Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 28.01.2014 року звернувся до суду з позов , в якому вказує, що він з 1.04.2003 року по 18.08.2010 рік працював сторожем в КЗ ДЮСШ, до початку 2010 року він працював у вихідні і святкові дні, заробітну плату за ці дні не виплачували. В період його відпустки з 2004 року по 2009 рік також не виплачувалася заробітна плата. З початку 2010 року він працював по графіку з 17-00 години до 8.00 години через ніч. На кожен місяць був почасовий графік чергувань, 15 робочих чергувань в місяць це 255 робочих годин, новий графік був встановлений з 19.00 години до 7.00 ранку. Влітку 2010 року під час ремонту у великому залі ДЮСШ він займався ремонтом підлоги, переноскою та обробкою нової дошки, демонтажем старої підлоги, підготовкою площи до настилу нової підлоги, але заробітну плату ніхто не виплачував. В 2007 році в ДЮСШ провели газ, він працював сторожем, а також пройшов навчання і працював за суміщенням оператором і відповідальним за газову котельню на півставки, заробітну плату знову у повному об'ємі не виплатили за 2007-2010 рр.в період опалювального сезону. 18.08.2010року при його звільнені навмисно була порушена ст.38 КЗпП України, так як йому 30.08.2010 року нарахували заробітну плату, при розрахунку гроші за відпустку з урахуванням днів затримки виплати з 19.08.20101 року по 30.08.2010 року йому не виплатили. , тобто заробітну плату до сьогоднішнього дня повністю не виплатили. Прохає суд: - виплатити йому заробітну плату з 1.04.2003 року по 1.01.2010 роки за роботу в ДЮСШ у вихідні та святкові дні. - виплатити йому заробітну плату за перепрацьовані години в ДЮСШ - виплатити йому відповідно до розцінок за проведення підготовчих та ремонтних робіт в ДЮСШ заробітну плату під час ремонту підлоги у великому залі ДЮСШ - виплатити йому заробітну плату 50% від ставки оператора газової котельні в опалювальні сезони 2007-2010 роки. - виплатити йому заробітну плату у розмірі заробітної плати ставки сторожа ДЮСШ, у розмірі, починаючи від дня звільнення з 19.08.2010 року по день фактичної виплати заробітної плати. У судовому засіданні позивач на позові наполягав , прохав його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача з позовними вимогами не згоден, суду пояснивши, що жодного доказу позивачем не надано щодо порушення трудового законодавства відносно нього, а також [PERSON] звернувся з пропуском строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, прохав суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, докази надані сторонами, вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 01.04.2003 року на підставі наказу № 30 позивача було прийнято на роботу в якості сторожа в КЗ ДЮСШ./а.с.97/. Згідно наказу по закладу №38 від 18.08.2010 р. позивач звільнився за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Підставою для звільнення стала особиста заява на ім'я директора КЗ ДЮСШ. З наказом про звільнення [PERSON] було ознайомлено під підпис./а.с.112/. У судовому засіданні позивач прохав виплатити йому заробітну плату з 1.04.2003 року по 1.01.2010 роки за роботу у вихідні та святкові дні в закладі, при цьому не вказавши розмір заробітної плати, саме в які святкові та вихідні дні він працював уточнити не зміг, пояснивши, що даний факт можуть підтвердити свідки, які займаються у спортивному залі у вихідні дні. При цьому ніяких клопотань від нього не надходило про виклик даних свідків. Відповідно до ст.107 КЗпП України - робота у святкові і неробочі дні оплачується у подвійному розмірі. Оплата у зазначеному розмірі проводиться за години, фактично відпрацьовані у святковий та неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий день і неробочий, йому може бути наданий інший день відпочинку. Відповідно до акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 13.11.2012 року , а саме дотримання законодавства про працю трудової діяльності сторожа [PERSON] в комунальному закладі «Оріхівська дитяча юнацька спортивна щкола» встановлено, що оплата за роботу у святкові і неробочі дні проводилася у подвійному розмірі відповідно до ст.107 КЗпП/а.с.86/ Також позивач наполягав на виплаті заробітної плати під час його роботи в період відпусток з 2004 року по 2009 рік відповідно до ст.80 КЗпП України. При цьому ніяких доказів не надав, коли саме, в який день він працював в період відпусток, пояснивши лише суду,що виходив на роботу за проханням директора. Згідно акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 13.11.2012 року , а саме дотримання законодавства про працю трудової діяльності сторожа [PERSON] в комунальному закладі «Оріхівська дитяча юнацька спортивна щкола» встановлено, що при звільненні , [PERSON] було нараховано компенсацію за невикористані 33 календарні дні щорічної відпустки за період роботи з 01.04.2009 року по 18.08.2010 року включно, у сумі 1236,84 грн., яку було перераховано на його особистий картковий рахунок у розмірі 1076,30 грн.( з урахуванням відрахувань.) Ніяких заперечень щодо виплаченої розміру суми за невикористані дні щорічної відпустки до закладу не надходило від [PERSON] /а.с.89 зв./. У судовому засіданні позивач пояснив, що йому також відповідно до розцінок на проведення підготовчих та ремонтних робіт в ДЮСШ заробітну плату під час ремонту підлоги у великому залі ДЮСШ згідно ст.105 КЗпП України не виплачено. Відповідно до ст.105 КЗпП України - працівникам, які виконують на тому ж підприємстві , в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленим трудовим договором, додаткову роботу з іншою професією або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи, проводиться доплата за суміщенням професій або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Суду не надано жодного доказу позивачем, що він дійсно виконував додаткову роботу на даному підприємстві, відсутні взагалі обґрунтування даної вимоги, якими розцінками він керувався , жодного клопотання від [PERSON] про витребування доказів, а саме документів( наказів та інше) з підприємства не надходило, представник відповідача пояснив , що йому взагалі невідомо про те , що позивач виконував додаткові роботи на підприємстві. Також позивач прохав виплатити йому заробітну плату 50% від ставки оператора газової котельні в опалювальні сезони 2007-2010 роки. У судовому засіданні надав як доказ посвідчення про перевірку знань з питань технічної експлуатації теплових установ і мереж, що дійсно працював оператором газового обладнання котельнею. Представник відповідача пояснив, що наказ про те що [PERSON] прийнятий на посаду оператора відсутній, дані обов'язки регулювалися колективним договором, в штатному розкладі взагалі відсутня дана посада. Відповідно до Розділу II Колективного договору комунального закладу «Оріхівська ДЮСШ» передбачено наступне: - п.2.1. Не вимагати від працівника виконання роботи, яка не обумовлена трудовим договором та посадовою інструкцією, - п.2.2. Встановлювати тривалість даної роботи згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками роботи, затвердженими директором ДЮСШ за погодженням з профспілковим комітетом. Згідно із «Загальними положеннями» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336, Довідник є нормативним документом, обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності. У Довіднику визначено перелік основних робіт, які властиві в тій чи іншій професії на підставі встановленого в галузях економіки поділу і кооперації праці. Конкретний перелік обов'язків визначається робочими інструкціями, які розробляють і затверджують на підставі Довідника роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов'язки, права, відповідальність робітників та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. За потреби завдання та обов'язки, що включені до типової кваліфікаційної характеристики тієї або іншої професії, можуть бути розподілені між окремими виконавцями або коло завдань та обов'язків окремих робітників може бути розширене з дорученням їм робіт, передбачених для різних груп професій, рівних за складністю, виконання яких не потребує іншої кваліфікації. У зв'язку з тим, що окремі кваліфікаційні характеристики робітників містять тільки основні або типові завдання та обов'язки, роботодавець може доповнювати робочі інструкції видами робіт, які належать до складу технологічних карт, інструкцій, інших нормативних документів та визначені трудовим договором за умови дотримання правил охорони праці, санітарних норм і вимог безпеки виконання робіт. Робоча інструкція та зміна до неї погоджується з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим робочим органом трудового колективу. Посадова інструкція сторожа від 01.07.2010 року, затверджена директором закладу Бондаренко М.М. та погоджена з головою профспілкового комітету ДЮСШ Садовою О.Ф., не підписана [PERSON] та зі змістом інструкції він не ознайомлений у зв'язку з відмовою, про що було складено відповідний акт від 06.07.2010 року./а.с.98-101/. Також представник відповідача пояснив, що аналогічні посадові інструкції було розроблено по закладу для всіх найманих сторожів. Згідно акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 13.11.2012 року , а саме дотримання законодавства про працю трудової діяльності сторожа [PERSON] в комунальному закладі «Оріхівська дитяча юнацька спортивна щкола» встановлено, що під час перевірки табелів обліку робочого часу, графіків роботи сторожів ДЮСШ за 2010 рік, встановлено, що по закладу працювало 4 сторожа: Із них 3 на стадіоні ДЮСШ, а він безпосередньо по самій школі. Оплата праці провадилась відповідно до фактично виконуваної роботи, з урахуванням оплати роботи в нічний час у розмірі 40 відсотків окладу за кожну годину роботи у нічний час, передбаченого ст. 108 КЗпП України та розділу 4 Колективного договору комунального закладу./а.с.90, 124-149/. Також позивач прохає виплатити йому заробітну плату у розмірі заробітної плати ставки сторожа ДЮСШ, у розмірі , починаючи від дня звільнення з 19.08.2010 року по день фактичної виплати заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зо-бов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підпри-ємства у строки, що зазначені ст. 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізні-ше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, є підставою для відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Але позивач у судовому засіданні пояснив, що він прохає , щоб йому виплатили саме заробітну плату у розмірі заробітної плати ставки сторожа ДЮСШ, у розмірі , починаючи від дня звільнення з 19.08.2010 року по день фактичної виплати заробітної плати. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] був звільнений 18.08.2010 року. Відповідно до платіжної відомості видачі заробітної плати за 2 половину серпня 2010 року по КЗ «Оріхівський ДЮСШ» [PERSON] була виплачена заробітна плата у розмірі 348.24 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №195 від 27 серпня 2010 року та 14 вересня 2010 року [PERSON] отримав суму у розмірі 728,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №207 від 14 вересня 2010 року. Також позивач підтвердив що спору по виплаті заробітної плати немає, так як вона йому виплачена. У судовому засіданні [PERSON] не міг обґрунтувати позовну вимогу, що стосується саме виплати заробітної плати у розмірі заробітної плати ставки сторожа ДЮСШ, у розмірі , починаючи від дня звільнення з 19.08.2010 року по день фактичної виплати заробітної плати, яку суму він вимагає, лише пояснив, що цю суму повинен нарахувати бухгалтер підприємства. Представник відповідача наполягав на застосуванні строку позовної давності. Стаття 233 КЗпП України передбачає строки звернення до суду за вирішенням тру-дових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпо-середньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 117, 237-1 цього кодексу № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року (справа № 1-5/2012) роз'яснено, що при вирішенні трудо-вого спору стосовно стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактич-ного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шко-ди встановлено тримісячний строк перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, яка передбачена ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Як слідує із наведених доказів, заробітна плата [PERSON] була виплачена у розмірі 348.24 грн. - 27 серпня 2010 року, а 14 вересня 2010 року виплачена компенсація за невикористані календарні дні щорічної відпустки з 01.04.2009 року по 18.08.2010 року, дійсно з затримкою, не в день звільнення як це передбачено законодавством, але позивач пропустив встановлений Законом строк позовної давності і не має право на застосування до відповідача відповідальності, згідно ст. 117 КЗпП України - стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості з заробітної плати. Також відповідно до довідки , яка видана директором ДЮСШ Бондаренко - встановлено, що заборгованість КЗ Оріхівської ДЮСШ перед [PERSON] по заробітній платі відсутня./а.с.115/. У судовому засіданні позивач пояснив, що Бондаренко його змусив написати заяву про звільнення за власним бажанням, погрожував йому. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2013 року - кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.172 КК України закрити у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення/а.с.5/. Відповідно до акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 13.11.2012 року встановлено, що територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області була проведена ретельна перевірка дотримання законодавства про працю трудової діяльності сторожа [PERSON] в комунальному закладі ДЮСШ - порушень виявлено не було, а лише існують ознаки індивідуального трудового спору./а.с.83-91/. Прокуратурою Запорізької області 15.02.2013 року [PERSON] надана відповідь на його звернення, відповідно до якої порушень трудових прав [PERSON] особами ДЮСШ які були предметом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Запорізькій області , за результатами якої порушень не встановлено./а.с.123/. Прокуратурою Оріхівського районного суду від 14.12.2012 року [PERSON] була надана відповідь, що під час перевірки встановлено, що факти викладені в заяві щодо порушення вимог трудового законодавства посадовими особами Оріхівської ДЮСШ не знайшли свого підтвердження. Також під час перевірки встановлено, що дослідча перевірка за фактом побиття його Бондаренком М.М. проводилась Оріхівським РВ ГУМВС України у 2010 році. За вказаним фактом 22.10.2010 року прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. Зазначену постанову про відмову в порушенні кримінальної справи в судовому порядку не оскаржувалась./а.с.122/. Також , в судовому засіданні було встановлено, що між КЗ «Оріхівська ДЮСШ» та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України було укладено договір забезпечення контролю за відомчою охороною стадіону та будівель ДЮСШ ( № 12-1202/0 від 01.08.2010 року)/а.с.102/.. Згідно наказу по КЗ «Оріхівська ДЮСШ» № 35-К від 16.08.2010 року директором було винесено [PERSON] догану за відсутність на робочому місці 09.08.2010 року в 00год.25хв. Підстава - рапорт молодшого інспектора спеціального підрозділу групи затримання - молодшого сержанта міліції Зінченка М.В. від 09.08.2010 року./а.с.104,107/. Аналогічний наказ по КЗ «Оріхівська ДЮСШ» № 36-К від 18.08.2010 року позивачу було винесено догану за відсутність на робочому місці 13.08.2010 року в 00год.5Охв. Підстава - рапорт молодшого інспектора спеціального підрозділу групи затримання - молодшого сержанта міліції Зінченка М.В. від 13.08-2.010 року./а.с.103,105/. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. З приводу порушення трудової дисципліни 09.08.2010 року, [PERSON] на ім'я директора закладу було надано письмове пояснення від 16.08.2010 року, а за фактом порушення трудової дисципліни 13.08.2010 року, пояснення відсутнє, про що було складено акт про відмову написання пояснення /а.с.109,110/.. Також, від підпису наказів про оголошення [PERSON] двох доган він також відмовився, про що також свідчать комісійні акти./а.с.42,44/. Отже, судом встановлено, що при звільненні ніяких вимог з приводу будь-якої недоплати заробітної плати відповідачу позивач не пред'являв, між сторонами не має спору щодо розміру належних позивачу виплат при звільненні з роботи, хоча, як зазначає позивач у своїй позовній заяві йому була недорахована заробітна плата з 2003 року по 2010 рік, про що він знав з 2003-2010 рр., знав і при звільнені, а до суду звернувся лише 28.01.2014 року. Також по кожній позовній вимозі не вказані навіть суми які повинні бути виплачені відповідачем, не обгрунтовані взагалі позовні вимоги, не надано жодного доказу позивачем. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed