Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, що був підтриманий ним у судовому засіданні, та просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо нерозгляду його заяв про дострокове розірвання контракту та розірвати контракт № 25 від 28 серпня 2013 року, який був укладений між ним та Державним агентством з питань науки, інновацій та інформатизації України, як між найманим працівником та роботодавцем. В обґрунтування заявлених вимог автор позову вказав, що з серпня 2013 року перебуває на посаді директора Житомирського державного центру науки, інновацій та інформатизації. У вересні 2015 року відповідачем видано наказ про реорганізацію даного Центра, шляхом його приєднання до Житомирського державного технологічного університету, у зв'язку з чим усіх працівників Центра було звільнено. Зазначає, що на його численні вимоги до відповідача вищевказаний контракт розірваний не був, що в даний час порушує його права, а саме право на звільнення. Зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання представника відповідача, наявність відомостей про його належне сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, судом постановлено відповідну ухвалу про проводення розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 28 серпня 2013 року між Державним агентством з питань науки, інновацій та інформатизації України та [PERSON] укладено контракт № 25 (а.с.3-7), яким останнього призначено на посаду директора Житомирського державного центру науки, інновацій та інформатизації на термін з 4 листопада 2013 року по 1 листопада 2018 року. Пунктом 11 даного контракту, серед іншого, передбачено право названого агентства на звільнення директора у разі закінчення контракту, або достроково за вимогою директора, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту (а.с.4). Наказом Міністерства освіти і науки України № 933 від 15 вересня 2015 року (а.с.9-11), зокрема, припинено ДП "Житомирський державний центр науки, інновацій та інформатизації", шляхом реорганізації, а саме приєднання його до Житомирського державного технологічного університету. Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін (ч. 3 ст. 21 КЗпП України). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Крім цього, наведені правовідносини регулюються такими нормами процесуального закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-2 ст. 58 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, адже у ході розгляду справи позивачем не було доведено факту порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів, наявність якого є обов'язковою умовою для відповідного судового захисту. Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав стверджувати про те, що позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове розірвання контракту і останній ухилявся би від їх розгляду та/або прийняв негативне рішення з цього приводу. За таких фактичних обставин, позов є недоведений, а тому не може бути задоволений судом у обсязі заявлених вимог. Оскільки позов до задоволення не підлягає, не підлягають і подальшому розподілу судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed