Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

06.12.2019 року начальник Державної екологічної інспекції в Одеській області - Кардаш В., звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на користь держави суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 127 801,58 грн. та на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] 02.04.2019 року здійснив самовільне випалювання сухої рослинності на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) внаслідок чого пожежею знищено 35 дерев до ступеня припинення росту, що є порушенням ст.ст.10,40 Закону України «Про рослинний світ», ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.68,69, 107 Лісового кодексу України. Про встановлення вини у діях відповідача свідчить постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення № 001493 від 12 квітня 2019 року. Отже відповідач є винним у скоєнні правопорушення, внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення державі нанесено шкоду у розмірі 127 801,58 грн. Позивач звертався до відповідача з претензією №45 від 18.04.2019 року про добровільне відшкодування завданих збитків, але він до цього часу не відшкодував завдану шкоду, в зв`язку з чим позивач в інтересах держави звернувся до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, в матеріалах справи є в наявності заява представника Тутейко А.В., який діє на підставі довіреності №19 від 01.11.2019 року, про розгляд справи у відсутності представника позивача, але строк дії довіреності закінчився 31 грудня 2019 року. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 10.08.2020 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, так як 29.05.2020 року Болградським районним судом скасовано постанову №001493 від 12 квітня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 4 закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу, середовища». Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, законами України. Згідно зі ст. 170 ЦК України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 1 частини 2 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 жовтня 2011 № 454, Держекоінспекція України входить до системи органів державної виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Отже, позивач є уповноваженим державним органом, який виступає від імені держави з метою захисту інтересів Держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Як вбачається з вимог ст. 69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області Мінкова І.П. № 001493 від 12 квітня 2019 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.77-1, 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., саме на цю постанову посилається позивач у своїй позовній заяві, як на підтвердження вини [PERSON] у завданні шкоди природному середовищу (а.с.10). Але рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28.05.2020 року по справі № 497/81/2020 [PERSON] було поновлено строк на звернення до суду та скасовано постанову № 001493 від 12.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.ст.65-1, 77-1 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, рішення набрало законної сили 06.08.2020 року. Тобто постанова № 001493 від 12.04.2019 року не може бути доказом по справі, а інших доказів вини [PERSON] у завданні навколишньому природному середовищу, а саме внаслідок пожежі, яка сталася 02 квітня 2019 року на території Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області суду надано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, вина відповідача у вчиненні правопорушення не підтверджена жодним доказом, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed