Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виділ в натурі належної 1 / 2 частки [ADDRESS] та 1 / 2 частки земельної ділянки під даним домоволодінням з кадастровим номером 7410400000:02:007:0093. Позов обгрунтований тим, що сторонни, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 1997 року, є співвласниками даного будинку та земельної ділянки по 1 / 2 частці, після розірвання шлюбу 28 грудня 2015 року продовжують користуватися спірним майном, але відчувають певні незручності, а тому виникла потреба у виділенні майна у натурі. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року згідно клопотання представника позивача адвоката Васюка Д.Г. по справі призначено будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, за результатами якої суду поданий 30 березня 2021 року висновок експертів №4254-4256/20-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Чернігівського відділення Київського НДІСЕ від 24 березня 2021 року. У заяві від 29 квітня 2021 року позивач [PERSON] просить здійснити поділ житлового будинку та земельної ділянки за першим варіантом висновку експерта. Ухвалою суду від 26 травня 2021 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Згідно клопотання від 20 вересня 2021 року представник позивача адвокат Васюк Д.М. позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслані рекомендовані повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, останнім не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене та позицію представника позивача адвоката Васюка Д.М. згідно заяви від 20 вересня 2021 року в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони [PERSON] , [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 1997 року, який розірваний згідно заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, останні згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 червня 2003 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 03 вересня 2019 року з 22 червня 2003 року є співвласниками по 1 / 2 частці [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2003 року, та по 1 / 2 частці земельної ділянки площею 0,0652 га під даним домоволодінням із кадастровим номером 7410400000:02:007:0093, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно до його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Сторони по справі мають рівні права стосовно спірного майна, яке придбане ними за час шлюбу, пропорційно своїй частці в ньому, між останніми склались відносини, за яких поділ майна в добровільному порядку не можливий, у зв`язку з чим, зважаючи на принципи справедливості, добросовісності та розумності, позицію позивача щодо висновку експерта, відсутність відзиву чи заперечення відповідача, суд вважає за необхідне здійснення виділу часток сторін щодо [ADDRESS] ,- позивачу [PERSON] в натурі згідно додатків №№1, 2 варіанту розподілу №1 Висновку експертів №4254-4256/20-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Чернігівського відділення Київського НДІСЕ від 24 березня 2021 року, визначені для першого співвласника (на плані показано червоним кольором), а для відповідача [PERSON] по даному варіанту, визначеному для другого співвласника (на плані показано білим кольором), із стягненням на користь відповідача 2155 грн. компенсації за отримання надлишку домоволодіння; по земельній ділянці згідно додатку №5 варіанту поділу земельної ділянки №1 даного висновку: позивачу [PERSON] -визначену для першого співвласника (на плані показано заштрихованими лініями у квадрат), відповідачу [PERSON] -визначену для другого співвласника (на плані показано білим кольором). Даний варіант виділення нерухомого майна враховує інтереси сторін і є оптимальним, що не приведе до більшого ускладнення існуючих правовідносин та сприятиме ефективному використанню нерухомого майна. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 866 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Також на користь позивача підлягають стягненню 10787 грн. 04 коп (квитанція від 27 січня 2021 року) за проведену експертизу. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснюється адвокатом Васюком Д.М., яким згідно розрахунку гонорару за надану правничу допомогу (а.90) надані послуги щодо ознайомлення із матеріалами, витребуванням доказів, складення позовної заяви та участі в судових засіданнях. Згідно товарного чека від 29 квітня 2021 року №14/19 адвокатом Васюком Д.М. отримано 6000 грн. за правничу допомогу по договору від 19 серпня 2021 року. Суд вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг.

Outcome: approved