Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

21.09.2020 представник позивача - адвокат Маленька Л.І. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , уточнивши який просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 46000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої поширенням недостовірної інформації про позивача та 2197 грн. судових витрат. В обґрунтування позову вказувала, що 26.08.2020 [PERSON] звернулася на урядову гарячу лінію та повідомила неправдиву інформацію, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, відповідач порушуючи питання дотримання громадського порядку сусідами, повідомила, що нібито [PERSON] приймає участь у функціонуванні нелегальної бійні, порушує санітарні норми і здає м`ясо свиней без лабораторного обстеження в кафе «Біля млина». [PERSON] у зверненні ставила питання про перевірку діяльності [PERSON] та просила вжити заходів для припинення діяльності несанкціонованої бійні за адресою: [ADDRESS] . В позові вказано, що повідомлена інформація є неправдивою, паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача, при цьому стала відома голові обласної державної адміністрації Бондаренко О.В. та посадовцям Криворізької РДА, а також щонайменше трьом особам - членам комісії, які складали акт комісійного обстеження зазначеного у зверненні домоволодіння, згідно якого викладені у зверненні обставини не підтвердилися. Представник позивача стверджувала, що поширена [PERSON] інформація порушила права позивача, у зв`язку з чим він змушений звертатися до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, яку здобував все своє життя, власною працею. Вважала, що єдиним, виключним способом захисту порушеного права позивача є відшкодування моральної шкоди в розмірі 46000 грн., яка визначається з розрахунку 1000 грн. за 1 рік бездоганної трудової діяльності позивача. Позивач будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являвся, беручи участь у судовому процесі через представника - адвоката Маленьку Л.І. (а.с. 6), що узгоджується з положеннями ст. 58, ч.5 ст. 130 ЦПК України. Представник позивача в ході судового засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснювала, що позивача знає особисто більше 30 років. Він є порядною, трудолюбивою людиною, яка має відзнаки за трудові заслуги. До події, про яку повідомляла на гарячу лінію відповідач, [PERSON] не має жодного відношення, а поширення відповідачем вказаної інформації порушує його права, адже в силу своєї діяльності він має численні контакти з людьми, зокрема державними органами, а поширена відповідачем інформацію компрометує його. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Пантелєєв О.В. заперечували проти позову та просили в його задоволенні відмовити. Відповідачем подано до суду відзив, в якому вона зазначала, що при зверненні на урядову гарячу лінію вона реалізувала гарантоване право на звернення, з метою припинення несанкціонованої бійні, захисту своїх особистих прав на безпечне життя та реалізацію громадянської позиції. Звертаючись до компетентних органів вона реалізувала право на звернення, а не поширювала інформацію. Відповідач, будучи за її згодою допитаною в судовому засіданні в порядку допиту свідків, суду пояснювала, що вона проживає поруч з братом [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Її брат займається тим, що ріже свиней, при цьому з його слів та слів його дружини, їх дочки, їй ( [PERSON] ) стало відомо, що він здійснює вказану діяльність на замовника [PERSON] , не будучи при цьому офіційно працевлаштованим як різник. В процесі здійснення такої діяльності, її брат смалить туші свиней, у зв`язку з чим, поруч з її подвір`ям, зберігаються великі газові балони, що в період літньої спеки створює для неї та її родини реальну небезпеку вибуху та пожежі, адже порушуються правила техніки безпеки з газовим обладнанням. Крім цього, у зв`язку з розбором туш свиней, на її подвір`ї стоїть неприємний запах, а залишки свиней покинуті [PERSON] , розносять собаки, в тому числі на її подвір`я, принаджуються дикі тварини (лиси). Отримане м`ясо, сало свиней реалізується без будь-яких санітарних перевірок, що порушує санітарні норми. Стверджувала, що звернення нею на урядову лінію, є реалізацією права на звернення до компетентних органів, з метою припинення порушення її особистих прав на безпечне життя, а також з метою припинення незаконної бійні, діяльність якої має наслідком ухилення [PERSON] від сплати податків, продаж м`ясної продукції без будь-яких санітарних перевірок, що порушує не лише її права, а й права інших осіб. Все вище вказане порушує її права і як громадянки України, адже в результаті такої діяльності, держава не отримує належних доходів у вигляді податків, а звичайні громадяни не мають можливості отримувати достойні пенсії та заробітні плати. Зазначала, що метою її звернення було проведення компетентними органами відповідних перевірок, з метою припинення незаконної діяльності брата. Пояснювала, що [PERSON] за вказаною адресою не бачила, а зазначила про нього в своєму зверненні у зв`язку з тим, що її брат та його сім`я повідомляли їй, що здійснюють вказану діяльність - (ріжуть свиней) для [PERSON] . Крім цього вказувала, що на своє звернення від 26.08.2020 відповіді компетентних органів не отримала, до комісійного обстеження за фактом її звернення залучена не була, а тому 15.10.2020 здійснила повторне звернення на урядову лінію з вказаного питання, копію відповіді на яке отримала лише в судовому засіданні від представника позивача. Пояснювала, що її звернення не є поширенням недостовірної інформації, а є саме зверненням до компетентних органів, що мало на меті припинити незаконну діяльність - несанкціоновану різку свиней по сусідству з її домоволодінням. Представник відповідача в ході судового засідання заперечення відповідача підтримав, вважав за необхідне в позові відмовити, оскільки звернення відповідача свідчить про реалізацію нею конституційного права на звернення, а не поширення недостовірної інформації. Крім цього вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, не надано доказів порушення особистих прав та завдання моральної шкоди зверненням [PERSON] . Представник позивача правом на подання відповіді на відзив не скористалася. Вислухавши пояснення відповідача надані нею в порядку допиту свідків, представників сторін, свідків, дослідивши докази по справі на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.08.2020 на адресу Урядової гарячої лінії 1545 Дніпропетровського регіонального контактного центру надійшло звернення [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яке стосувалося порушення громадського порядку сусідами (а.с. 7). Зі змісту звернення слідує, що [PERSON] скаржилася на сусіда [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та фермера [PERSON] . Зазначала, що сусід організував несанкціоновану бійню свиней у себе на подвір`ї, у зв`язку з чим на його дворі розміщено два газові балони, які становлять пожежну небезпеку, загрозу її життю та майну. Крім цього, вказані особи порушують санітарні норми, здають м`ясо свиней без лабораторних досліджень в кафе, а також через вказану бійню біля її двору збираються безпритульні собаки. В своєму зверненні [PERSON] просила розглянути її скаргу, здійснити перевірку діяльності вказаних громадян, а також вжити заходів щодо припинення незаконної діяльності несанкціонованої бійні за вказаною адресою (а.с. 7). За резолюцією голови обласної державної адміністрації Бондаренко О.В., виконавцем розгляду вказаного звернення визначено Криворізьку РДА, що підтверджується даними звернення. Факт такого звернення підтвердила в ході судового засідання [PERSON] . На виконання доручення Криворізької РДА, з метою перевірки інформації повідомленої в зверненні [PERSON] , Глеюватською сільською радою створено комісію по проведенню обстеження домогосподарства [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження комісією складено акт від 31.08.2020, згідно якого обставини викладені у зверненні [PERSON] не підтвердилися, несанкціонована бійня відсутня, сторонніх запахів та характерних відходів не виявлено. Встановлено, що [PERSON] ніякого відношення до домоволодіння [ADDRESS] не має (а.с. 8). Як стверджувала відповідач, відповіді на своє звернення від 26.08.2020 вона не отримала, у зв`язку з чим 15.10.2020 нею було здійснено повторне звернення з вказаного питання (а.с. 54). Обставини викладені в акті обстеження, в ході судового засідання підтвердили допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були членами вказаної комісії та в ході судового засідання пояснювали, що ними обстежувалося домоволодіння у зв`язку з розглядом звернення [PERSON] щодо функціонування незаконної бійні. Однак, обставини викладені у зверненні не підтвердилися, подвір`я було чисте, ніяких столів для розділки тушок свиней, газових балонів виявлено не було. В господарстві малися 5 свиней, для особистого споживання [PERSON] . Представник позивача стверджувала, що звернувшись на урядову гарячу лінію [PERSON] поширила інформацію щодо [PERSON] , яка є недостовірною, чим порушила його особисті немайнові права, зокрема право на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. У з зв`язку з порушенням вказаних прав [PERSON] завдано моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 11, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є серед інших: честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 270 ЦК України, фізична особа, серед інших прав, має право на повагу до гідності та честі. Згідно зі ст. 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Крім цього, згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Отже, законодавством визначено різні способи захисту гідності, честі та ділової репутації, як то право на відповідь та спростування недостовірної інформації, а також можливість пред`явлення вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вказане узгоджується з положеннями ст. 23 ЦК України, в якій визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, при цьому така шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У зв`язку з цим, суд критично розцінює твердження представника відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права та відсутність підстав для пред`явлення позову. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди завданої порушенням особистих немайнових прав здійснюється на загальних підставах. Тобто, заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач повинен довести факт завдання такої шкоди, протиправності дій особи, яка її завдала, причинний зв`язок між вказаною шкодою та протиправними діями, а також наявність вини особи у такому заподіянні. При цьому, при розгляді справ пов`язаних з поширенням недостовірної інформації має бути враховано, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Аналогічних висновків дійшов ВС у постанові від 20.03.2019 у справі № 649/415/16-ц. Разом з тим, поряд з правом особи на захист честі, гідності та ділової репутації, ст. 40 Конституції України кожному гарантується право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк . У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що у випадку, коли особа звертається до компетентних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. У вказаній справі, дослідивши докази подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, зокрема вислухавши пояснення [PERSON] допитаної в ході судового засідання в порядку допиту свідків, дослідивши письмові матеріали справи та допитавши свідків, суд встановив, що звернення [PERSON] на гарячу урядову лінію було спрямоване саме на реалізацію нею свого конституційного права на звернення, наміром захистити свої права та виконати свій громадський обов`язок, що не є поширенням недостовірної інформації в розумінні вище вказаних норм законодавства. Сам факт того, що повідомлена нею у зверненні інформація не підтвердилася в ході здійсненої перевірки компетентних органів, не свідчить про поширення нею недостовірної інформації, адже вона зазначила в зверненні відомі їй обставини, які підлягали перевірці компетентними органами. Вказані обставини підтвердженні в ході судового засіданні показаннями свідків, які були членами комісії з перевірки фактів викладених у зверненні, які зазначали, що в ході перевірки вони реалізували свої службові повноваження саме у зв`язку з розглядом звернення [PERSON] . Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 21.03.2019 у справі № 727/5418/17. Предметом розгляду у даній справі не є дотримання порядку проведення перевірки такими органами, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Сам факт того, що компетентні органи (Дніпропетровська ОДА, Криворізької РДА та Глеюватської сільської ради) здійснювали перевірку за фактом звернення [PERSON] свідчить про те, що з питань викладених у зверненні вона звернулася до компетентних органів, які мали повноваження на вирішення таких питань, зокрема на здійснення відповідної перевірки та надання їй відповіді за результатами такого звернення. Відповідно, твердження представника позивача про те, що [PERSON] поширила недостовірну інформацію, яка стала відома особам, які перевіряли факти вказані у зверненні, суд розцінює критично, оскільки в даному випадку вказані особи отримали відповідну інформацію у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, а зазначення такої інформації [PERSON] у своєму зверненні не є поширенням інформації вказаним особам. Даних щодо поширення вказаної інформації в інший спосіб та іншим особам, позов не містить. Будь-яких доказів того, що звернення відповідача на урядову гарячу лінію було мотивовано цілеспрямованими діями відповідача на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, позивачем перед судом не доведено. Хоча такий обов`язок покладено на позивача. Аналогічних висновків дійшов ВС у постанові від 20.03.2019 у справі № 649/415/16-ц. Натомість відповідач, допитана в судовому засіданні як свідок неодноразово наголошувала на тому, що її звернення на урядову лінію мали на меті саме захист її порушених прав компетентними органами. Вказане підтверджує сам факт звернення до компетентних органів, а не поширення вказаної в зверненні інформації в інших спосіб, а також факт розгляду вказаного звернення в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 7, 54), що також підтверджено показаннями свідків. Сам факт того, що в результаті розгляду звернення [PERSON] не було встановлено причетності [PERSON] до діяльності [PERSON] по забою свиней, що не знайшло свого підтвердження і в судовому засіданні належними та допустимими доказами, не надає зверненню [PERSON] статусу поширення недостовірної інформації, оскільки остання своїм зверненням реалізувала гарантоване державною право на звернення, розгляд якого здійснено компетентними органами. Оскільки перед судом не доведено факту поширення недостовірної інформації [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Крім цього, суд звертає увагу також на той факт, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено самого факту заподіяння такої моральної шкоди позивачу, у зв`язку з зверненням [PERSON] на урядову гарячу лінію. Сам лише факт такого звернення, в тому числі щодо [PERSON] , який має численні подяки та відзнаки за трудову діяльність (а.с. 9-13), сам по собі безумовно не свідчить про порушення його особистих немайнових прав та заподіяння останньому моральної шкоди таким зверненням [PERSON] . Представник позивач в ході судового засідання підтвердила той факт, що заявляючи перед судом вимоги саме про відшкодування моральної шкоди, вона не посилалася на заподіяні моральні страждання. Більш того, оскільки зазначені у зверненні обставини щодо причетності [PERSON] до дій [PERSON] не знайшли свого підтвердження, що безумовно відомо особам, які залучалися до розгляду вказаного звернення, то відповідно не заслуговують на увагу і твердження представника позивача щодо компрометації позивача перед вказаними особами, зниження його соціальної оцінки в очах оточуючих, суспільної оцінки його ділових і професійних якостей при виконанні ним трудових, службових, громадських чи інших обов`язків, як складових понять честі та ділової репутації фізичної особи. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі.

Outcome: dismissed