Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

21.04.2015р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 30.09.2014р. квартири за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], застосувавши наслідки недійсності договору, та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2014р. квартири за вказаною адресою, укладений між [PERSON] та [PERSON], застосувавши наслідки недійсності договору, вказуючи, що 21.06.2003р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, 20.09.2012р. шлюб розірвано. Під час знаходження у шлюбі сім'я [PERSON] отримала кредит для будівництва та придбання житла, та придбала вказану квартиру. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.03.2014р. за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири. Незважаючи на це, відповідач [PERSON] 30.09.2014р. без згоди позивача, продав вказану квартиру, що є об'єктом спільної сумісної власності, таким чином, договір купівлі-продажу від 30.09.2014р. враховуючи, що він укладений без дозволу позивача та суперечить правам та інтересам позивача та її дітей, в силу ст.ст. 203, 215, 369 ЦК України, є недійсним, та до нього мають бути застосовані наслідки недійсності. Крім того, оскільки спірна квартира була повторно перепродана 03.10.2014р., тобто через 3 дні після укладення першого договору, є підстави вважати, що такий перепродаж здійснений з метою ускладнення розгляду справи. 08.09.2015р. позивач уточнила позовні вимоги, просить визнати недійсним з вищевказаних підстав договір купівлі-продажу від 30.09.2014р., та оскільки після укладення недійсного правочину, було укладено ще один, тому відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України, просить витребувати у [PERSON], як добросовісного набувача, у спільну часткову власність позивача та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивач, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та треті особи не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні уточнених вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вказав, що з позовом не згоден, оскільки рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014р. по справі №490/12373/14-ц, припинено право спільної сумісної власності на спірну квартиру, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 11/196 частки спірної квартири, та визнано за [PERSON] право приватної власності в цілому на спірну квартиру. Після чого [PERSON] продав квартиру, гроші спрямував на погашення кредиту. Твердження позивача про те, що вона є власником 1/2 частини квартири на підставі рішення суду від 19.03.2014р., суперечить нормам ст. 334 ЦК України, так як її право власності не зареєстровано. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення проти позову, згідно яких заперечує проти позову, так як позивач не надала доказів на підтвердження права власності на спірну квартиру, а саме даних про державну реєстрацію права власності на частку квартири. [PERSON] є добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу від 03.10.2014р., а заявлений позов порушує її права як власника. У задоволенні позову просить відмовити. Від представника третьої особи реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON], та від служби у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради [PERSON], надійшли заяви про розгляд справи у відсутність представників третіх осіб. Відповідач [PERSON], треті особи приватні нотаріуси Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та [PERSON]про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. З 21.06.2003р. по 20.09.2012р. [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвання рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва /а.с. 8,9/. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а,с. 10,11/. 01.07.2008р. між [PERSON] та ТОВ МЖК "Миколаївмолодьбуд" укладений інвестиційний договір №31 про інвестування будівництва житла, згідно із яким об'єкт інвестування - [ADDRESS]. 22.10.2010р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014р. встановлено, що з моменту укладення кредитного договору до моменту припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] - лютий 2011р., позивачем зроблено платежів за 11 кварталів, що були спільними сумісними коштами подружжя, тобто, під час спільного проживання, сторонами фактично сплачено 11/98 часток спірної квартири, що є майном нажитим під час шлюбу, частка [PERSON] складає 11/196. Вказаним рішенням суду припинено право спільної сумісної власності [PERSON] на спірну квартиру, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] в якості компенсації вартості 11/196 часток квартири, визнано за [PERSON] право власності в цілому на квартиру /а.с. 78-80/. 30.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної квартири /а.с. 20-21/. 03.10.2014р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] /а.с. 22-23/. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач вказуючи, що 1/2 частина спірної квартири належить їй на праві власності, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів. Так, згідно заочного рішення Центрального районного суду від 19.03.2014р., за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/2 частці [ADDRESS] /а.с. 18-19/. Однак, вимоги ч.4 ст. 334 ЦК України щодо необхідності реєстрації права власності на нерухоме майно, [PERSON] не виконані. При цьому рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014р. припинено право спільної сумісної власності [PERSON] на спірну квартиру, визнано за [PERSON] право власності в цілому на квартиру. Таким чином, відповідач [PERSON] правомірно уклав договір купівлі-продажу спірної квартири від 30.09.2014р. одноособово без дозволу [PERSON], тому підстав для визнання вказаного договору недійсним немає. А за такого, немає підстав для витребування квартири згідно ст. 388 ЦК України, у [PERSON] Зважаючи на викладене, позов задоволенню не підлягає за безпідставністю вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Outcome: dismissed