Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

02 березня 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк») звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 16 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (найменування якого було змінено на ПАТ «Укрсиббанк» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11253453000 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 60\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у сумі 12,9 % річних строком до 15 листопада 2028 року. Сторонами було обумовлено, що погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами відбувається з 01 по 10 число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти. 04 лютого 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну та встановлений щомісячний платіж у розмірі 730,93 доларів США зі строком сплати 04-го числа кожного місяця. В цей же день між сторонами була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору, за умовами якої змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 15 листопада 2033 року. Також з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором, між Банком та [PERSON] 16.11.2007 року був укладений договір поруки. 17 березня 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до вказаного договору поруки, за умовами якого останній надав свою згоду забезпечувати змінене основне зобовязання. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, з квітня 2014 року не здійснює платежі з погашення кредиту у звязку з чим її заборгованість станом на 19.02.2015 рік становить 62\~280,90 доларів США з яких: 55\~138,80 доларів США кредитна заборгованість; 7\~142,10 доларів США заборгованість за відсотками, а також 23\~673,76 гривень нарахованої пені, з яких: 1\~982,10 гривень пеня за прострочення сплати кредиту; 21\~691,66 гривень пеня за прострочення сплати відсотків. За таких обставин просить стягнути у солідарному порядку на його користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 62\~280,90 доларів США та 23\~673,76 гривень нарахованої пені. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвали заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (назва якого була згодом змінена на ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] був укладений кредитним договір № 11253453000 за умовами якого Банк зобовязався надати кредит у сумі 60\~000 доларів США, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за їх користуванням у порядку та на умовах, визначених у Договір. Сторонами було погоджено, що позичальник за користування кредитними коштами сплачує банку відсотки у розмірі 12,9% річних, строк сплати відсотків з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані відсотки. Кінцевий строк повернення кредиту сторонами був визначений 15 листопада 2028 року. 04 лютого 2009 року між банком та [PERSON] були укладені додаткові угоди №2 та №3 до вказаного кредитного договору за умовами яких сторонами було погоджено, що сплата процентів нарахованих за цим договором за використання кредитних коштів в період з 01.12.2008 по 31.12.2008 рік здійснюється позичальником в період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 рік, встановлений інший кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 15 листопада 2033 року; а також визначено інший порядок повернення кредитних коштів сплата ануїтетних платежів розмір яких встановлений 730,93 доларів США відповідно. Також, 30 листопада 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до вказаного кредитного договору за умовами якої сторонами було погоджено, що у період з 04 грудня 2009 року по 03 січня 2010 рік розмір ануїтетних платежів становить 702,33 долари США; а у період з 04.01.2010 року до кінця терміну дії Договору 645,02 долари США. Згідно до\~статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З представленого позивачем розрахунку встановлено, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не у повному розмірі здійснює чергові платежі з погашення кредитної заборгованості та оплати процентів за його користування, у звязку з чим станом на 19 лютого 2015 рік її заборгованість за договором становить 62\~280,90 доларів США з яких: 55\~138,80 доларів США заборгованість за кредитом, 7\~142,10 доларів США заборгованість за відсотками, а також нарахована пеня у сумі 23\~673,76 гривень з яких 21\~691,66 гривень пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та 1\~982,10 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Також з матеріалів справи встановлено, що 16 листопада 2007 року між АКІБ «Укрссиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 158513. За умовами вказаного договору [PERSON] поручився відповідати перед банком за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 11253453000 від 16.11.2007 року у повному обсязі. 17 березня 2009 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до вказаного договору поруки за умовами якої сторонами було погоджено, що у звязку з укладенням Банком та [PERSON] Додаткових угод №2 та №3 від 04 лютого 2009 року, [PERSON], як поручитель, надає свою згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується Договором. Відповідно до приписів ч.1 ст.553 та ч.1 і 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Як встановлено зі змісту укладеного 16.11.2007 року договору поруки та додаткової угоди до нього від 17.03.2009 року між Банком та [PERSON] (розділ 3 «Строк дії договору і порядок його припинення») строк дії поруки між сторонами фактично не визначений, оскільки в ньому зазначено Договір дії до повного припинення всіх зобовязань Юоржника за Основним договором. За таких обставин в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як установлено, боржник [PERSON] (а відтак і поручителі) первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 листопада 2028 року, а згідно укладеної додаткової угоди до 15 листопада 2033 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати у визначену дату кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Як вбачається з представленого розрахунку заборгованості, [PERSON] перестала вносити щомісячні платежі з березня 2014 року. Саме з цього часу слід обраховувати строк за яким банк мав право звернутися до суду з вимогами до поручителя про погашення наявної заборгованості боржника. Таким чином з урахуванням дати звернення позивача до суду з вказаним позовом до [PERSON], як до поручителя за вказаним кредитним договором, та виходячи з встановленого графіку погашення кредитного договору і часу з якого вказана заборгованість виникла, з поручителя підлягає стягненню заборгованість яка виникла з 02.09.2014 року. В решті у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором слід відмовити у звязку з припиненням дії поруки. Отже виходячи з представленої довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №11253453000 від 16.11.2007 року станом на 19.02.2015 рік з [PERSON] (боржника за кредитним договором) та [PERSON] (поручителя) підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість яка виникла з 02.09.2014 року. Вказана заборгованість становить 58457,8 доларів США та нарахованої пенні у сумі 18867,78 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 54\~871,73 долари США; заборгованості за процентами - 3586,07 доларів США (7\~142,1 доларів США (загальна сума заборгованості за відсотками) 3\~556,03 долари США (заборгованість за відсотками станом на 29.08.2014 року); нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1586,00 гривень нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків - 17281,78 гривень. Решту заборгованості яка виникла до вказаної дати слід стягнути з [PERSON] (боржника), яка відповідно становить 3823,1 доларів США та нарахованої пені у сумі 4805,98 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 267,07 доларів СЩА; заборгованості за процентами - 3556,03 доларів США; нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту - 396,1 гривень. нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків - 4409,88 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь у сумі по 1827,00 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial