Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ АПК «Розкішна» про визнання недійсним договору оренди землі та зобовязання повернути земельну ділянку, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка № 470 площею 7,07 га, яка розташована на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КР №022365, кадастровий номер 3524381000:02:000:0470. Позивач вказує, що 19.06.2008 року у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» зареєстровано договір оренди землі. Проте, у вищевказаному договорі оренди землі відсутня така істотна умова договору як передача земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що відповідач вважає порушенням його права на укладення договору, який відповідає вимогам чинного законодавства. Просить суд визнати договір оренди землі укладений між ним та відповідачем недійсним, зобовязати відповідача повернути земельну ділянку, та стягнути з відповідача судовий збір. Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Пояснили, що письмово та усно не зверталися до відповідача з пропозицією внести зміни до договору оренди землі щодо включення істотних умов договору таких, як передача земельної ділянки у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Наслідків негативних для позивача не виникло. Виявили тільки тепер, а тому і звернулися до суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивачем не вірно обране законодавство, оскільки норми законодавства на які посилається позивач не діяли на момент реєстрації договору оренди землі від 19.06.2008 року. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 02.04.2008 року (а.с. 18-27), укладений сторонами на десять років, та зареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 19.06.2008 року. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» № 509 від 16.09.2008 року, тобто прийнятого після укладення вищевказаного договору оренди землі, доповнено ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», абзацом дванадцятим такого змісту: "умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки", який не розповсюджувався на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності між сторонами у справі. Таким чином, судом встановлено, що на час підписання та реєстрації вищезазначеного договору оренди землі чинним на той час законодавством, не вимагалось досягнення згоди з таких істотних умов як «умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки». Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 06.10.1998 року «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Негативних наслідків у звязку із відсутністю у договорі оренди землі таких істотних умов, як «умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки», що визнали в судовому засіданні представники позивача, не настало. Позивачем не доведено у чому саме полягає порушення його прав. Позивач письмово про порушення своїх прав та про доповнення вказаного договору новими умовами до відповідача не звертався. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. У звязку із відмовою у задоволенні позову, згідно\~ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 243,60 грн., сплачений за подачу позову до суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed