Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

15.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] [PERSON] із кімнат № 1,2,3 квартири [ADDRESS] зі всіма з ними мешкаючими особами без надання іншого житла. Судові витрати по справі покласти на відповідачів. Свої вимоги мотивував тим, що спірне приміщення було виділене відповідачам на законних підставах на період ремонту квартири [ADDRESS], на теперішній час вищевказана квартира знаходиться в задовільному стані, пригодна для проживання, тому законних підстав для подальшого використання житла у сім'ї відповідачів немає. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача Смірнова Я.В. у судовому засіданні позов підтримала частково в частині виселення [PERSON] та її дітей: [PERSON] та [PERSON], посилаючись на довідку КП «ДУ №18» про склад сім'ї та прописку від 25 лютого 2015 року, згідно якої в спірних кімнатах у теперішній час мешкають лише зазначені особи. Також зазначала, що відповідачі мають велику заборгованість по оплаті комунальних послуг. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечував, вказуючи на неналежність позивача. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. Представники третіх осіб "Домоуправління № 18" та Одеської міської ради у судовому засіданні позовний позов вважали обґрунтованим, просили задовольнити. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступними. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України, ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що у 1990 році Малиновська районна рада народних депутатів м. Одеси клопотала перед начальником УЖКГ Одеської міської ради надати на час ремонту квартири [ADDRESS] житло для сім'ї [PERSON] Вказане підтверджується клопотанням від 26.03.1990 року № 447/11. Начальник УЖКГ Одеської міської ради надав дозвіл у вигляді резолюції від 27.03.1990 року на надання трьох кімнат з фонду житла для тимчасового проживання сім'ї [PERSON] на період ремонту квартири [ADDRESS]. Сім'ї [PERSON] були надані кімнати №№ 1,2,3 в квартирі [ADDRESS]. Вищевказані кімнати відносились до фонду житла для тимчасового проживання. Статус житла підтверджувався рішенням виконкому Одеської міської ради № 729 від 03.10.1968 року «Про поліпшення використання маневреного житлового фонду» та рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 року за № 207 «Про створення фонду житла для тимчасового проживання», де визначено перелік жилих приміщень, які мають статус житла для тимчасового проживання, до якого було включено зокрема й кімнати №№ 1,2,3 в квартирі [ADDRESS]. Однак, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 324 від 15 серпня 2013року було скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 року за № 207 «Про створення фонду житла для тимчасового проживання» та рішення виконкому Одеської міської ради № 729 від 03.10.1968 року «Про поліпшення використання маневреного житлового фонду». Крім того, житлові будинки, зазначені в додатку до рішення, зокрема, будинок [ADDRESS], був віднесений до державного житлового фонду, в якому дозволяється проведення приватизації приміщень у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином, будинок по [ADDRESS] та квартири, які в ньому знаходяться перестали відноситись до маневреного житлового фонду. Відповідно до Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 року, основними завданнями та функціями Департаменту є управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. Крім того, пунктами 2.25, 2.26, 2.27, 2.28 вказаного Положення передбачені повноваження Департаменту щодо житлових приміщень з фонду житла для тимчасового проживання. Згідно з Положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради Київська районна адміністрація є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Пунктом 3.2.5 та 3.2.6 вказаного Положення передбачені повноваження Київської райадміністрації у галузі управління комунальною власністю та у галузі обліку та розподілу житла - у межах, визначених радою, здійснює управління комунальною власністю (підприємствами, житловим фондам), розташованою на території району, здійснює облік житлового фонду та контроль за його використанням тощо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що Департамент міського господарства Одеської міської ради не наділений повноваженнями звертатись до суду з позовами про виселення з житлових будинків державного житлового фонду. Крім того, слід зауважити наступне. Так відповідно до ст. 101 ЖК України при приведенні капітального ремонту житлового будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без участі наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. В матеріалах справи міститься Акт обстеження житлових умов заявника від 13.02.2008 року, згідно якого вбачається, що квартира [ADDRESS] знаходиться у задовільному стані, придатна для проживання, що на думку позивача є підставою для виселення відповідачів зі спірного приміщення. Однак, вказаний акт, на думку суду, не може вважатись належною підставою для виселення відповідачів, так як частиною 3 статті 101 ЖК України передбачено, що лише після прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав, а доказів такого прийняття будинку державною комісією у судовому засіданні надано не було. Крім того, суд погоджується з твердженнями представника відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду з даним позовом, так як акт обстеження, на який посилається позивач як на підставу позову, був складений ще 13.02.2008 року на наданий на вимогу КП «Домоуправління №18», а твердження представника Департаменту щодо того, що вони вже декілька разів звертались до суду з аналогічними позовами, які судом залишались без розгляду, не можуть бути підставою для поновлення строку чи підставою вважати його пропущеним з поважних причин. Також слід зазначити, що жодних підстав для виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, передбачених статтею 116 ЖК України, на яку посилається позивач, у судовому засіданні доведено не було. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed