Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (далі УПСЗН), начальника УПСЗН Соборної районної у місті Дніпрі ради [PERSON], про стягнення з УПСЗН Соборної районної у місті Дніпрі ради на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 50\~000,00 грн., завданої протиправними діями щодо відмови у наданні довідки на безоплатне зубопротезування (з урахуванням уточнених вимог в частині найменування відповідача). В обґрунтування позову зазначив, що 23.03.2016 він звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до УПСЗН у Жовтневому районі міста Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні довідки на безоплатне зубопротезування та зобовязання видати йому довідку. Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправними рішення УПСЗН у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у наданні [PERSON] довідки на безоплатне зубопротезування, викладені у листах від 03.11.2015 № 7167 та від 01.12.2015 року № Д-12(15). Вказує, що він є ветераном праці та інвалідом ІІ групи загального захворювання. У 2015 року він звернувся до УПСЗН із заявою про надання довідки на безоплатне зубопротезування, але отримав письмову відмову за підписом керівника управління [PERSON], у звязку із чим був вимушений тривалий час доказувати право на безоплатне зубопротезування у судовому порядку. Впродовж усього часу він страждав від зубного болю, який відображався і на загальному стані здоров'я, а також естетичному вигляді порожнини рота, що спричиняло багато дискомфорту в повсякденному житті. Від протиправних дій відповідача він зазнав душевних страждань, його повсякденне життя змінилося, оскільки він відчував дискомфорт при спілкуванні, не міг нормально харчуватися та ходити в туалет. Противоправні дії відповідача, які підтверджені судовим рішенням, призвели до страждань, знаходяться у тісному прямому звязку із даними діями. Оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 22, 23, 1173, 1174 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 34.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральна (немайнової) шкоди», просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення на позов, в яких відзначив, що згідно бази даних Єдиного Державного автоматизованого реєстру осіб (ЄДАРО), які мають право на пільги, позивач перебуває на обліку в УПСЗН, як ветеран праці та інвалід II групи загального захворювання. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» ветеранам праці надаються пільги у т.ч. і на першочергове безплатне зубопротезування, за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, норми цього Закону в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сімї при наданні пільг набувають чинності з 1 липня 2015 року. На виконання зазначеного Закону Урядом прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї» (далі - Порядок). Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг залежно від середньомісячного сукупного доходу сімї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами. Згідно п. 10 Порядку структурний підрозділ з питань соціального захисту населення видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу, у т.ч. на безоплатне зубопротезування відповідно до законодавства. 04.08.2015 управління звернулось за розясненнями до Мінсоцполітики стосовно надання пільг окремим категоріям громадян, на яке 24.09.2015 отримано розяснення згідно якого відповідно до п. 10 Порядку довідки для отримання пільг надаються з урахуванням доходу лише пільговика. 02.11.2015 позивач звернувся до УПСЗН з питання видачі довідки сукупного доходу сімї в зубопротезний відділ лікарні ім. «Мечнікова». Листом управління від 03.11.2015 за № 7167 позивачу відмовлено, так як його середньомісячний дохід в розрахунку на одну особу складає 2\~391,73 грн., що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (1 710,00грн.). Внаслідок уточнення розміру пенсії [PERSON] 09.11.2015 управлінням зроблений запит на адресу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі, від якого 23.11.2015 отримано довідку про розмір виплаченої пенсії [PERSON] за період з 01.01.2015 по 30.06.2015. 24.11.2015 позивач звернувся до УПСЗН з питання видачі йому довідки сукупного доходу. 01.12.2015 управлінням надіслана відповідь про те, що при визначенні права на отримання пільг з 01.07.2015 по 31.12.2015 управлінням врахована уточнююча довідка управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі. Середньомісячний дохід [PERSON] склав 1 793,80грн., що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Листом управління від 25.03.2016 № 1825 [PERSON] повідомлено про те, що оскільки його середньомісячний дохід за попередні шість місяців не перевищує величину доход, який дає право на податкову соціальну пільгу з 01.01.2016 (1 930,00грн.), він має право на отримання відповідної довідки на зубопротезування. 05.04.2016 управління видало [PERSON] довідку про право на отримання пільг з 01.01.2016 по 30.06.2016, форма якої затверджена наказом Мінсоцполітики та автоматично формується базою ЄДАРО. Відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки спір між сторонами зводиться до оскарження позивачем дій управління щодо відмови у видачі довідки на право на отримання пільг на зубопротезування, викладених у листах управління від 03.11.2015 № 7167 та від 01.12.2015 № Д-12 (15). Позивач звертався до управління із заявами, у яких стверджував про факт відмови йому, як інваліду II групи, у видачі довідки про право на отримання пільг із зубопротезування. Після чого звернувся до суду із даним позовом про стягнення моральної шкоди. Проте до випадків, які містяться у ч. 2 ст. 1167 ЦК України, наведені позивачем у позові обставини не відносяться. Згідно із роз'ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32.03.1995 №4 (із змінами і доповненнями від 25.05.2001 № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом. Відповідач вважає, що позивачем з огляду на приписи ст.ст. 58, 60 ЦПК України не доведено спричинення матеріальної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо) та наявності причинно-наслідкового зв'язку між моральними стражданнями і діями управління. До того ж пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, у звязку з чим суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 № 389. Даними нормативно-правовими актами не передбачено відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволені позову. Вислухавши в судовому засіданні позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є ветераном праці та інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням ветерана праці та довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 6, 7). У звязку із необхідністю у зубопротезуванні у 2015 року [PERSON] звернувся до УПСЗН із заявою про надання довідки на безоплатне зубопротезування. 04.08.2015 УПСЗН звернулось за розясненнями до Міністерства соціальної політики України стосовно надання пільг окремим категоріям громадян, на яке 24.09.2015 отримало розяснення про те, що відповідно до п. 10 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389, видаються довідки для отримання пільг з урахуванням доходу лише пільговика. 02.11.2015 позивач звернувся до УПСЗН з питання видачі довідки сукупного доходу сімї в зубопротезний відділ лікарні ім. «Мечнікова» (а.с. 39). Листом УПСЗН від 03.11.2015 за № 7167 позивачу надана відповідь про те, що його середньомісячний дохід в розрахунку на одну особу складає 2 391,73 грн., що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (1 710,00грн.), у звязку з чим управління не має законних підстав для видачі довідки на безоплатне зубопротезування (а.с. 38). Внаслідок уточнення розміру пенсії [PERSON] 09.11.2015 УПСЗН зроблено запит на адресу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі, яке 23.11.2015 надало довідку про розмір виплаченої пенсії [PERSON] за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, що видно з листа УПСЗН від 01.12.2015 (а.с. 42). 24.11.2015 позивач знову звернувся до УПСЗН з питання видачі йому довідки сукупного доходу (а.с.43). 01.12.2015 УПСЗН надіслана відповідь про те, що при визначенні права на отримання пільг з 01.07.2015 по 31.12.2015 УПСЗН врахована уточнююча довідка управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі. Середньомісячний дохід [PERSON] склав 1 793,80грн., що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (а.с. 42). Листом УПСЗН від 25.03.2016 № 1825 [PERSON] повідомлено, що його середньомісячний дохід за попередні шість місяців не перевищує величину доход, який дає право на податкову соціальну пільгу з 01.01.2016 (1 930,00грн.), і він має право на отримання відповідної довідки на зубопротезування (а.с.44). 05.04.2016 УПСЗН видано [PERSON] довідку про право на отримання пільг з 01.01.2016 по 30.06.2016, форма якої затверджена наказом Міністерства соціальної політики України та автоматично формується базою ЄДАРО (а.с. 44). Стаття 1167 ЦК України містить загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно із ч. 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів . Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору . Тобто, при вирішенні даної справи, суду повинен встановити наявність шкоди, протиправність діяння (незаконність винесеного рішення) та наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діями органів держави, а саме УПСЗН при відмові у видачі довідки. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . У березні 2016 [PERSON] звертався до суду із позовною заявою до УПСЗН у Жовтневому районі міста Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні довідки на безоплатне зубопротезування та зобовязання видати йому довідку. Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.04.2016 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 8, 9). Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправними рішення УПСЗН у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у наданні [PERSON] довідки на безоплатне зубопротезування, викладені у листах від 03.11.2015 № 7167 та від 01.12.2015 року № Д-12(15) (а.с. 10). Як вбачається з рішення суду апеляційної інстанції, підставою для відмови [PERSON] у видачі довідки на безоплатне зубопротезування в 2015 році, що викладено в листах УПСЗН від 03 листопада та від 1 грудня 2015 року, став висновок відповідача, що середньомісячний дохід позивача перевищує величину податкової соціальної пільги (1710 грн.). При цьому відповідач брав до уваги не середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу, а особистий дохід пільговика. Згідно п. 10 Порядку видача пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо), віднесено до повноважень структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, тобто є компетенцією відповідача. Така позиція відповідача не відповідає вимогам законодавства, а саме п. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та Порядку №389, в яких право на отримання пільг поставлено в залежність від середньомісячного доходу сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу. Посилання відповідача на лист Мінсоцполітики від 11.09.2015 року № 1355/5/75-15, в якому розяснено, що для визначення доходу пільговики відносно права на інші види пільг, відмінних від житлово-комунальних послуг, слід враховувати розмір доходу лише пільговика, колегія суддів вважає недоречними, оскільки лист Міністерства не є нормативно-правовим актом і, відповідно, джерелом права. А викладені в ньому розяснення не випливають зі змісту законодавства. Про хибність таких розяснень свідчить і той факт, що в 2016 році Кабінет Міністрів України постановою від 27.01.2016 р. № 36 доповнив пункт 4 Порядку № 389 абзацем другим, яким конкретизував коло осіб, яких слід відносити до членів сімї пільговика під час підтвердження права на пільги з безоплатного придбання ліків за рецептами лікарів та зубопротезування відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Такими вважаються: дружина (чоловік); неповнолітні діти (до 18 років); батько, мати дитини-пільговика. Встановлено, що в 2015 році до членів сімї позивача відносилась дружина, дохід якої у вигляді пенсії складав до вересня 2015 року 1 073,98 грн., а з вересня 2015 р. 1 198,98 грн. Отже середньомісячний дохід сімї пільговика в 2015 році був нижчим податкової соціальної пільги, а відтак позивач мав право на отримання довідки на безоплатне зубопротезування за ознакою рівня доходу, тому відповідач в листах від 03 листопада та від 01 грудня 2015 року протиправно відмовив у наданні такої довідки. Разом з тим, позивач в позові просив визнати протиправними дії УПСЗН щодо відмови у наданні довідки, але при цьому посилався на те, що відмова була викладена у листах УПСЗН, які позивач отримував на свої звернення. За таких обставин колегія суддів вважає, що порушення прав позивача відбувалось не в результаті дій відповідача, а в результаті прийнятих ним рішень за результатами розгляду заяв позивача і саме про ці прийняті рішення, а не про дії, УПСЗН повідомляло позивача в своїх листах від 03 листопада та від 01 грудня 2015 року. Отже, задля ефективного та належного захисту порушених прав позивача визнанню протиправними підлягають саме рішення відповідача, оскільки дій на порушення прав позивача УПСЗН не вчинялось. Отже, внаслідок саме протиправних рішень УПСЗН було порушено право позивача на отримання довідки, але не внаслідок його дій. В своєму позові позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок протиправних дій відповідача, а не його рішень про відмову у видачі довідки на пільгове зубопротезування. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, на всі його звернення УПСЗН надані вмотивовані відповіді. Тобто, його звернення не залишені без реагування. Відповідач дійсно вживав заходи щодо можливості зясування питання про підставність видання позивачу довідки, зокрема звертався за розясненнями до Міністерства соціальної політики України та із запитом до органу Пенсійного фонду України для зясування порядку та підстав визначення доходу. Отже, в матеріалах відсутні докази, які б вказали, що УПСЗН своїми діями спричинило шкоду позивачу. Медичні документи, виписки з медичних карт позивача, надані в судовому засіданні датовані 17.09.2009, 30.09.2009, 17.08.2010, 04.12.2015 стосуються загального захворювання позивача, у звязку із яким йому присвоєна група інвалідності - захворювання прямої кишки, яке він отримав заздалегідь до звернення до УПСЗН та до суду. Жодних медичних документів, які б підтверджували, що він звертався до медичної установи, стоматолога з проблемою гострого зубного болю у період звернення до відповідача із заявами про видачу довідки або ж до суду - не надано. Для стягнення моральної шкоди необхідні три умови, а саме протиправність дій, шкода та причинний звязок між дією та шкодою. Як вбачається з матеріалів, позивачем не доведено ані факту спричинення шкоди, ані того, що саме діями відповідачем УПСЗН завдано йому моральну шкоду, а ні самого розміру моральної шкоди (50\~000,00 грн.). Крім того, згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, у звязку з чим суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389. Дані нормативно-правові актами не передбачають підстав відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з прохальної частини позову, вимоги до начальника Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради [PERSON] позивачем не заявлені і навіть не вмотивовані, хоча позивач зазначає її як відповідача у справі. Виходячи із установлених судом обставин, начальник УПСЗН не повинен відповідати за даним позовом, оскільки вимоги про стягнення з неї моральної шкоди не заявлені, позивачем не зазначено у чому полягають її протиправні дії. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed