рішення Харцизького міського суду Донецької області від 19 червня 2013 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] скасоване, справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення призначено до судового розгляду. На даний час зазначена цивільна справа перебуває у провадженні суду, рішення за наслідками її розгляду не ухвалене. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду за умови, якщо мешканці добровільно не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення у справі, що розглядається, відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS], підстав для виселення відповідача [PERSON] та інших осіб, які проживають у вказаному житловому приміщенні, немає. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про виселення є безпідставним, а тому до задоволення не підлягає. На підставі наведеного, відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст ст. 9, 109 ЖК УРСР,

Outcome: dismissed