Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 7 квітня 2011 року він придбав у [PERSON] транспортний засіб Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. На виконання умов договору позивач оплатив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000 грн., про що останнім було складено розписку, а відповідач як продавець, передав позивачу вказаний вище автомобіль, про що між ними складено акт приймання - передачі. Крім того, позивач зазначає, що між ним та відповідачем [PERSON], як сторонами договору купівлі-продажу вчинено дії, які підтверджують факт укладення та факт виконання договору купівлі-продажу, а отже вважає, що в день підписання акту приймання-передачі транспортного засобу (7 квітня 2011 року) він набув право власності на транспортний засіб Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Звертає увагу суду на те, що доказами того, що автомобіль перебував в його власності є, зокрема: відповідні виписки з ДАІ про порушення ним, як водієм вказаного автомобіля правил дорожнього руху, придбання запчастин для його обслуговування; поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає, що його право власності на транспортний засіб Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] підлягає захисту в судовому засіданні, оскільки він дізнався про те, що на нього накладено арешт, а отже він не може вільно розпоряджатися своїм майном. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Крім того, підтвердив факт купівлі-продажу спірного транспортного засобу. Представник відповідача ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» - Скарбарчук О.Г. просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на доводи, викладені в запереченні на позовну заяву. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, а його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача [PERSON], представника відповідача ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що предметом даного спору є визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та зняття з нього арешту. Відповідно до довідки, виданої начальником ВРЕР - 7 УДАІ в м. Києві від 2 жовтня 2013 року транспортний засіб Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на праві власності за [PERSON] /а.с. 13/. В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу від 7 квітня 2011 року укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] який нотаріально не посвідчений /а.с. 6/. Згідно акту приймання-передачі від 7 квітня 2011 року, відповідач [PERSON] передав [PERSON] транспортний засіб Volkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] /а.с. 7/. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка, з якої вбачається, що [PERSON] продав автомобільVolkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на підставі генеральної довіреності № 912624 від 7 квітня 2011 року, а [PERSON] придбав вказаний автомобіль за 80 000 грн. /а.с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі Порядок). У п. 2 вказаного Порядку зазначено, що він є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Відповідно до п. 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до п. 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують правомірність придбання, транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є оформлені в установленому порядку укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, подається також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Відповідно до п. 40 Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу. Згідно п. 41 Порядку забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Відповідно до п. 42 Порядку у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються та видаються номерні знаки для разових поїздок. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідачем [PERSON] не було вжито жодних дій, передбачених Порядком, необхідних для державної реєстрації транспортного засобу за позивачем, оскільки сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу. На даний час право власності на автомобіль зареєстровано за [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку, що фактично волевиявлення позивача та відповідача [PERSON] було спрямоване саме на видачу відповідачем [PERSON] довіреності на право користування та розпорядження автомобілем. Вказані висновки узгоджуються і з письмовими доказами по справі, зокрема з розпискою від 7 квітня 2011 року, з тексту якої вбачається, що спірний автомобіль був проданий відповідачем [PERSON] позивачу по генеральній довіреності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, для пред'явлення позову про визнання права власності необхідними умовами є дві безумовні обставини: особа, яка звертається до суду повинна бути власником майна та це право повинно оспорюватися. Спірний автомобіль за позивачем у встановленому законом порядку не зареєстрований, право власності не виникло, правові підстави для обраного ним способу захисту в вигляді визнання за ним права власності на цей ТЗ за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів, відсутні. Також судом встановлено, що в ході виконавчого провадження ВП №39334100 щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь ТОВ з іноземними інвестиціями «Дікергофф Україна» на підставі постанови державного виконавця ДВС Дарницького районного управління юстиції від 6 серпня 2013 року на автомобільVolkswagen Transporter 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] було накладено арешт. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, незалежно від того чи знаходиться майно у самого боржника, чи у інших осіб, попередньо впевнившись, що це майно належать боржнику у виконавчому провадженні. Частиною 1 статті 60 цього Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Отже вимоги про зняття арешту з автомобіля також не підлягають задоволенню, оскільки вони тісно пов'язані з вимогами про визнання права власності на цей автомобіль, які суд вважає безпідставними. Самі по собі посилання представника позивача на те, що позивач здійснював дії по догляду та утриманню спірного автомобіля, придбавав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не дають підстав вважати встановленим факт укладення договору купівлі-продажу, який передбачений Законом та допускає перехід права власності, а лише підтверджує факт користування майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, - не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed