Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2007 року між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1743-Н (далі - кредитний договір). Відповідно до п.п.1.1, 1.3, 1.4 кредитного договору відповідач надав третій особі грошові кошти у сумі 50875,00 доларів США терміном до 12.12.2025 року під 12,39% річних. В забезпечення виконання зобов'язань третьої особи перед відповідачем, 12.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки. 31.08.2009 року між третьою особою та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої було внесено зміни до графіку погашення заборгованості та не погоджено з позивачем. У зв'язку з цим, без згоди поручителя були внесені зміни до зобов'язання позичальника, внаслідок чого були збільшені зобов'язання за договором поруки. Тому позивач просив суд визнати договір поруки припиненим та стягнути витрати, понесені на оплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Також пояснив, що про укладення додаткової угоди позивача ніхто не повідомляв, про її існування позивач дізналася випадково, а тому строки позовної давності позивачем не пропущені. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що відповідно до умов договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечуються нею, а відповідно до кредитного договору строк його виконання до 12.12.2025 року. Зміст додаткової угоди №1 від 31.08.2008 року не містить ознак зміни істотних умов договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди змінюється лише щомісячна сума платежу, крім того в період з 12.09.2009 року по 12.08.2010 року позичальник сплачує значно меншу суму погашення щомісячно. Відповідно до п.2 додаткової угоди - всі інші умови (умови про предмет, строк повернення, ціну, розмір процентної ставки) кредитного договору залишились без змін. Також зазначила, що позивачем пропущено строки позовної давності. Тому просила суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2007 року між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1743-Н, відповідно до умов якого відповідач надає третій особі у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50875,00 доларів США терміном до 12.12.2025 року під 12,39% річних. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 12.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за належне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 5.3 договору поруки вбачається, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно умов цього договору. 31.08.2009 року між третьою особою та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої було внесено зміни до графіку погашення заборгованості, всі інші умови договору залишилися без змін. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст..257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.4, ч.5 ст. 267 ЦК України). Враховуючи, що позивача не було повідомлено про укладення додаткової угоди між відповідачем та третьою особою, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст.559 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим (п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляджу цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, при розгляді справи не доведено, що додатковою угодою № 1, укладеною між відповідачем та третьою особою було змінено основне зобов'язання, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати стягуються стороні на користь якої ухвалено рішення або позов задоволено частково. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed