Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

13.08.2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття належної їй земельної ділянки площею 0,18 га, розташованою за адресою: с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, вул. Калініна, посилаючись на те, що в 2014 році з відповідачем нею був укладений попередній договір про купівлю-продав вказаної земельної ділянки, але основний договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки відповідач відмовився укладати. Весною 2014 року відповідач незаконно, без її згоди, самовільно захопив вказану земельну ділянку, засадив її картоплею та зібрав урожай картоплі. Те ж саме він здійснив і у 2015 році. З приводу незаконного захоплення належної їй земельної ділянки вона неодноразово зверталася до відповідача, до сільської ради та до міліції і лише після звернення до суду з відповідним позовом, відповідач повернув їй земельну ділянку. Виходячи із середніх цін на картоплю та середньої врожайності відповідач отримав дохід за 2014 рік у сумі 8481,23 грн., за 2015 рік 10483,64 грн. (згідно приведеного у позові розрахунку), а всього незаконно одержав дохід в сумі 18964,87 грн., який є її неотриманим прибутком і який вона просить стягнути з відповідача на її користь як спричинену їй матеріальну шкоду (збитки). Також просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 15000 гривень, яка полягає в перенесених стражданнях, неможливості жити у звичному для неї режимі, постійними психологічними навантаженнями в звязку з розглядом справ у судах, тривалістю протиправної поведінки відповідача та постійним відчуттям приниження та втрати поваги з боку односельців у звязку з цим. З посиланням на ст. ст. 23, 231, 386, 1166, 1167 ЦК України, ст. 78 ЗК України просила задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що укладаючи попередній договір у 2014 році позивачка дозволила йому користуватися земельною ділянкою, а у 2015 році він її земельну ділянку нічим не засаджував і не користувався нею. Доказів самовільного зайняття змеленої ділянки позивачка суду не надала, а збитки вирахувані без врахування Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 07.08.2014 року позивачка є власницею земельної ділянки площею 0,1808 га в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області по вул. Калініна, кадастровий номер 6522386000:001:0484 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (а. с. 7). 27.01.2014 року між сторонами було укладено попередній договір, за яким зобовязались у майбутньому у строк до 31.12.2014 року укласти договір купівлі-продажу зазначеної вище земельної ділянки за ціною 2000 доларів США, половину з яких відповідач сплатив позивачці до підписання договору (а. с. 29-30). 27.01.2014 року між позивачкою, яка діяла від імені та в інтересах [PERSON], та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3611 га в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області по вул. Калініна та яка складалася із земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер 6522386000:001:0462 та площею 0,1111 га кадастровий номер 6522386000:001:0463 (а. с. 26-27). Зазначені вище земельні ділянки, щодо яких укладалися договори між сторонами 27.01.2014 року знаходяться поруч між собою, що сторонами не заперечувалося. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що у 2014 році відповідач садив картоплю на всій площі земельної ділянки в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області по вул. Калініна, а у 2015 році частина земельної ділянки відповідачем не оброблялася і поросла бурянами. У відповідності до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, позивачка оформила право власності на зазначену вище земельну ділянку лише 07.08.2014 року і до цього часу не має права вимагати компенсації збитків за протиправне використання зазначеної земельної ділянки будь-якою особою, в тому числі і відповідачем, оскільки доказів того, що позивачка мала право користування земельною ділянкою площею 0,1808 га в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області по вул. Калініна, кадастровий номер 6522386000:001:0484 до отримання нею свідоцтва про право власності на неї, позивачка суду не надала. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома попередніми елементами; г) вина особи, яка завдала шкоди. Фактичною підставою є вчинення правопорушення. Відсутність хоча б одного із чотирьох елементів унеможливлює настання цивільної відповідальності за спричинення шкоди. У відповідності до п. д) ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284 (далі по тексту Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Згідно п. 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. За пунктом 3 Порядку відшкодуванню підлягають, серед іншого, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Згідно з п. 4 Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості). У відповідності до пункту 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина. Таким чином, позивачка чи її представник, незважаючи на розяснення судом представнику права клопотати перед судом про призначення судової економічної експертизи та наслідків незявлення такого клопотання, не надала суду належних і допустимих доказів самовільного зайняття (захоплення) належної їй земельної ділянки відповідачем (які передбачені Порядком чи нормами КУпАП (відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП), розмір нарахованих нею збитків у виді неотриманого прибутку не відповідають вимогам Порядку та є фактично можливим валовим доходом, який би отримав відповідач, а неотриманим прибутком, оскільки неврахована собівартість вирощування картоплі, без врахування також цільового призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та можливості отримати на ній такі врожаї, з урахуванням родючості ґрунтів, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. Крім того, позивачкою недоведено факту спричинення їй моральної шкоди відповідачем та наявність причинно-наслідкового звязку між протиправними діями відповідача та спричиненою їй моральною шкодою. Надані представником позивачки копії квитанцій (а. с. 9-10) не свідчать про те, що саме позивачка понесла витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed