Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

06.12.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 08.04.2017р. померла її донька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла у встановленому законодавством порядку. За свого життя її донька розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, орієнтовним розміром 0.719 га, розташованої за межами населених пунктів на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, але в зв'язку зі смертю отримати правовстановлюючі документи на землю не встигла. Приватним нотаріусом Попільнянського нотаріального округу позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку тому, що відсутні правовстановлюючі документи. Тому [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації на своє ім'я земельної ділянки після смерті доньки [PERSON] 2 В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві підстав. Додатково пояснили, що в середині травня 2017 р. позивачка звернулась до ГУ Держгеокадастру в Житомирській області по питанню отримання права на земельну ділянку, правовстановлюючі документи на яку її донька в зв'язку зі смертю отримати не змогла. Однак в ГУ Держгеокадастру Житомирській області їй повідомили, що вона не має права на приватизацію вказаної земельної ділянки та порадила написати заяву з метою передання права на цю земельну ділянку іншій особі. Позивачка зробила так, як їй порадили: написала вказану заяву , до якої додала копію свідоцтва про смерть доньки, технічну документацію, яку остання виготовляла, та інші документи. В послідуючому позивачка ще декілька раз зверталась до посадових осіб ГУ Держгеокадастру з приводу оформлення прав на вказану земельну ділянку, однак їй постійно відмовляли. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю, подав до суду відзив на позовну заяву та пояснив, що донька позивачки за свого життя не оформила право власності на вказану земельну ділянку, а тому, відповідно, позивачка не має права на цю земельну ділянку. Також пояснив, що земельна ділянка, право на оформлення технічної документації з метою передачі у власність на яку було надано [PERSON], після смерті останньої була передана у приватну власність іншій особі - [PERSON], а тому позивачка не може мати право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Відповідач також послався на постанову ВАС України, якою, на його думку, підтверджується право Держгеокадастру надавати на одну і ту ж саму земельну ділянку дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність необмеженій кількості громадян, оскільки надання такого дозволу не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі. (а.с.123-125). Представник третьої особи - Чорнорудської сільської ради Ружинського району в судове засідання не з'явився, вказана сільська рада подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність її представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю(а.с.157). Третя особа -[PERSON] в судове засідання не з'явилась, будь-яких заяв, клопотань до суду не надала, про час та місце судового розгляду була повідомлена (а.с.153-155). \~ Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 08.04.2017р. , що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.45). Зі спадкової справи № 86/2017р., заведеної приватним нотаріусом Попільнянського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] відносно майна померлої 08.04.2017р. [PERSON], вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який у встановлений законом строк прийняв її спадщину, є її мати - [PERSON] - позивачка по справі (а.с.38-87). Листом-повідомленням від 29.11.2017р. за № 1686/02-14 позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0.7190 га, розташовану на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області за межами населеного пункту, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з відсутністю правовстановчих документів на вказану земельну ділянку ( а.с.87). 3 Як вбачається з наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.04.2016р. "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Ружинського району за межами населених пунктів Чорнорудської сільської ради, орієнованим розміром земельної ділянки 0.7190 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Згідно договору №1629360100090 від 12.08.2016р. , укладеного [PERSON] із землевпорядною організацією, був виготовлений проект землеустрою, відповідно до якого станом на 10.10.2016р. було вже погоджено зовнішні межі земельної ділянки, яка мала бути передана у власність [PERSON], та передано останній на зберігання межові знаки, місцезнаходження яких встановлювало межі та конфігурацію даної земельної ділянки (а.с. 98-108, оригінал додано до матеріалів справи). Судом встановлено, що позивачка зверталася 18.05.2017р. до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо прийняття рішення про надання права в порядку спадкування на завершення приватизації земельної ділянки та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку після смерті доньки, однак у вказаному їй було відмовлено, що не заперечується представником відповідача та доводиться наданими позивачкою письмовими доказами ( а.с.160-164). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або колективної власності за рішенням органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.\~\~ Аналізуючи норми законодавства, суд вважає, що у даному випадку до спадкоємців [PERSON] в порядку спадщини перейшло не право власності на земельну ділянку, якого не мала спадкодавець, а майнове право на приватизацію земельної ділянки, яке входить до спадкової маси. З огляду на це суд не бере до уваги заперечення відповідача про відсутність підстав для визнання права власності за позивачкою, позаяк таких позовних вимог до суду заявлено не було. Спадкодавець за життя розпочала процедуру приватизації, але не встигла завершити її і не набула права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, тому відповідне майнове право на приватизацію перейшло у спадщину до позивачки. Такий висновок суду узгоджується із роз'ясненнями Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/04-13 ( пункт 3.5), згідно яким, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування- права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю, на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. 4 Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 ст.122 ЗК України, у власність або у користування для всіх потреб передає центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, що передбачено ч.4 ст.122 ЗК України, тому ГУ Держгеокадастру у Житомирській області є належним відповідачем по даній справі. Посилання відповідача на те, що після відкриття спадщини [PERSON] і, відповідно, після переходу до позивачки прав та обов'язків (спадщини) останньої, наказом ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 14.08.2017р. затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність на ім'я [PERSON], та на роз'яснення, які містяться в постанові ВАС від 13.07.2017р. у справі № 821/445/16 відносно того, що "отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі" , не можуть бути підставою для відмови [PERSON] у реалізації її права на спадщину, оскільки, як зазначалось вище, позивачка не заявляла і, відповідно, суд не розглядає позовну вимогу щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на вказану земельну ділянку і питання щодо набуття позивачкою в послідуючому права власності на конкретну земельну ділянку також по даній справі не розглядалось. З вказаних підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved