Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

03.02.2015 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Із позову вбачається, що у 2008 році позивач придбав автомобіль DAEWOO FSO LANOS TF69YЗНГ, двигун [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2008 року випуску, який був зареєстрований за позивачем. 07.05.2014 року позивач надав доручення на відповідача на право розпорядження свого автомобіля. 22.09.2014 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про скасування довіреності на право розпорядження зазначеного автомобіля, яку було зареєстровано в реєстрі за № 1363. Після 22.09.2014 року позивач неодноразово повідомляв відповідача про скасування довіреності на право розпорядження автомобілем та просив відповідача повернути автомобіль. Однак вимоги позивача відповідач залишив без відповіді та задоволення. Просить винести рішення, яким витребувати у відповідача [PERSON] належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль DAEWOO FSO LANOS TF69YЗНГ, двигун [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та передати автомобіль позивачу [PERSON] Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином та не надав до суду заяви про відкладення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п.2 статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Позивач просить суд витребувати спірне майно у відповідача, посилаючись в якості правової підстави своїх позовних вимог на статтю 387 ЦК України. Зазначеною нормою ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, позивачем заявлено віндикаційний позов - позов не володіючого власника до незаконно володіючого не власника з метою відновлення порушеного володіння річчю шляхом вилучення її у натурі. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Управління державної автоінспекції центру ДАІ 1413 (ЦНППВАЗ м. Краматорськ) станом на 29.01.2015 року за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб DAEWOO FSO LANOS TF69YЗНГ, двигун [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 11) Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) 07.05.2014 року [PERSON] була надана довіреність [PERSON] на розпорядження транспортним засобом, а саме: автомобілем DAEWOO FSO LANOS TF69YЗНГ, двигун [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яка була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 8) 22.09.2014 року [PERSON] надав приватному нотаріусу Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] заяву про скасування довіреністі на право розпорядження належного позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіля DAEWOO FSO LANOS TF69YЗНГ, двигун [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9) Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 22.09.2014 року на підставі заяви позивача [PERSON] було припинено дію довіреності від 07.05.2014 року на розпорядження транспортним засобом (а.с. 10) Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбаченим процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. У відповідності до ст.400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено своє право власності на спірний автомобіль, який знаходиться у володінні відповідача [PERSON] та в судовому засіданні знайшло своє підтвердження і незаконність володіння відповідачем цим майном. Оскільки відповідач [PERSON] незаконно, без відповідної правової підстави утримує автомобіль, що належить [PERSON], порушуючи тим самим права позивача, як власника вказаного майна, тому позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та доведеними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору, які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved