Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2015 між ним та [PERSON] укладено договір страхування № ПСЖ0196а/15к, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER]. У період дії договору страхування застрахований автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.05.2015. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2015 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 3203,81 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу завдані збитки у розмірі 3203,81 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн. Ухвалою судді від 29.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. Від представника АТ «СК «АХА Страхування» Гусєва П.В. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», а тому відповідальність за відшкодування даної майнової шкоди лягає на страховика. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. 24.02.2015 між АТ СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ПСЖ0196а/15к, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER], терміном дії з 25.02.2015 по 24.02.2016. 27.05.2015 о 15 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. Березняківської та пр. П.Тичини в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2015, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністравтиної відповідальності (а.с. 18). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.05.2015 за участю автомобіля «Лексус», д.н.з. [NUMBER], та застрахованого автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER], є відповідач [PERSON] Відповідно до страхового акту № 1.003.15.07682/VESKO12391 від 29.05.2015 та розрахунку страхового відшкодування від 29.05.2015, розмір страхового відшкодування складає 3203,81 грн. Вказана сума коштів 02.06.2015 перерахована позивачем на користь потерпілого [PERSON], про що свідчить відповідне платіжне доручення. Згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За приписами ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Отже, положеннями Закону, який регулює дані відносини, встановлено обов'язковість страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, за експлуатацію транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачається відповідальність (ст.126 КУпАП), а також умови чинності договору обов'язкового страхування. Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З положень ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Пежо», який належить страхувальнику, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винен відповідач. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем «Лексус», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» на підставі полісу №АІ4329734, який на момент вчинення ДТП був чинний (а.с. 56). За приписами ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», розмір завданих позивачу збитків (3203,81 грн.) не перевищує страхового ліміту (мінімальний розмір якого становить 50000,00 грн. на одного потерпілого), то на думку суду питання стягнення цього страхового відшкодування повинно вирішуватися між позивачем та ПАТ «СК «Скайд». Між тим, доводи представника позивача, що ним з незалежних від нього причин пропущений річний строк для звернення до ПАТ «СК «Скайд», а тому у останнього не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, про ДТП позивач дізнався 27.05.2015, постанова суду, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності винесена 25.06.2015, тоді як з заявою про направлення йому копії постанови позивач звернувся лише у лютому 2016 року. Будь-яких обставин, які свідчили б про неможливість позивача звернутися з такою заявою раніше, останнім не наведено. Відтак, суд доходить висновку, що у позові слід відмовити з підстав наведених вище. З викладеного,

Outcome: dismissed