Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2006р. в сумі 11243,65грн., вказуючи, що 14.12.2006 року відповідач надав ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, заяву про надання кредиту, яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2012р. з відповідача була стягнута заборгованість за вказаним договором станом на 31.01.2012р. в сумі 25732,80грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 7206,38грн., за процентами 12721,55грн., по комісії 4103,31грн., штрафи в сумі 500грн. та 1201грн. Однак, на теперішній час рішення суду не виконане та вище вказана сума за рішенням суду не сплачена. Таким чином, станом на 30.06.2015р. сума заборгованості за кредитом складається із заборгованості за процентами, пенею та штрафів в розмірі 11243,65грн. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив ухвалити рішення про задоволення позову, просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що позивачем не доведено факт укладення з ним кредитного договору. Крім того, він вказав на пропуск позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 14.12.2006р. відповідач звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, із заявою про надання кредиту та погодилася, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Згідно заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500грн. на платіжну карту «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів. Через невиконання своїх зобовязань у відповідача виникла заборгованість. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2012р. (справа №1421/1617/12) з відповідача була стягнута заборгованість за вказаним договором станом на 31.01.2012р. в сумі 25732,80грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 7206,38грн., за процентами 12721,55грн., по комісії 4103,31грн., штрафи в сумі 500грн. та 1201грн. На теперішній час рішення суду не виконане та вище вказана сума за рішенням суду не сплачена. Як вказує у своїх позовних вимогах Банк станом на 30.06.2015 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість у розмірі 11243,65грн., яка зазначена з урахуванням суми, яка була стягнута заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2012р. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Положеннями статей 10 та 60 ЦПК України визначено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи №1421/1617/12, яка зберігається в архіві Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, та яка була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що, заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2012р., на яке посилається позивач, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.08.2013р. позовна заява залишена без розгляду через повторну неявку представника позивача в судове засідання. Остання ухвала набрала законної сили та ніким не скасована. Таким чином, розрахунок, наданий позивачем під час звернення до суду з позовом, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Іншого розрахунку, на момент розгляду справи в суді, позивачем не надано. При цьому суд не в змозі виконати власний розрахунок з урахуванням вимог діючого законодавства, оскільки надані позивачем документи є неповними, що унеможливлює визначення точних періодів заборгованості та суми заборгованостей, відносно яких слід проводити розрахунок. На підставі наведеного суд прийшов до висновку про те, що банком не було надано достатньо доказів на підтвердження того, що дійсно у відповідача перед банком існує заборгованість у розмірі, визначеному розрахунком, а тому позовні вимоги банку про стягнення заборгованості із [PERSON] в сумі 11243,65ргн. є безпідставними.

Outcome: dismissed