Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на 5/6 часток земельної ділянки площею 3,82 га згідно державного акта серії [NUMBER] та 5/6 часток земельної ділянки площею 0,92 га згідно державного акта серії [NUMBER], після померлого [INFO] [PERSON] посилаючись на те, що він як спадкоємець за заповітом останнього, своєчасно прийняв спадщину, так як подав до держнотконтори відповідну заяву, але не може оформити свої права в позасудовому порядку в зв'язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відзиві на позов відповідач [PERSON] просила відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог з посиланням на те, що фактично спору не існує, так як оригінали правовстановлюючих документів весь час знаходилися у неї, а тому для визнання їх втраченими не було ніяких підстав, що не позбавляє позивача оформити свої спадкові права у позасудовому порядку. Відповідач не заперечує проти успадкування позивачем частки спадкового майна через нотаріальну контору (а.с. 59-60). У запереченнях на відзив позивач просив врахувати, що про відсутність у нього оригіналів державних актів відповідачу було відомо з початку публікації оголошення у газеті «Трудова слава» від 25 листопада 2017 року та подання самої позовної заяви до суду, однак остання протягом шести місяців спостерігає за подіями в Ічнянському районному суді, не надаючи йому оригіналів державних актів, таким чином навмисно перешкоджаючи та унеможливлюючи оформити йому свої спадкові права (а.с. 97). За заявою позивача (а.с. 18), ухвалою суду від 18 грудня 2017 року замінено первісного відповідача - Рожнівську сільську раду Ічнянського району Чернігівської області на належного - [PERSON] (а.с. 27-28). За заявою представника позивача [PERSON] (а.с. 70), ухвалою суду від 23 квітня 2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про тлумачення змісту заповіту (а.с. 71-72). За заявою представника позивача [PERSON] (а.с. 79), ухвалою суду від 17 травня 2018 року було поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 80-81). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з посиланням на зазначене у відзиві на позов, крім того зазначив, що позивач не звертався до відповідача ні в усній ні в письмовій формі з проханням надати йому оригінали державних актів з метою оформлення ним спадщини, хоча про їх наявність неодноразово наголошувалося стороні позивача. Позивач та відповідач у судове засідання не з»явилися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4), після смерті якого відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 3,82 га та 0,92 га згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8, 9, 10), спадщину після якого прийняли [PERSON] як спадкоємець за заповітом померлого (а.с. 5, 21), який подав до держнотконтори заяву про прийняття спадщини (а.с. 31) та [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, оскільки має обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, так як на день смерті свого сина (а.с. 62) була непрацездатною за віком, а також подала до держнотконтори заяву про прийняття спадщини (а.с. 32). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року витлумачено заповіт від 20 серпня 2015 року, посвідчений секретарем Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 41, вчинений заповідачем [PERSON] на користь [PERSON], що він розповсюджується також на земельну ділянку площею 0,92 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 77-78). Відповідно до довідки виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Чернігівської області № 577 від 15 листопада 2017 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] один (а.с. 6). 17 листопада 2017 року до Ічнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, належні померлому [PERSON], звернувся [PERSON] (а.с. 35), якому було відмовлено у видачі таких свідоцтв у зв»язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв»язок [PERSON] - матері померлого, яка 26 червня 2017 року подала заяву про прийняття спадщини після померлого сина, що підтверджується постановою зазначеної вище нотаріальної контори № 2489/02-31 від 17 листопада 2017 року (а.с. 11, 36). Як убачається з матеріалів, підставою для подання позивачем даного позову до суду стала втрата державних актів на право власності на земельну ділянку, належних померлому [PERSON], про що було опубліковано оголошення у газеті «Трудова Слава» від 25 листопада 2017 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Ураховуючи, що всіх спадкоємців першої черги після померлого [INFO] [PERSON] було троє: мати - [PERSON] та дочки - [PERSON], [PERSON], тому у разі спадкування за законом частка відповідача становила б 1/3, при цьому беручи до уваги, що дочки померлого не прийняли спадщину, тому розмір належної обов»язкової частки [PERSON] складає 1/6 (1/3:2). Розмір же спадщини [PERSON] як спадкоємця за заповітом у такому разі складає 5/6 часток. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Незважаючи на отримання позивачем відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, суд вважає, що позивачем передчасно поданий до суду позов, оскільки як було встановлено судом, оригінали державних актів, які оглядалися у судовому засіданні, весь час зберігалися у відповідача [PERSON], а тому позивач безпідставно звернувся до редакції газети «Трудова Слава», через яку подав оголошення про їх втрату. Разом з цим суд враховує, що позивач не звертався до відповідача з проханням надати йому оригінали правовстановлюючих документів з метою оформлення ним спадщини, а посилання [PERSON] про умисне перешкоджання [PERSON] в оформленні його спадкових прав нічим не підтверджене. Таким чином позивач не позбавлений права оформити спадщину у позасудовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed