Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті і просила встановити юридичний факт, а саме: факт смерті її матері - [PERSON], яка настала [INFO] у смт. Пелагіївка, м. Торез, Донецької Народної Республіки. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що її матір - [PERSON] померла у смт. Пелагіївка, м. Торез, Донецької Народної Республіки. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, в зв'язку з чим Орджонікідзевський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив їй у проведенні державної реєстрації смерті її матері. Встановлення цього юридичного факт необхідно їй для вступу до спадщини. В судове засідання заявник повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність. Представник заінтересованої особи - Орджонікідзевського районного у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Харківській області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, при розгляді справи просив урахувати, що згідно адміністративно-територіального знаходження смт. Пелагіївка розташована в м. Торез, Донецької області України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Надана заявником суду ксерокопія «Свидетельства о смерти», виданого Торезьким міським відділом запису актів цивільного стану ДРП МЮ ДНР не може бути прийнята судом в якості допустимого доказу смерті [PERSON], оскільки не посвідчена у порядку, встановленому Законом України «Про нотаріат» або Указом Президії Верховної Ради СРСР від 4 серпня 1983 року „Про порядок видачі та засвідчення підприємствами, установами, організаціями копій документів, що стосуються прав громадян", який діє в Україні відповідно до статті 3 Закону України „Про правонаступництво України" як такий, що не суперечить законодавству України. Оригінал цього письмового доказу суду заявником не пред'явлений, сам заявник в судові засідання жодного разу на виклики суду так і не прибув, тому встановити відповідність зазначеної ксерокопії оригіналу документа не виявилося можливим. Крім того, суд зазначає, що згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року визнана неприпустимою практика використання в судових рішеннях назв «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка» стосовно тимчасово окупованих територій, оскільки факт існування ні так званої «Донецької народної республіки», ні так званої. «Луганської народної республіки» не визнається органами влади України. В окремих районах, містах, селищах і селах Донецької та Луганської областей введений особливий порядок місцевого самоврядування, і вони визнані тимчасово окупованими територіями України. Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно вийти за межи заявлених вимог і визначити інший населений пункт місцем смерті особи, ніж той, про який просить заявник, а такого населеного пункту, як смт. Пелагіївка, м. Торез, Донецької Народної Республіки не існує, і тому підстави для задоволення зазначеної заяви про встановлення юридичного факту смерті особи у не існуючому населеному пункті - відсутні. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 15, 57, 64, 88, 209, 212, 215, п. 8 ч. 1 ст. 256, ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Законом України «Про нотаріат», суд -

Outcome: dismissed