Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

26.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду як законний представник в інтересах його підопічного малолітнього [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що він є опікуном малолітнього [PERSON] З народження [PERSON] проживав в двокімнатній квартирі [ADDRESS]. 1/3 частина цієї квартири належала матері [PERSON] - [PERSON], яка проживала в цій квартирі з 2003 року. Інші співвласники квартири [PERSON] та [PERSON], яким також належить по 1/3 частині у вказаній квартирі, нею не користуються та не виконують обов'язків утримувати нерухоме майно. 20.12.2013 року [PERSON] померла. [PERSON] продовжує користуватись спірною квартирою. На протязі 10 років [PERSON] сама сплачувала комунальні послуги за вказану квартиру, [PERSON] або ж члени його сім'ї не цікавились спірною квартирою, не мають від неї ключів, не виконують свого обовязку сплачувати комунальні послуги та робити в квартирі ремонт. Посилаючись на те, що малолітнім [PERSON] у повному обсязі дотримані вимоги\~ст.344 ЦК України, а саме добросовісність, відкритість та безперервність володіння майном, просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю на 2/3 частини спірної квартири. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, проведеному Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21.12.2015 року на виконання судового доручення Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.12.2015 року, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи свої заперечення безпідставністю заявлених вимог. В судове засідання 11.01.2016 року відповідач не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Зі згоди позивача, яка надана письмово, суд ухвалює заочне рішення, що передбачено положеннями ст.224-226 ЦПК України. Представник третьої особи Реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Неявка в судове засідання третьої особи в силу ст. 169 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, зясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Дослідженням свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] встановлено, що вказана квартира приватизована 12.10.2003 року громадянкою [PERSON] та членами її сімї [PERSON] та [PERSON] 20.11.2003 року право власності вказаних осіб на зазначену квартиру було зареєстровано в органах БТІ по 1/3 частині за кожним співвласником. (а.с.5,101) Письмовими доказами справи підтверджено, що 10.07.2010 року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON] Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] та її син [PERSON] від прийняття спадщини [PERSON] відмовились. (а.с.95) З свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2011 року встановлено, що його видано [PERSON] в підтвердження того, що він успадкував після смерті [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. (а.с.95) Дослідженням інвентаризаційної справи №4511 на квартиру [ADDRESS] встановлено, що 04.01.2012 року право власності [PERSON] на 1/3 частину вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано в органах БТІ. (а.інв.с 18) Дослідженням матеріалів спадкової справи 482/2013 від 23.10.2013 року встановлено, що 01.05.2013 року [PERSON] помер, його спадщину прийняв його син відповідач [PERSON] В матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON], в якій він повідомляє нотаріуса, що до складу спадкового майна його батька входить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. (а.с.62-72) Дослідженням матеріалів спадкової справи № 78/2014 від 10.07.2014 року встановлено, що 20.12.2013 року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] Інші особи за прийняттям спадщини [PERSON] до нотаріальних органів не звертались. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що [PERSON] проживала у спірній квартирі з дитинства з батьком [PERSON] та матірю [PERSON] Після розлучення [PERSON] виїхав з квартири, в якій залишались проживати [PERSON] з матірю. Остання одружилась з [PERSON] та, проживаючи в спірній квартирі, народила сина [PERSON]. Через деякий час [PERSON] разом з чоловіком та сином [PERSON] виїхали зі спірної квартири та більше в ній не зявлялись. [PERSON] на той час закінчувала школу та залишилась проживати в спірній квартирі сама. Згодом [PERSON] народила сина [PERSON], який з народження проживав в спірній квартирі з матірю. Інших осіб в цій квартирі не проживало. [PERSON] здійснювала в квартирі поточний ремонт, сплачувала за квартиру комунальні послуги. Свідки [PERSON], [PERSON], допитані у судовому засіданні, також підтвердили, що більше 10 років [PERSON] та її син [PERSON] відкрито та безперервно володіли спірною квартирою, інші особи квартирою не користувались. Факт оплати комунальних послуг за спірну квартиру [PERSON] підтверджений також письмовими доказами справи (а.с.7-9) Позивач просить суд визнати за малолітнім [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] за набувальною давністю, посилаючись на те, що матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і разом з сином [PERSON] продовжувала відкрито, безперервно володіти квартирою протягом більше десяти років. Відповідно до\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст.334 ЦК України\~можливе за наявності сукупності наступних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності. Володіння має бути добросовісним, коли володілець не знав і не міг знати, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали б найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Як вбачається з обставин справи, [PERSON] було достовірно відомо, що вона є власницею 1/3 частини спірної квартири, а інші частини належали її матері та брату [PERSON], після виїзду яких з квартири вона вступила у володіння їхніми частками у спільному майні, продовжуючи користуючись квартирою вцілому. На частку матері [PERSON] в спірній квартирі після смерті останньої [PERSON], будучи її спадкоємцем, претензій не пред'являла. Розглядаючи справу, суд дійшов висновку про те, що у діях [PERSON], які виражались у користуванні та володінні 2/3 частинами спірної квартири, що їй не належали, була відсутня така обов'язкова умова для набуття права власності на вказані частини квартири за набувальною давністю як добросовісність, оскільки, користуючись квартирою вцілому, [PERSON] знала, що 2/3 частини вказаної квартири належали її брату [PERSON] та її матері [PERSON], а після смерті матері - її відчиму [PERSON] Твердження позивача про те, що відповідач [PERSON] з 2003 року не проживає у спірній квартирі, не свідчать, що останній відмовився від своєї частки у цій квартирі. Письмовими доказами справи підтверджено, що приймаючи спадщину свого батька [PERSON], відповідач [PERSON] повідомив нотаріусу , що частка [PERSON] у спірній квартирі входить до складу спадкового майна. (а.с.62) Отже [PERSON] за її життя не набувала права власності на спірні частини квартири з підстав, передбачених\~Цивільним кодексом України. Ці обставини виключають ознаку добросовісності заволодіння спірним майном. Така правова позиція висловлена у п.9, п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав". Надані позивачем та досліджені у судовому засіданні письмові докази у справі зазначених висновків суду не спростовують. У відповідності до положень\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказане вище не дає суду достатніх правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно у порядку набувальної давності та задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed