Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У січня 207 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 25 червня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту у сумі 56 959,77 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75%. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] має заборгованість в розмірі 78 276,02 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 061 151,24 грн.), яка складається з боргу за кредитом - 59 993,77 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 579 746,05), прострочена заборгованість за кредитом - 1 077,05 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 28 360,70 грн.), заборгованість по сплаті відсотків - 18 282,25 дол. США(в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 481 405,19 грн.). Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 78 276,02 дол. США; судові витрати стягнути з відповідачів. При розгляді справи відповідачка подала зустрічний позов. Свої вимоги мотивувала тим, що умови кредитного договору мають відповідати Закону України «Про захист прав споживачів». Просила суд визнати кредитний договір №014/9408/74/57145 від 25 червня 2007 року з моменту його укладення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року зустрічний позов залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. У судове засідання відповідачка не з'явилась. Подала суду відзив на позовну заяву. Вказала, що банком порушено правила видачі кредиту, тому відсутні підстави для визнання факту видачі кредиту, чим сам порушив умови кредитного договору. Жодного кредиту у валюті вона не отримувала, а фактично отримала кошти в розмірі 287 646,84 грн. Тому фактично були змінені умови кредитного договору щодо валюти правочину. За час дії договору вона фактично повернула банку 377 041,5 грн., тому наданий розрахунок банком не відображає дійсного стану сплати кредиту. Також банк не надав підтвердження направлення їй вимоги про погашення заборгованості, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості достроково, а сама вимога є недійсною. Просила відмовити в задоволенні позову. Також [PERSON] направила до суду клопотання про призначення експертизи, яке до суду надійшло 19 квітня 2018 року, тобто після закриття підготовчого судового засідання. Дане клопотання не містило мотивування щодо поважності причин нез'явлення його на підготовчому судовому засіданні. При цьому суд враховує, що за її клопотанням ухвалою суду від 07 червня 2017 року судом вже призначалась експертиза, яка повернулась без виконання. Жодних додаткових клопотань про витребування/надання доказів [PERSON] не заявила у разі складнощів в отриманні доказів. Відповідно до ст. 222 ЦПК України дане клопотання залишається судом без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 80ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 25 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9408/74/57145, за яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також виконати інші зобов'язання, визначені цим договором. У п.1.1, 1.2, 2.1 договору визначено, що кредитор надає кредит в розмірі 56959.77 дол. США на строк користування до 25 червня 2027 року, зі сплатою відсотків у розмірі 13,750% річних, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обов'язки за договором у повному обсязі. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами кредитного договору, п.3,5 [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. У п.10 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. У п.6.5 кредитного договору вказано, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Також сторони при укладенні договору погодили, що таке дострокове погашення позичальником заборгованості має бути здійснене протягом 30 календарних днів з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення. З поданого суду розрахунку, встановлено, що [PERSON] у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених платежів. Станом на 19.12.2016 року має заборгованість в розмірі 78 276, 02 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 061 151, 24 гривень) у тому числі: - заборгованість за кредитом - 59 993, 77 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 579 746, 05 гривень) в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 077, 05 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 28 360, 70 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 18 282, 25 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 481 405, 19 гривень). Представником позивача до матеріалів справи було долучено копії повідомлень про вручення вимог про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, що були особисто отримані відповідачем 10.03.2016 року, про що зроблені відповідні відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у банку виникло право дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. У своїх запереченнях [PERSON] вказувала на тотожність спорів. Враховуючи обгрунтування позовних вимог по даній цивільній справі, та обгрунтування позовних вимог по іншій цивільній справі, суд вважає, що дані спори хоч і виникли між тими самими сторонами, про той часмий предмет, але підстави позову є різними. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповдіач в свою чергу не надав свого розрахунку, а призначена експертиза не була проведена. Враховуючи строки розгляду справи, відстуність обгрунтованих пояснень щодо неможлиовсті надати докази своєчасно, тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 78 276, 02 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 061 151, 24 гривень) у тому числі: - заборгованість за кредитом - 59 993, 77 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 579 746, 05 гривень) в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 077, 05 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 28 360, 70 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 18 282, 25 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 481 405, 19 гривень). При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 30 917, 27 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру. На підставі наведеного, оцінюючи кожний доказ окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «РАйффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 78 276, 02 дол. США( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 061 151, 24 грн. а також судового збору в сумі 30 917, 27 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved