Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] в період з 01.09.1999 року по [INFO], оскільки заявник має намір прийняти спадщину. У зв'язку із викладеним вона звернулася із вказаною заявю до суду. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити заявлені вимоги. Заінтересовані особи, в судовому засіданні, заяву підтримали, просили задовольнити заявлені вимоги. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. 21.02.1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.02.1971 року. (а.с. 3) Від даного шлюбу у подружжя народились дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7) 27.08.1998 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.08.1998 року. (а.с. 4) Відповідно до довідки КК «Центр комунального сервісу» сервісний центр Дарницького району м. Києва № 274 від 04.02.2017 року [PERSON] мешкає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 21.01.1997 року. (а.с. 9) Як вбачається з акту ЖЕД № 206 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про кількість фактично проживаючих осіб від 04.02.2017 року, [PERSON] не був зареєстрований, але проживав в квартирі [ADDRESS] в період з 01.09.1999 року по 31.10.2017 року.(а.с. 10) Встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 08.11.2016 року серія [NUMBER]. (а.с. 11) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] у період з 01.09.1999 року по [INFO], та вели разом спільне господарство. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON], [INFO], проживала однією сім'єю з [PERSON], [INFO] у період з 01.09.1999 року по [INFO].

Outcome: approved