Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

03 грудня 2013 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки про визнання недійсними заяви про відмову від спадщини , свідоцтва про право на спадщину, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку уточнила, та просить суд визнати недійсною її відмову від спадщини на користь [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] після смерті [PERSON] Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яку вона за заповітом заповідала онучці- відповідачці по справі. Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері , її рідна сестра померла в 2008 році, а відповідачка доводиться позивачці племінницею. В період з квітня 2010 року до 31 січня 2011 року позивачка перебувала в тяжкому фізичному та моральному стані, страждала на тяжку хворобу легенів, знаходилась на лікуванні у медичних закладах та у психіатра, приймала медикаменти , дія окремих з яких викликала у неї психічні розлади . Перебуваючи у такому психічно-емоційному стані , який не дозволяв їй правильно оцінювати свої дії та керувати ними, вона в листопаді- грудні 2010 року в приміщенні Харцизької державної нотаріальної контори підписала заяву про відмову від спадщини на користь відповідачки, після чого державний нотаріус Харцизької державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчила свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] Вважає, що вона підписала заяву про відмову від спадщини на користь відповідачки, знаходячись в психічно-емоційному стані, який не дозволяв їй правильно оцінювати свої дії та керувати ними. Дана відмова про відмову відповідно до вимог ст..225 ЦК України має бути визнана недійсною, а також недійсним має бути визнано свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала . Представник позивачки підтримав її позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, та пояснила, що померла [PERSON] була її рідною бабкою, з якою вони разом мешкали тривалий час і вона доглядала за бабусею, яка заздалегідь склала заповіт про спадкування квартири онучкою. Мати відповідачки померла в 2008 році. Бабуся з дідусем раніше допомагали позивачці , передали їй майно , тому бабуся казала , що квартира буде онучці. . [INFO] року бабуся померла. 27 жовтня 2010 року відповідачка надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 2 листопада 2010 року тітка [PERSON] у нотаріуса оформила заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , куди ходила разом із її свекрухою . Відповідачка в цей час знаходилася на роботі , спілкувалась із тіткою телефоном . [PERSON] була повністю адекватна, нормально спілкувалася з нею по телефону, ніхто її не примушував писати відмову від спадщини. Вважає, що [PERSON] є здоровою людиною , та відповідала за свої дії на час підписання даної заяви. 4 грудня 2010 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав її доводи, та просив в задоволенні позову відмовити. 3-тя особа - Державний нотаріус Харцизької державної нотаріальної контори [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що 27 жовтня 2010 року до нотаріальної контори звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту, який було посвідчено державною нотаріальною конторою 13 травня 1994 року . При подачі заяви про прийняття спадщини було заведено спадкову справу та [PERSON] роз'яснено діюче законодавство щодо право осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, зокрема непрацездатних дітей померлої, і [PERSON] вказала, що є така особа - [PERSON], 1952 року народження, донька померлої, її тітка , яка є непрацездатною за віком. 2 листопада 2010 року до нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про відмову від обов'язкової частки спадщини після смерті [PERSON], при цьому заява подана й про відмову від спадщини взагалі на все майно, де б воно не знаходилось, та з чого воно не складалось. Заява зареєстрована в реєстрі за № 1-1451 від 02.11.2010 року. При посвідченні даної заяви нотаріусом було встановлено особу [PERSON], та перевірена її дієздатність, яка сумнівів не викликала, оскільки [PERSON] чітко надавала відповіді на поставлені їй запитання, та повідомила причину звернення до неї, як до нотаріуса. [PERSON] також було роз'яснено діюче цивільне законодавство. Сумнівів в її дієздатності не виникло, підпис під заявою поставлено чітко. 04 грудня 2010 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Вважає, що підстав для задоволення позову немає. Суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом являється особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту , половину частки , яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено , що [PERSON] , яка померла [INFO] року, на випадок своєї смерті 13 травня 1994 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом , яким зробила розпорядження, а саме, належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла своїй внучці [PERSON] (а.с.9, 63, 66) 27 жовтня 2010 року [PERSON] звернулась до Харцизької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В даній заяві зазначено, що є спадкоємець, що має право на обов'язкову частку - це донька померлої [PERSON] (а.с.60) Судом також встановлено, що [PERSON] [INFO], мала право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки є непрацездатною за віком, та 02 листопада 2010 року заявою в нотаріальній конторі відмовилась від прийняття спадщини. З заяви [PERSON] "Про відмову від спадщини", яка надійшла в Першу Харцизьку державну нотаріальну контору 02 листопада 2010 року (вх. № 1032), вбачається, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], та після її смерті залишилась спадщина. Заповіт померла залишила на ім'я [PERSON]. Заповіт посвідчено Першою Харцизькою державною нотаріальною конторою р. № 2080 від 13.05.1994 р. Заповіт не скасовано, не змінено. Вона є спадкоємцем , що має право на обов'язкову частку - [PERSON], 1952 р.н. - донька. Вона відмовляється від прийняття спадщини за законом, або заповітом, або заповідальним розпорядженням на грошові внески. а також від обов'язкової частки в спадщину (де б спадщина не знаходилась та в чому б не складалась). Зміст ст..1268-1301,1273,1274 Цивільного кодексу їй роз'яснено. Вона повідомила, що не знаходиться в алкогольному, наркотичному або іншому стані, усвідомлює значення своїх дій, зміст заяви зрозуміло. На зазначеній заяві стоїть підпис [PERSON], який зроблено у присутності державного нотаріуса Першої Харцизької державної нотаріальної контори [PERSON], та яким зроблено запис, що особу [PERSON], яка підписала документ, встановлено за паспортом [NUMBER], виданим 20 червня 1997 року Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області, та дієздатність перевірено. (а.с. 62) Свідок [PERSON], сусідка відповідачки , пояснила, що [PERSON] проживала з бабою - [PERSON] Останні 3 роки перед смертю [PERSON] хворіла, та казала їй, що бажає, щоб після її смерті квартира залишилась онуці. З [PERSON] не знайома, проте зі слів [PERSON] їй було відомо, що вона її старша дочка, яка мешкає в місті Шахтарську . Свідок [PERSON] . пояснила, що проживала по сусідству з [PERSON], та знала [PERSON] , як її доньку, [PERSON]- як сусідку. Обставини, при яких [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті [PERSON] їй невідомі, однак, від [PERSON] їй було відомо, що доньці - [PERSON] вона вже залишила квартиру в Шахтарську, та бажає залишити онучці [PERSON] квартиру , в якій вони мешкали в місті Харцизьку. Свідок [PERSON] ., свекруха відповідачки , пояснила, що спілкувалась з [PERSON] після смерті [PERSON] , коли в листопаді 2010 року ходила разом із нею до нотаріуса, коли вона відмовилася від спадщини після смерті матері [PERSON] В той день вона зустрілась з [PERSON] на вокзалі, після чого вони разом пішли до нотаріусу та по дорозі спілкувались . Коли зайшли до нотаріуса , [PERSON] спілкувалася з нотаріусом , а потім написала заяву про відмову від спадщини . При цьому [PERSON] поводила себе природне та адекватно, ніяких дій, які б свідчили про її психічний розлад , не виявляла. Згідно виписки з історії хвороби [PERSON] знаходилася на лікуванні в Шахтарському міському протитуберкульозному диспансері , видано лікарняний лист з 8 квітня 2010 року по 31 січня 2011 року. З довідки Шахтарської центральної міської лікарні вбачається , що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 2010 року з діагнозом: розлад особистості та поведінки, обумовлений органічним захворюванням головного мозку. Відповідно до частини 5 статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Частиною 1 статті 225 ЦК України, на яку посилається позивачка, передбачено, що правочин , який дієздатна фізична особа вчинила у момент , коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та / або/ не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб , чиї цивільні права або інтереси порушені. Ухвалою суду від 05 лютого 2014 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу. Актом судово-психіатричної експертизи № 144а/280а встановлено, що [PERSON] у період укладення нею юридичного правочину - підписання відмови від спадщини від 02 листопада 2010 року яким-нібито психічним розладом , при якому вона не могла би усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждала, а виявляла - астенічний синдром внаслідок тяжкого соматичного захворювання (легкий когнітивний розлад, який сочетається з системним соматичним розладом в редакції МКБ-10) . [PERSON] в період укладення нею юридичного правочину - підписання відмови від спадщини від 02 листопада 2010 року у стані тимчасового розладу психіатричної діяльності не знаходилась. [PERSON] в період укладення нею юридичного правочину - підписання відмови від спадщини від 02 листопада 2010 року по психічному стану могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналізуючи всі докази в їх сукупності , суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ствердження позивачки про те, що вона на час складення заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та / або/ не могла керувати ними, та в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed