Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. 15.02.1995 року його мати склала заповіт на його ім'я, відповідно до якого заповідала йому належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS]. Вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в зв'язку з втратою позивачем правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що вирішення справи по суті залишає на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19 вересня 1959 року Міським відділом РАЦСу м.Одеси вбачається, що батьками позивача - [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №2239. В матеріалах справи мається заповіт, складений 15 лютого 1995 року [PERSON], відповідно до якого остання заповідала належну її на праві особистої власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,0 кв.м., [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2/510. Відповідно до повідомлення БТІ м.Маріуполя №91/02-14 від 24 лютого 2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №6119 від 09 липня 1993 року. Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 29 березня 1995 року [PERSON] змінив прізвище на «Голубицький». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20 липня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла - [INFO], актовий запис №1136. Так, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], увійшла квартира [ADDRESS]. Відповідно до копії спадкової справи №159/2015 до майна померлої [PERSON], яка мається в матеріалах справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON] Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пахниць Н.В. від 17 лютого 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Так, судом встановлено, що позивачем до приватного нотаріуса правовстановлюючий документ на спадкову квартиру не надано, в зв'язку з його втратою. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved