Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2015 року. На її утриманні перебуває син [PERSON], [INFO], батьками якого є позивач та відповідач. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, заробітну плату не отримує, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. З огляду на викладене просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. та аліментів на своє утримання, як непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі і задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, а саме у судове засідання на 13.07.2017 р. та 07.08.2017 р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.17,24). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського району управління юстиції у Кіровоградській області 22 вересня 2015 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 22 вересня 2015 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби № 174 від 13.06.2017 року (а.с. 6). У позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а сама позивачка позбавлена можливості в достатній мірі утримувати його, оскільки не працює. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, позивач просила розглядати справу за її відсутності, відповідач у судове засідання не з'явився, суду не надано документів про стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, а тому суд не досліджує зазначені обставини справи. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суду також не надано даних про доходи відповідача, однак при вирішенні даної справи суд керується нормами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набув чинності 08.07.2017 року та відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Дослідивши та врахувавши усі письмові доводи позивача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлену законодавством, інші обставини на які посилалася позивачка в позовній заяві, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Також відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Підставою для стягнення аліментів на користь дружини до досягненню дитиною трьох років є лише встановлення обставин того, що чоловік може таку допомогу надавати. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернулась до суду з позовною заявою 16 червня 2017 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 1 280 грн.

Outcome: approved