Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітної платі та внесення відомостей про роботу в трудову книжку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 22 вересня 2008 року він почав працювати охоронцем у магазині-салоні "[INFO]", який розташований за адресою: [ADDRESS] і який належав фізичній особі-підприємцю [PERSON] [PERSON] обіцяв оформити його на роботу офіційно після проходження іспитового строку. За усною домовленістю заробітна платня складала 2400,00 грн. на місяць. Він працював щоденно, без вихідних та відпусток і в його обов'язки входила охорона приміщення, проте, окрім цього, він здійснював прибирання вітринного та демонстраційних залів електронної ВІП- апаратури, а також підсобного приміщення та санвузла, приймав участь у погруз ці та розгрузці апаратури, відповідав за включення-виключення сигналізації. Зарплатню почали затримувати з 01.11.2009 року, при цьому, обіцяли погасити заборгованість та офіційно оформити на роботу. 29 жовтня 2010 року відчув себе на роботі погано, оскільки у нього почався приступ сечокам'яної хвороби і швидка допомога зібрала його з місця роботи.. Під час знаходження у лікарні йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що [PERSON] погодився виплатити йому усі заборгованість по заробітній платі. Проте заборгованість не погашена і складає 27 640,00 грн. У зв'язку із тим, що в добровільному порядку відповідач погасити заборгованість відмовляється, а також відповідач відмовся офіційно оформити з ним трудовий договір та внести записи до трудової книжки. 11.10.2013 р. позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути заборгованість по заробітної плати у розмірі 46 468,00 грн. Крім того за весь період його роботи не був в відпуску і тому просить стягнути компенсацію за невикористану відпуску у розмірі 3800 грн. Позивач [PERSON]. та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, надав пояснення про обставини справи, так як про це зазначено вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 21 Кодексу Законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України, як правило, трудовий договір укладається в письмовій формі. При укладенні трудового договору з фізичною особою додержання письмової форми договору є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. До матеріалів справи був наданий акт державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова від 19 квітня 2012 року, * № 543/17-207/[NUMBER], з якого убачається, що згідно наданої до ДПІ у Київському районі м. Харкова заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2009 - 2011 роках ФОП [PERSON] має одного найманого працівника, вид діяльності - торгівля непродовольчою групою товарів. Згідно отриманої заяви [PERSON] від 8 грудня 2010 року та матеріалів, зібраних прокуратурою Дзержинського району м. Харкова від 9 лютого 2012 року вх. № 111/9 встановлено, що у період з 1 січня 2009 року по 31 жовтня 2010 року [PERSON] використовував працю найманого працівника, з яким не була укладена трудова угода та якому виплачувалась заробітна плата, а саме: працівник [PERSON] працював у ФОП [PERSON] у вказаний період на посаді охоронця та отримував дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої зазначений в акті (а .с. 51-53). Згідно вказаного акту відповідачу ФОП [PERSON] .за результатами перевірки за ставками визначеними у п.7.1. ст..7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.03р. донараховано податку з доходів фізичних осіб у сумі 3749,70 грн., а також було донараховано єдиний податок у розмірі 2200,00 грн. Відповідач не надав доказів, що вказаний акт державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова по факту перевірки його діяльності був ним оскаржений в передбаченому законом порядку, тому суд приймає його як доказ щодо підтвердження роботи позивача в вказаний час у ФОП [PERSON] Як свідчить медична довідка обласного клінічного центру урології і нефрології ім. В.І. Шаповала, [PERSON] був доставлений бригадою швидкої допомоги з [ADDRESS], тобто з місця знаходження місце роботи позивача. Свідок [PERSON] пояснив, що він працював охоронцем в магазині & [INFO]", власником якого є [PERSON], якому також належить і магазин "[INFO]". У даному магазині він працює неофіційно. У вересні 2008 році його попросили підшукати охоронця у магазин "[INFO]", він порекомендував [PERSON], так як знав його як добросовісну людину. [PERSON] повинен був працювати фактично кожну ніч. Декілька разів протягом 2009 року [PERSON] приходив до магазину & [INFO]" до [PERSON] з претензіями щодо затримки виплати заробітної плати. Офіційно [PERSON] не був оформлений, як працівник магазину "[INFO]" і зі слів позивача знає, що він отримував заробітна плату у розмірі 2400 грн. В жовтні 2010р. [PERSON] стало погано на роботі и його увезла швидка допомога в лікарню. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили в судовому засіданні, що [PERSON] дійсно працював у магазині-салоні "[INFO]", який розташований за адресою: [ADDRESS] в якості охоронця. Працював фактично без вихідних, частково отримував заробітну плату, але з осені 2009р. її виплату стали затримувати З роботи у жовтні 2010 року [PERSON] зібрали в лікарню. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] ігнорував виклики до суду та не надав доказів, які б спростовували би доводи позивача щодо його роботи в магазині « [INFO]». Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна сплачуватися регулярно не рідше двох разів на місяць. Як було встановлено, відповідач порушував вимоги зазначеної статті закону у результаті з'явилася заборгованість по заробітній платі, а саме 46 468 грн., а також відповідно до Закону України « Про відпустки» та Закону України « Про оплату праці» відповідач мав перед позивачем обов'язки по оплати компенсації на невикористану відпустку, що складає у розмірі 3840 грн. за період з період часу з 22.09.08 р. по 22.09.2010р..Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, відповідач їх не оскаржував і не надав свої. Згідно ст.116 КЗОТ України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства ,установи ,організації, проводиться в день звільнення. Відповідач порушив вимоги законодавства і при звільненні не виплатів йому всю суму заборгованості. Відповідно Закону України „ Про судовий збір ", позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільненій. Згідно з п.3 ст.88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалене рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави. У зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає, що необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 503 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 21, 24, 24-1, 94-96, 115-116 КЗпП України,

Outcome: approved