Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину нерухомого майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину нерухомого майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка; визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка, Городенківського району Івано-Франківської області, укладеного 04.03.2015 року між [PERSON] Єфремовичем та [PERSON] недійсним та вирішити питання судових витрат позивачів. В ході розгляду справи позивачами було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачі [PERSON] та [PERSON] просили: - за результатами експертного висновку визнати частково недійсним свідоцтво про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул.Івасюка, 1, м.Городенка, що видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на імя [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилась з 20.12.1997 року, так як в спадкову масу за цим свідоцтвом включене й майно [PERSON] та [PERSON], створене ними як спільне майно з 1997 року до 20.12.2012 року і яке знаходиться також за адресом вул.Івасюка, в м.Городенка; - за результатом експертного висновку визнати за [PERSON] право власності на частину нерухомого майна, визначеним експертним висновком, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка; - за результатом експертного висновку визнати за [PERSON] право власності на частину нерухомого майна, визначеним експертним висновком, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка; - визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка, Городенківського району Івано-Франківської області, укладений 04.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним; - вирішити питання судових витрат позивачів- Чорнописької [PERSON], [PERSON] за рахунок [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на частину нерухомого майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка згідно даних, визначених експертним висновком, визнати, що це право власності у цій частині і в названих обєктах цивільного обороту як право власності [PERSON] не належало і не належить; - визнати за [PERSON] право власності на частину нерухомого майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 60,4 м.кв., літньої кухні, загальною площею 34,4 м.кв., стайні, площею 13,7 м.кв, комори, площею 9,4 м.кв., сараю площею 13,9 м.кв., вбиральні та огорожі, який знаходиться по вул. Івасюка,1 в м. Городенка згідно даних, визначених експертним висновком, визнати, що це право власності у цій частині і в названих обєктах цивільного обороту як право власності [PERSON] не належало і не належить. Ухвалою суду від 03.02.2016 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в порядку спадкування спадщини; визнання права власності на частину нерухомого майна та визнання договору купівлі-продажу недійсним залишено без розгляду. В ході розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги. Ухвалою суду від 26.12.2016 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову будівельну технічну експертизу. 15.12.2017 року набрав чинності [PERSON] України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. У звязку із тим, що під час відкриття провадження у справі була відсутня норма, що зобовязувала суд визначитися, за правилами якого позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. 12.02.2018 року подав остаточну заяву про уточнення позовних вимог після проведення судової експертизи, в якій просить: - за [PERSON] визнати 1/10 ідеальну частку права власності у будинку (будинковолодінні) по вул. Івасюка, 1 в м. Городенка,Івано-Франківської області у земельних поліпшеннях, виконаних з грудня 1997 року у будинковолодінні споруди за адресом вул. Івасюка, 1 в м. Городенка, Івано-Франківської області по стану на 2017 рік на 1/2 частку від 137144,07 грн., тобто на 68572,03 грн.; - визнати частково недійсним свідоцтво про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул. Івасюка, 1 в м. Городенка, видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на імя [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилася з 20.12.1997 року; - визнати договір купівлі-продажу житлового будинку №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, укладений 04.03.2015 року [PERSON] з [PERSON] недійсним повністю; - за рахунок [PERSON] та [PERSON] відшкодувати [PERSON] судові витрати, понесені по справі. В обґрунтування заявленого посилається на те, що згідно експертних висновків судового експерта Львівського НДІСЕ [PERSON] вартість будинковолодіння по вул. Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області станом на час проведення дослідження становить 515970,00 грн.; вартість будівель та споруд, що входили до складу будинковолодіння по вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківсько області до 1997 року та збереглись у даному будинковолодінні до цього часу, станом на час проведення дослідження становить 413963,69 грн.; частка, яку складає вартість будівель та споруд, що входять до складу будинковолодіння по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області із 1997 року, від загальної вартості будинковолодіння по вулиці Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області становить 19.77%; вартість виконаних з грудня 1997 року земельних поліпшень у будинковолодінні по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області станом на час проведення дослідження становить 137144,07 грн. Звідки й встановлюється, що свідоцтво про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області, видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на ім»я [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилась з 20.12.1997 року, могло містити об»єм спадкової маси не на розмір 515970,00 грн., а на менший розмір на 413963,69 грн., з чого слідує, що свідоцтво про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул. Івасюка, 1 м.Городенка, видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на ім»я [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилась з 20.12.1997 року, є частково недійсним. Зазначає, що оскільки згідно частково недійсного вищевказаного свідоцтва про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилась з 20.12.1997 року, [PERSON] набув права власності на нерухоме майно, тим самим він не був і не міг бути повноважним власником цього нерухомого майна. Оскільки [PERSON] 04.03.2015 року відчужив за договором купівлі-продажу нерухоме майно щодо якого не в повному обсязі був повноважним власником, тоді договір купівлі-продажу житлового будинку №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка, Городенківського району Івано-Франківської області, укладений 04.03.2015 року [PERSON] і [PERSON] є недійсним. Так, як [PERSON] та [PERSON] були подружжям, то в силу ст.62 СК України об»єм майна по вулиці Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області, що становить ціну позову 102006,31 грн. є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], яка в такому разі відповідає 19.77% від усього об»єму саме нерухомого майна за адресою: вул. Івасюка, 1 м.Городенка, Івано-Франківська область, тобто 1/5 частини цього майна не була і не могла бути спадковою масою, яка є правом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Ураховуючи, що 1/5 частини нерухомого майна є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], то тим самим ідеальна частка права власності, яка належить [PERSON] у вищевказаному будинку становить 1/10. Також, оскільки експертним шляхом визначено, що вартість виконаних з грудня 1997 року земельних поліпшень у будинковолодінні по вул. Івасюка, 1 м.Городенка, Івано-Франківської області, станом на час проведення дослідження становить 137144,07 грн. тим самим на ? ідеальної частки цих поліпшень власником є [PERSON]. Крім того, у відповідності до ст. 362 ЦК України [PERSON] має переважне право на купівлю частки майна [PERSON] в будинковолодінні по вулиці Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області, а [PERSON] обов»язок дотриматись вимог ст.362 ЦК України, з чого й випливає, що в такому разі на вимогу [PERSON] суд зобов»язаний визнати договір купівлі-продажу житлового будинку №1 в м.Городенка Івано-Франківської області, укладеного 04.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним повністю. Позивач в судових засіданнях, які були призначені по розгляду даної справи позовні вимоги підтримала, просила задовільнити з підстав, викладених у заявах про уточнення позовних вимог. В подальшому просила закінчувати розгляд справи без її участі. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив вимоги задовільнити повністю. Зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у заявах про уточнення позовних вимог, які були ним подані після проведення експертизи. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з тих підстав, що будинковолодінні по вул. Івасюка, 1 м. Городенка, Івано-Франківської області він придбав на підставі договору купівлі продажу від 04.03.2015 року, який був укладений між ним та [PERSON]. Будинок та приналежні до нього споруди по вул. Івасюка, 1 що в м. Городенка, Івано-Франківської області [PERSON] успадкував після смерті його матері [PERSON] і належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування від 14.12.2012 року. Отже, [PERSON] не мала жодних прав на майно, яке успадкував [PERSON] після смерті своєї матері. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Ствердив, що при укладенні договору сторонами були дотримані вимоги ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений через його представника [PERSON] Представник відповідача в судових засіданнях, які були призначені по розгляду даної справи заперечив щодо задоволення заявлених вимог позивача. Подав заперечення на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, посилаючись на те, що мати відповідача [PERSON] в 1995 році купила житловий будинок, який знаходиться по вул. Івасюка, 1 що в м.Городенка Івано-Франківської області. Тоді ж у 1995 році мати [PERSON] оформила заповіт, згідно із яким, все належне їй майно, в тому числі житловий будинок, заповіда синові [PERSON]. У 1997 році [PERSON] померла. після її смерті відкрилась спадщина. Тому, враховуючи наявність заповіту та норми встановлені ст. 549 ЦК України, відповідач, як спадкоємець, став власником вказаного житлового будинку. У грудні 2012 року, в установленому порядку, відповідач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори для оформлення права власності на жиловий будинок. 14.12.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване в Коломийському МБТІ. Отже, майно набуте [PERSON] в порядку спадкування, а саме житловий будинок, є його особистою приватною власністю. Зазначає, що позивачем у позовній заяві не вказано, яке право чи законний інтерес [PERSON] порушено оформленням свідоцтва про право власності на спадщину. Вказує, що до суду з позовом про визнання свідоцтва про право власності на спадщину недійсним, можуть звертатись лише спадкоємці чиї права порушені, зокрема, спадкоємці, які мають обов»язкову частку у спадщині. Проте, в позовній заяві не зазначено жодної норми, яка б була порушена відповідачем під час оформлення свідоцтва про право власності на спадщину. Позивачем не доведено, що відповідач не мав права на спадкування, інших випадків, встановлених законом для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не вказано. Просить у задоволенні вимог позивача відмовити повністю. В подальшому справу розглядати без його участі та без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та заперечення сторін, пояснення свідків, оцінивши всі докази в сукупності суд приходить до наступного. Статтею 3 ЦК України визначено перелік засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу, укладеним 17.06.1995 р. між [PERSON] та [PERSON], остання купила житловий будинок в м. Городенка по вул. Івасюка, 1. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 208. Згідно витягу про державну реєстрацію прав та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.12.2012 року встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, за адресою Івано-Франківська область, Городенківський район, м.Городенка, вулиця Івасюка Володимира (вулиця Садова), будинок 1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.1995 року зареєстрованим державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори за №208. Таким чином, відповідно до ст.41 Конституції України [PERSON] мала право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) - якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За нотаріально посвідченим заповітом від 17.06.1995 р. [PERSON] все належне їй майно, житловий будинок, надвірні споруди і все інше своє майно заповіла [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 085658, виданим 22.12.1997 р. Городенківським ЗАГС, стверджено, що [PERSON] померла 20.12.1997 р. в м. Городенка. Після її смерті відкрилась спадщина. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р., згідно з ст. 524 якого спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст. 534 згаданого кодексу - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК УРСР - спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Рішенням Городенківського районного суду від 24 квітня 2014 року, яке набрало законної сили встановлено, що [PERSON], спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся в нотаріальну контору з приводу успадкування житлового будинку після її смерті. Державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевірив: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Нотаріусом було встановлено, що [PERSON], [INFO], громадянин [PERSON], який проживає в [INFO], Російська Федерація, прийняв спадщину після смерті матері, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном у встановлений законом строк. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.12.2012 р., виданим державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області (спадкова справа № 549 від 20.06.2008р.) стверджено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 20 грудня 1997 року, є син [PERSON]; до спадкового майна входить і житловий будинок в м. Городенка по вул. Івасюка, 1. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №5950 від 06.02.2013 року стверджено, що власником будинку по вулиці Івасюка в м.Городенка Городенківського району на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке посвідчене Городенківським ДНК [PERSON] 14.12.2012 р. №2295 являється [PERSON]. Таким чином, житловий будинок по вулиці Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області належав [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, іншими підставами, установленими законом для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Як встановлено судом, [PERSON] мав право на спадкування після смерті матері [PERSON] згідно заповіту, а [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON]. Твердження представника позивача на той факт, що у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину були порушені права позивача, оскільки свідоцтво про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області, видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на ім»я [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилась з 20.12.1997 року, могло містити об»єм спадкової маси не на розмір 515970,00 грн., а на менший розмір на 413963,69 грн., тобто у спадкову масу ввійшла вартість будівель та споруд на суму 102006,31 грн. та вартість виконаних з грудня 1997 року земельних поліпшень у будинковолодінні по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області на суму 137144,07 грн., яка є правом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], суд оцінює критично виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). П.2 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Судом встановлено, що майно - житловий будинок по вулиці Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області відповідачем [PERSON] набуте в порядку спадкування, отже є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Позивач [PERSON], як дружина сина власника будинку - [PERSON] з 1997 р. проживала в цьому будинку, про що свідчить відмітка про її місце проживання в паспорті, записі в будинковій книзі та стверджується наданою позивачем довідкою Городенківської міської ради №30 від 07.02.2018 року №311. Рішенням Городенківського районного суду від 28.04.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно висновку Львівського НДІСЕ №322/323 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі складеного 22.11.2017 року вартість будинковолодіння по вул. Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області станом на час проведення дослідження становить 515970,00 грн.; вартість будівель та споруд, що входили до складу будинковолодіння по вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області до 1997 року та збереглись у даному будинковолодінні до цього часу, станом на час проведення дослідження становить 413963,69 грн.; частка, яку складає вартість будівель та споруд, що входять до складу будинковолодіння по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області із 1997 року, від загальної вартості будинковолодіння по вулиці Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області становить 19.77%; вартість виконаних з грудня 1997 року земельних поліпшень у будинковолодінні по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області станом на час проведення дослідження становить 137144,07 грн. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що житловий будинок по вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області був куплений подружжям [PERSON] та [PERSON], де вони і проживали. [PERSON] їздив на заробітки, а [PERSON] робила ремонт в господарстві, наймала працівників, які виконували ремонтні роботи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що був найманим працівником у [PERSON] Близько 20 років тому, у будинку, де жила [PERSON] із сином, ставив камін та грубу. За виконану роботу здійснювала розрахунок [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сином [PERSON] та [PERSON] Ствердив, що у 1995 році батьки купили будинок по вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківсько області. Батько часто їздив на заробітки. Ремонт у господарстві здійснювала мама. Проте, будь-яких доказів, що покращення будинковолодіння та земельні поліпшення у будинковолодінні по вул. Івасюка,1 м.Городенка Івано-Франківської області із 1997 року здійснювались з дозволу власника, чи саме за кошти [PERSON] суду не надано. Крім того, пояснення свідків, щодо факту купівлі-продажу будинку по вул. Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківсько області подружжям [PERSON], спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема, судом встановлено, що житловий будинок по вулиці Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області набуте в порядку спадкування [PERSON] Відповідно до частин 1-4 ст. 12 цього ж Кодексу Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки, позивач не надала суду доказів, що із 1997 року, саме за кошти [PERSON] та з дозволу власника здійснювались покращення будинковолодіння та земельні поліпшення у будинковолодінні по вул. Івасюка,1 в м.Городенка Івано-Франківської області та доказів які б підтверджували, що при оформленні державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2012 р. по спадковій справі № 549 від 20.06.2008 р., зареєстрованого в реєстрі - № 2295, за яким [PERSON] як спадкоємець [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Городенківською РДНК 17.06.1995 р., успадкував житловий будинок з приналежними господарськими прибудовами по вулиці Івасюка, 1 в м. Городенка, були порушені її права, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] 1/10 ідеальної частки права власності у будинку (будинковолодінні) по вул. Івасюка, 1 в м. Городенка,Івано-Франківської області у земельних поліпшеннях, виконаних з грудня 1997 року у будинковолодінні споруди за адресом вул. Івасюка, 1 в м. Городенка, Івано-Франківської області по стану на 2017 рік на 1/2 частку від 137144,07 грн., тобто на 68572,03 грн. та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в порядку спадкування спадщини [PERSON] на будинок і прибудинкові споруди за адресом вул. Івасюка, 1 в м. Городенка, видане Державною нотаріальною конторою Городенківського нотаріального округу Івано-Франківської області на імя [PERSON], відповідно до якого 14.12.2012 року [PERSON] набув права власності на спадкове майно, спадщина на яке відкрилася з 20.12.1997 року. Що стосується вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, укладений 04.03.2015 року [PERSON] з [PERSON] недійсним, суд приходить до наступного. Як встановлено судом та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами житловий будинок №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області належав [PERSON] на праві приватної власності. Таким чином, відповідно до ст.41 Конституції України [PERSON] мав право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Згідно договору купівлі-продажу від 04.03.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з приналежними господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Городенківський район, місто Городенка, вулиця Івасюка Володимира, будинок 1 (один). Даний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №279. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як встановлено із договору купівлі-продажу від 04.03.2015 року при укладені між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку в м. Городенка по вул. Івасюка, 1 були дотриманні вимоги чинного Цивільного кодексу України, встановлено особи сторін, їх дієздатність, волевиявлення, перевірено належність продавцю будинку, що відчужувався. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Позивач [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу житлового будинку в м. Городенка по вул. Івасюка, 1, укладеного 04.03.2015 року. Посилання представника позивача на той факт, що [PERSON] 04.03.2015 року відчужив за договором купівлі-продажу нерухоме майно щодо якого не в повному обсязі був повноважним власником, так, як об»єм майна по вулиці Івасюка, 1 м.Городенка Івано-Франківської області, що становить ціну позову 102006,31 грн. є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], яка в такому разі відповідає 19.77% від усього об»єму саме нерухомого майна, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Не заслуговують на увагу і твердження представника позивача, що [PERSON] мала переважне право на купівлю частки майна [PERSON] в будинковолодінні по вулиці Івасюка, 1 в м.Городенка Івано-Франківської області, а [PERSON] обов»язок дотриматись вимог ст..362 ЦК України, оскільки статтею 362 ЦК України, визначено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності тільки співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Проте, [PERSON] не являється співвласником житлового будинку №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Оцінюючи обставини справи у контексті зазначених норм закону, та те, що [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу житлового будинку в м. Городенка по вул. Івасюка, 1, укладеного 04.03.2015 року і нею не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що даним договором були порушені її права та інтереси, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволенні і позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку №1 по вулиці В.Івасюка у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, укладеного 04.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним слід відмовити. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 3, 12, 16, 203, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed