Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

У травні 2021 року АТ "Державний ощадний банк України" звернулося в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.2018 р. між АТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБК №10015/0571 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредити) було укладено Договір комплексного обслуговування фізичних осіб. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Однак, відповідач стала порушувати умови договору, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Сума заборгованості відповідачки за договором станом на 07.04.2021 року складає 41763, 04 грн. Оскільки [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості, та судові витрати, понесені при зверненні до суду. Ухвалою суду від 24.05.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Ощадбанк». На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позов визнає повністю . Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 13.11.2018 р. відповідач подала до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0571 філії\~Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.10-11). Відповідно до п. 3.1 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), підписанням цієї заяви, позивальник погодився на одержання (збільшення) кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій заяві (зокрема, розміром Кредиту). У пункті 3.2. клієнт просила встановити/збільшити наданий їй кредит, метою отримання якого є споживчі потреби, в національній валюті шляхом надання відповідної кредитної лінії (Кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] , у розмірі: бажаний розмір кредиту 7500 грн., максимальний - 25000 грн. Строк кредитування 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за кредитом згідно пункту 3.6, 3.6.1. Заяви є фіксованою, і складає: 11,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Пунктом 3.7. Заяви передбачено, що клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5 відсотків від суми заборгованості за кредитом. Вказану заяву [PERSON] підписала особисто 13.11.2018 року. В подальшому, а саме 06.06.2019 р. [PERSON] підписала заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), згідно якої відповідачу встановили бажаний розмір кредиту - 35000 грн. (а.с.15,16). Згідно з п.3.3, на встановлення відновлювальної кредитної лінії процентна ставка складає 19,00 процентів річних за користування кредитними коштами на момент укладання Кредитного договору, та може бути змінена, в порядку та на умовах визначених договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши клієнт кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 07.04.2021 року складає\~41763,04 грн., з яких: 34993,11 грн.\~заборгованість за основним боргом; 4959,40 грн.\~проценти за користування кредитом; 1,49 грн.\~ пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 378,74 грн. -\~3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 69,47 грн. - \~3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1131,61 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 229,22 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с.25-27). Як зазначено в п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~ Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~ Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 547-549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам кредитного договору. Доказів протилежного суду не надано та відповідачем не спростовано. Враховуючи вищевикладене, прострочення боржником зобов`язання, з метою захисту майнових прав банку, суд вважає необхідним позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії\~Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити. Задовольняючи позов суд бере до уваги, що це не суперечить\~ст.1048 ЦК України\~та Правовому висновку Постанови ВП ВС від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц (№ в ЄДРСР 85743708) в якій зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved