Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про поновлення на роботі та відшкодування компенсації за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником війни та працював у приватному акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» на посаді радника голови правління по технічним питанням з 31.12.2010. За час роботи на вказаній посаді, заслужив повагу колективу, дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни до нього жодного разу не застосовувались. Наказом № 18-к від 04.07.2019 його звільнено з посади радника голови правління з технічних питань ПРАТ «Черкаське хімволокно» згідно з п.1 ст 40 КЗпП України за скороченням штату. Підставою для видання вказаного наказу послугував наказ № 10 від 13.03.2019 «Про скорочення штату ПРАТ «Черкаське хімволокно», згідно з яким із штатного розпису підприємства виведено посаду радника Голови правління з технічних питань, яку обіймав позивач. 14 березня 2019 року близько 12 год до нього в кабінет зайшов [PERSON] та повідомив, що керуюча компанія вимагає його звільнення у зв`язку з оптимізацією чисельності штату. Від цих розмов стан позивача погіршився, тому він звернувся за медичною допомогою та перебував на стаціонарному лікуванні до 03.07.2019. Коли позивач 04.07.2019 вийшов на роботу, голова правління ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON]. запропонував йому написати заяву про звільнення за власним бажанням. На прохання з`ясувати причини звільнення позивачу було відмовлено та вручено наказ № 18-к від 04.07.2019 про його звільнення. Вказує, що з наказом про скорочення чисельності штату його ніхто не ознайомлював, попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату ніхто не вручав. Акт про відмову поставити підпис на підтвердження отримання попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників від 13.03.2019 є повністю сфальшованим. Враховуючи викладене, просить суд визнати наказ про його звільнення незаконними, поновити на посаді радника голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно» з технічним питань, стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 150000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.08.2019 позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про поновлення на роботі та відшкодування компенсації за час вимушеного прогулу і моральної шкоди залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. До суду 21.08.2019 надійшло клопотання позивача про усунення недоліків разом з копіями документів для направлення відповідачу та копіями позовної заяви без правок шариковою ручкою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.08.2019 відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано строк відповідачу для подачі відзиву на позов. Відповідачем 18.09.2019 скеровано до суду відзив на позов, у котрому просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що 13.03.2019 у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці на ПРАТ «Черкаське хімволокно» було видано наказ № 10 «Про скорочення штату ПРАТ «Черкаське хімволокно». Цим наказом із штатного розпису підприємства виведено посаду радника голови правління з технічних питань, яку обіймав позивач. 13 березня 2019 року позивача було ознайомлено із змістом наказу про скорочення штату та надано примірник попередження про наступне звільнення позивача. Оскільки на підприємстві станом на 13.03.2019 були відсутні вакантні посади для можливості переведення позивача на іншу роботу, то йому інша посада не пропонувалася. Позивач відмовився розписатися в отриманні попередження про наступне звільнення, що підтверджується відповідним актом про відмову від 13.03.2019. З наступного дня позивач перебував на лікарняному та на роботу вийшов лише 04.07.2019. У цей же день, позивачу було персонально письмово повідомлено про наявність у штатному розписі ПРАТ «Черкаське хімволокно» вільних двох посад: посада директора з капітального будівництва та посада начальника контрольно-ревізійного відділу та запропоновано написати заяву на переведення на одну із вакантних посад. Позивач відмовився поставити підпис про отримання ним повідомлення про переведення на іншу вакантну посаду про що комісією було складено відповідний акт. Надалі позивачу був вручений наказ № 18-к від 04.07.2019 про звільнення його з посади радника голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно» згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки позивач відмовився розписатися про ознайомлення з наказом, комісією був складений акт. Звільнення позивача відбулося з дотриманням його прав на працю та у відповідності до норм трудового законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Смоляр О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Позивач суду пояснив, що 13.03.2019 він пропрацював повний робочий день і ніякого наказу про скорочення чисельності штату та попередження про наступне звільнення ніхто йому не оголошував та не вручав. Після 15 години він перебував у міській раді на прийомі у [PERSON] з приводу вирішення питання про коректування проекту по тепловій мережі по вул.Семеренківська в м.Черкаси. Фальсифікація цих документів підтверджується порушенням хронології записів у Журналі реєстрації наказів з основної діяльності підприємства та не зазначення в оскаржуваному наказі № 18 - к від 04.07.2019 повідомлення про наявність вільних посад в штатному розписі, акта про відмову від запропонованих посад при скороченні штату. Вважає, що повідомлення та акт від 04.07.2019 виготовлені після його звільнення та звернення до суду з даним позовом. Крім того, вказує, що мало місце приниження його честі та гідності, дії відповідача призвели до зниження ділової репутації, як керівника, чим спричинено маральну шкоду, розмір котрої оцінює в на суму 150000 грн. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Колотило Л.М. позовні вимоги позивача не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні із підстав, викладених у відзиві. Пояснила, що звільнення позивача відбулось із дотриманням його гарантій, пільг і компенсацій, передбачених законом. Позивача було звільнено з посади радника голови правління з технічних питань на підставі п. 1 ст 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату. Позивача персонально та письмово було повідомлено про наступне звільнення з займаної ним посади, однак він відмовився поставити підпис про отримання попередження. Оскільки станом на 13.03.2019 на підприємстві були відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування, позивачу переведення на іншу посаду не пропонувалося. У зв`язку із відмовою позивача в отриманні письмового попередження про наступне звільнення, комісією цього ж дня був складений відповідний акт. У період із 14.03.2019 по 03.07.2019 позивач був відсутній на роботі у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності. 04.07.2019 позивачу запропоновано переведення на одну із вакантних посад, але він відмовився, про що був складений відповідний акт. Так як позивач не виявив бажання перевестись на іншу посаду, відповідач мав усі законні підстави для розірвання трудового договору в порядку п. 1 ст 40 КЗпП України. Відмова позивача від ознайомленням з письмовим повідомленням про наявність вільних посад та з оскаржуваним наказом зафіксована у відповідному акті комісії. Також вказала, що при здійсненні реєстрації наказу № 10 від 13.03.2019 «Про скорочення чисельності штату» в журналі наказів з основної діяльності підприємства працівником підприємства допущено помилку щодо нумерації та хронологічного запису. Наголошувала, що ця помилка не впливає на чинність наказу, оскільки він дійсно був виданий та доведений до відома позивача 13.03.2019. Незначні порушення реєстрації наказів по підприємству жодним чином не порушують трудові права позивача та не спростовують факт виконання роботодавцем вимог трудового законодавства щодо дотримання процедури вивільнення працівника за скороченням чисельності штату. Зазначила, що по даному факту на підприємстві було проведено службову перевірку, за результатами якої вказано відповідальним особам про недопущення таких порушень у роботі. Заслухавши думку сторін, покази свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] 12.02.1996, видної на ім`я [PERSON] , останній 01.12.2010 прийнятий наказом № 12-к на посаду радника Голови правління ВАТ «Черкаське хімволокно» з технічних питань. Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Черкаське хімволокно», оформленим протоколом № 18 від 15.04.2011, змінено тип товариства з відкритого на публічне, встановлено повне найменування товариства - Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно». Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкаське хімволокно», оформленим протоколом № 27 від 20.04.2018, змінено тип акціонерного товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство. Наказом № 10 від 13.03.2019 «Про скорочення штату ПРАТ «Черкаське хімволокно» із штатного розпису підприємства виведено посаду радника Голови правління з технічних питань. Затверджено з 01.06.2019 зміни до штатного розпису підприємства згідно додатку № 1. В матеріалах справи наявна копія письмового персонального попередження позивача про наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності працівників від 13.03.2019. Згідно з Актом від 13.03.2019 про відмову поставити підпис на підтвердження отримання попередження про наступне звільнення у зв`язку із скороченням, комісія у складі директора з безпеки ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON]., головного бухгалтера [PERSON]., начальника відділу безпеки [PERSON] зафіксувала факт оголошення та вручення позивачу о 15 год 10 хв 13.03.2019 попередження про скорочення на ПРАТ «Черкаське хімволокно» посади радника голови правлінні з технічних питань та відсутність на підприємстві вакантних посад, які б могли бути запропоновані для подальшого працевлаштування. [PERSON] розписатися в отриманні попередження відмовився. У період з 14.03.2019 по 03.07.2019 позивач перебував на лікуванні у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до Акту про відмову [PERSON] від запропонованих посад при скороченні штату від 04.07.2019 комісія у складі директора з безпеки ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON]., головного бухгалтера [PERSON]., начальника відділу безпеки [PERSON] зафіксувала факт вручення позивачу о 10 год 00 хв 04.07.2019 у кабінеті голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON]. письмового повідомлення про наявність у штатному розписі підприємства вільних двох посад, а саме: посади директора з капітального будівництва ПРАТ «Черкаське хімволокно» з штатним окладом 38320 грн та посади начальника контрольно-ревізійного відділу ПРАТ «Черкаське хімволокно» з штатним окладом 14910 грн. Запропоновано написати заяву про переведення на одну із вільних посад, але позивач відмовився ставити підпис про його отримання та заперечив переведення його на іншу посаду. Суд дослідив повідомлення про наявність в штатному розписі ПРАТ «Черкаське хімволокно» вільних посад від 04.07.2019, підписане головою правління [PERSON] , згідно з яким позивачу запропоновано написати заяву про переведення на одну із вільних посад на підприємстві. Відповідно до наказу № 18-к від 04.07.2019 [PERSON] , радника голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно» з технічних питань, 04.07.2019 звільнено з роботи згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно з ст. 44 КЗпП України. Виплатити грошову компенсацію за 211 календарних днів невикористаної відпустки. Згідно з актом від 04.07.2019 про відмову поставити підпис на підтвердження отримання наказу № 18-к від 04.07.2019 про звільнення, комісія у складі директора з безпеки ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON]., головного бухгалтера [PERSON]., начальника відділу безпеки [PERSON] зафіксувала факт вручення [PERSON] наказу про звільнення із займаної посади у зв`язку із скороченням штату, від підпису останній відмовився. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка за підписом голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно», відповідно до якої середньоденна заробітна плата [PERSON] - радника голови правління з технічних питань без відрахувань складає 3 093,75 грн. Позивачем заявлено клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] , відповідачем заявлене клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , пояснив суду, що він працював на підприємстві на посаді начальника відділу капітального будівництва. У середині березня 2019 року, точної дати він не пам`ятає, його та [PERSON] позивач запросив до себе в кабінет для обговорення плану поточних робіт по реконструкції тепломережі. Під час наради до кабінету зайшов директор [PERSON] , а тому присутні вийшли. Перебуваючи в коридорі, він почув як [PERSON] повідомив [PERSON] про розпорядження щодо його звільнення. Надалі стало відомо, що позивач захворів. Це був останній день коли свідок бачив позивача на роботі, обставини та причини звільнення позивача із роботи йому не відомі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він знайомий з позивачем близько 25 років. [PERSON] звернувся до нього з питанням реконструкції тепломережі по вул. Симиренківській в м. Черкаси. В своєму архіві свідок залишив екземпляр відповідного плану реконструкції, на якому міститься резолюція, печатка, підпис та дата - 13.03.2019. Тобто, саме у цей день, позивач подав йому вкзаний план і ним були погоджені відповідні зміни. Прийом громадян здійснюється ним у другій половині дня, як правило з 14.00 до 16.00 год, але, при необхідності, може здійснювати прийом і після 16 год. Точного часу зустрічі із позивачем 13.03.2019 у приміщенні Черкаської міської ради не пам`ятає, але це були години прийому. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що з 2015 року по теперішній час обіймає посаду голови правління ПРАТ «Черкаське хімволокно». З метою оптимізації фонду оплати праці ним у березні 2019 року було прийнято рішення про скорочення штату, а саме: вивести з штатного розпису посаду радника голови правління з технічних питань ПРАТ «Черкаське хімволокно». У зв`язку з тим, що свідок з 11.03.2019 перебував у відпустці, тому дав вказівку виконуючому обов`язки голови правління Біда О.В. підготувати наказ про скорочення чисельності штату та провести процедуру вивільнення згідно норм чинного трудового законодавства. Після виходу на роботу по завершенню відпустки йому стало відомо, що [PERSON] знаходиться на лікарняному. 04.07.2019 [PERSON] вийшов на роботу і повідомив, що писати заяву про звільнення за власним бажання не бажає. Свідок, зрозумівши, що позивач налаштований конфліктно, тому запросив директора з безпеки ПРАТ «Черкаське хімволокно» [PERSON] головного бухгалтера [PERSON]. та начальника відділу безпеки [PERSON] та в їх присутності повідомив [PERSON] про наявність в штатному розписі вільних 2 посад, а саме: директора з капітального будівництва ПРАТ «Черкаське хімволокно» та начальника контрольно-ревізійного відділу ПРАТ «Черкаське хімволокно». Він особисто пропонував [PERSON] написати заяву про переведення на одну із вільних посад, проте останній відмовився. Свідок розпорядився задокументувати відмову про отримання письмового повідомлення про вакантні посади та переведення на іншу вакантну посаду актом про відмову, що й було зроблено. Стверджував, що 04.07.2019 він особисто, як голова правління, підписав наказ про звільнення позивача з роботи та одразу запропонував [PERSON] ознайомитися з ним під розпис. Але останній знову відмовився ставити свій підпис, що також було зафіксовано актом. Наголошував, що позивач примірники письмового повідомлення про наявність в штатному розписі вільних посад та наказу про звільнення з роботи забрав із собою. Також, додав, що в журналі наказів з основної діяльності підприємства було виявлено помилку щодо присвоєння номеру наказу та хронологічного порядку його реєстрації. Однак, допущення помилки стосовно дати видачі наказу № 10 від 13.03.2019 про скорочення штату ПРАТ «Черкаське хімволокно» та його змісту виключається. По даному факту в січні місяці 2020 року на підприємстві було проведено службову перевірку, за результатами якої попереджено відповідальну за ведення журналу наказів з основної діяльності [PERSON] про не допущення в подальшому в роботі таких порушень. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює директором з безпеки на ПРАТ «Черкаське хімволокно». 13.03.2019 виконуючий обов`язки голови правління Біда О.В. запропонував вручити [PERSON] попередження про наступне звільнення у зв`язку з скороченням чисельності штату. Після обідньої перерви свідок разом із начальником відділу безпеки [PERSON], головним бухгалтером [PERSON] зайшли до кабінету позивача, де він зачитав [PERSON] зміст попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності штату та передав йому один примірник. Позивач від підпису про отримання попередження відмовився. Надалі [PERSON] , разом з [PERSON] та [PERSON] пішли до його кабінету, де склали акт про відмову [PERSON] поставити підпис на підтвердження отримання попередження про наступне звільнення. 04.07.2019р. [PERSON] було запрошено до кабінету голови правління, де у присутності [PERSON] та [PERSON] , голова правління [PERSON]. повідомив [PERSON] про вакантні посади та запропонував написати відповідну заяву. Так як позивач категорично відмовився від написання заяви про переведення на іншу посаду, голова правління розпорядився виготовити відповідний акт про відмову та наказ про звільнення позивача. Цього ж дня у присутності [PERSON] , [PERSON] свідок надав [PERSON] наказ про звільнення із займаної посади у зв`язку із скороченням штату. Оскільки останній відмовився розписатися про отримання наказу, свідок, [PERSON] та [PERSON] склали відповідний акт. Зазначає, що позивач повідомлення про вакантні посади та примірник наказу про звільнення забрав із собою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює начальником відділу безпеки. 13.03.2019 він разом із [PERSON] та [PERSON] після обіду зайшли до кабінету [PERSON] , де [PERSON] зачитав позивачу попередження про наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності штату. Оскільки [PERSON] відмовився ставити підпис про отримання даного повідомлення, тому свідок підписав відповідний акт. На початку липня 2019 року свідка було запрошений до кабінету голови правління, де також знаходився [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У їхній присутності [PERSON] повідомив позивача про наявність на підприємстві вакантних посад директора з капітального будівництва та начальника контрольно-ревізійного відділу та запропонував написати відповідну заяву про переведення. Позивач відмовився від написання заяви про переведення на іншу посаду та від підпису про отримання цього повідомлення, про що було складено відповідний акт. Надалі голова правління розпорядився виготовити наказ про звільнення позивача. Через 10-15 хвилин вони знову всі разом зайшли до кабінету [PERSON] , де позивачу було вручено наказ про звільнення, за отримання якого він відмовився розписуватися. Це також було зафіксовано у відповідному акті. Свідок додав, що [PERSON] категорично відмовлявся ставити свій підпис в документах, при цьому забрав із собою всі примірники вручених йому документів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює на ПРАТ «Черкаське хімволокно» головним бухгалтером. 04.07.2019 його було запрошено до кабінету голови правління товариства [PERSON] . Він разом з [PERSON] та [PERSON] зайшли до кабінету, де також знаходився [PERSON] . Голова правління повідомив останнього про те, що його посада скорочена та на підприємстві наявні дві вакантні посади, а тому [PERSON] необхідно написати відповідну заяву про переведення на одну із вільних посад. Однак [PERSON] відмовився розписуватися про отримання повідомлення про вакантні посади та писати заяву про переведення, наполягав на залишенні його на посаді радника голови правління з технічних питань. Свідок разом з [PERSON] та [PERSON] склали акт про відмову позивача від запропонованих посад. Через деякий час [PERSON] приніс наказ про звільнення позивача, однак останній також відмовився в ньому розписуватися, про що знову було складено відповідний акт, де він і розписався. Свідок наполягав на тому, що позивачу 04.07.2019 пропонувалися вакантні посади, але він від них відмовився. Згідно з положеннями абзацу першого статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", суди зобов`язані з`ясувати, чи працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі N 800/538/17 зроблено висновок, що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі N 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків. Порівняльний аналіз штатних розписів ПРАТ «Черкаське хімволокно», затверджених станом на 01 березня 2019 року та на 01 червня 2019 року свідчить про те, що дійсно мало місце саме скорочення посади радника голови правління з технічних питань, оскільки, як вбачається із наданих письмових доказів, станом на 01.06.2019 у штаті ПРАТ «Черкаське хімволокно» посада радника голови правління з технічних питань відсутня. Як встановлено судом, позивач був персонально попереджений про скорочення займаної ним посади радника голови правління з технічних підстав 13.03.2019, а звільнений 04.07.2019, тобто після закінчення двомісячного строку з моменту його персонального попередження, в день звільнення з позивачем здійснено повний розрахунок належних йому сум, а тому суд дійшов висновку про дотримання процедури звільнення. Суд критично оцінює покази позивача про не вручення йому 13.03.2019 попередження про наступне звільненні у зв`язку із скороченням штату, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні актом від 13.03.2019 про відмову поставити підпис на підтвердження отримання попередження про наступне звільнення у зв`язку із скороченням, письмовим попередженням позивача про наступне звільнення від 13.03.2019 та поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] , які підтвердили оголошення позивачу змісту попередження. Показання свідків є послідовними, узгоджуються між собою та дослідженими судом письмовими доказами. Крім цього, позивач у судовому засіданні не заперечував, що він дізнався про майбутнє звільнення від директора [PERSON] , після чого його стан здоров`я погіршився та він тривалий час перебував на лікуванні. Крім того, суд критично оцінює твердження позивача про неповідомлення його 13.03.2019 про наступне звільнення в зв`язку з перебуванням його поза межами підприємства, а саме на прийомі у [PERSON] , оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б давали можливість чітко встановити точний час перебування позивача у той день у Черкаській міській раді, що в свою чергу не спростовує факту попередження його про наступне вивільнення. Посилання позивача на підробку наказу № 10 від 13.03.2019 «Про скорочення чисельності штату» у зв`язку із порушенням хронологічного порядку реєстрації його у журналі та присвоєння порядкового номеру не є підставою для задоволення позову, оскільки обов`язок стосовно ведення діловодства на підприємстві лежить на його посадових особах, правильність ведення діловодства перевіряється контролюючими органами та до компетенції суду не входить. Крім того, помилковість присвоєння порядкового номеру наказу та його хронологічної реєстрації не впливає на його зміст та чинність і не може свідчити про підробку. Суд також відхиляє доводи позивача щодо не пропонування йому переведення на іншу вакантну посаду у зв`язку із його не зазначенням у наказі про звільнення з роботи № 18-к від 04.07.2019. Такий аргумент спростовується дослідженими у судовому засіданні повідомленням про наявність у штатному розписі ПРАТ «Черкаське хімволокно» від 04.07.2019, актом про відмову від запропонованих посад при скороченні штату від 04.07.2019 та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт пропонування позивачу переведення на посаду директора з капітального будівництва або начальника контрольно-ревізійного відділу та відмову позивача від такого переведення. Крім цього, перелік обов`язкових реквізитів наказу підприємства визначений п. 4.4 Розділу 4 «Склад реквізитів документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 № 55. До обов`язкових реквізитів наказу про звільнення належить: назва організації, назва виду документа, дата складання, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис. Оскаржуваний наказ містить всі необхідні реквізити, а не зазначення відповідачем у переліку підстав для його винесення повідомлення про наявність у штатному розписі вільних посад не спростовує наданих відповідачем доказів про виконання ним обов`язку щодо пропонування позивачу перед звільнення перевестись на іншу вакантну посаду. Докази про виготовлення повідомлення про наявність у штатному розписі вільних посад від 04.07.2019 та акту про відмову від запропонованих посад при скороченні штату від 04.07.2019 в інший час, ніж у них зазначений, у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На переконання суду, належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог стороною позивача суду надано не було, а стороною відповідача, в свою чергу, надано суду достатні докази, які поза розумним сумнівом доводять правомірність дій відповідача при вивільненні позивача в зв`язку із скороченням штату. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про те, що відповідач повідомив позивача про наступне вивільнення за два місяці, запропонував йому всі наявні на підприємстві посади за весь період до дня звільнення, на переведення на які позивач не надав згоду, а тому існують правові підстави для висновку, що при звільненні позивача в зв`язку зі скороченням штату працівників, роботодавцем дотриманий установлений законодавством про працю порядок й відсутні підстави для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а тому не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий зір компенсується за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed