overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або: 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті. З наведеного вбачається, що позивач не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати. Крім цього, позивач не надає жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього коштів на сплату судового збору. За таких обставин клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач ДП Воловецький ТОК "Плай" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод та звільнення приміщення. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач ДП "Стрийський лісгосп" 24.03.2014 року звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з [PERSON] 61427,06 гривень матеріальної шкоди. В обґрунтування позову наведено наступне. 26.09.2012 року Миколаївським районним судом Львівської області за результатами розгляду кримінальної справи №1313/2971/2012 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.367 КК України встановлено, що внаслідок сулжбової недбалості невідомими особами було завдано істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам в розмірі 61427,06 гривень. Відповідно до посадової інструкції відповідач повинен був забезпечувати охорону лісів. В судовому засіданні у вищевказаній справі відповідач обіцяв добровільно відшкодувати завдані збитки, і з урахуванням цього його було звільнено від кримінальної відповідальності. Однак, до цього часу шкода відповідачем не відшкодована. Оскільки відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем на момент завдання шкоди, а тому як працівник повинен відшкодувати шкоду заподіяну з його вини підприємству. В судовому засіданні представник позивача Ощипок В.С. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені у позові обставини. Просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] позову не визнав. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, просив суд застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачу було відомо про порушення його прав, однак незважаючи на це він пропустив строк на звернення з позовною заявою, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, взаємини подружжя, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Позивач пред'явив позов про відшкодування шкоди заподіяної працівником підприємству внаслідок вчинення злочину, відповідно до якого підставою позову зазначив ст.ст. 130, 131, 134, 136 КЗпП України. Відповідно до ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноважного ним органу до суду з приводу стягнення з працівника матеріальної шкоди, встановлюється строк позовної давності - 1 рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Позивач просив поновити йому строк звернення до суду, оскільки він вважав, що відповідач у добровільному порядку відшкодує дану шкоду, однак, дана причина не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку, оскільки позивачу було відомо, що шкода не відшкодована і мав можливість пред'явити позов раніше. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач зазначив, що 22 січня 2019 року між ним та Красилівською міською радою в особі міського голови Островської Н.В. було укладено Контракт, яким його було призначено на посаду директора Красилівського територіального центру соціального обслуговування з 23 січня 2019 року по 23 січня 2022 року. Згідно п.1 Загальних положень Контракту керівник зобов`язався безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його діяльність згідно Положення, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а орган управління майном - Красилівська міська рада - зобов`язалася створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці, як керівнику. На підставі укладеного Контракту 22.01.2019 року Красилівським міським головою Островською Н.В. було видано розпорядження № 14/2019-рк про призначення позивача на посаду директора Красилівського територіального центру соціального обслуговування. 15.10.2019 року Красилівський міський голова Островська Н.В. видала розпорядження № 157/2019-рк "Про звільнення [PERSON] із займаної посади", де вказано, що

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач - Запорізький національний технічний університет - звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагав стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1618 гривень 50 копійок. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 04.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання освітніх послуг, згідно якого останній був зарахований на 3-й курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю "Фізичне виховання". Освітні послуги згідно контракту були надані відповідачу у повному обсязі, але він, в порушення пп.4.2, 4.3 договору, у повному обсязі ці послуги не оплатив, заборгованість відповідача складає 1618 гривень 50 копійок. Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, у зв'язку із добровільним погашенням відповідачем заборгованості за контрактом, просить стягнути з нього лише судовий збір у розмірі 1600 гривень, сплачений при поданні позовної заяви. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні наголосив про повне погашення заборгованості за контрактом, заперечує проти сплати судового збору. Вирішуючи позов, суд виходить з наступного. Факт погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за договором про надання освітніх послуг від 04.09.2013 року, підтверджений відповідною квитанцією (а.с.17), та визнаний самим позивачем. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Можливість часткового повернення судового збору передбачена ч.1 ст.142 ЦПК України, згідно якої у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, згідно ч.3 цієї ж статті, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У даній справі позивач не вчинив жодних процесуальних дій, які б давали йому можливість претендувати на повернення та/або стягнення судового збору з відповідача (зокрема, відмову від позову внаслідок задоволення відповідачем заявлених вимог). У зв'язку з цим суд не вбачає підстав для задоволення його вимоги про відшкодування судового збору з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року заяву повернуто позивачу відповідно до ст.121 ЦПК України. При поданні позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» було сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. у відповідності до платіжного доручення №PROM9DQSHV від 29 липня 2015 року. 03 грудня 2015 року позивач звернувся із заявою про повернення сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн., який було сплачено ним згідно з платіжним дорученням № ВООО7В0НІВ від 27 травня 2014 року. У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Так, позивач просить повернути сплачений ним судовий збір у відповідності до платіжного доручення № ВООО7В0НІВ від 27 травня 2014 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» було надано інше платіжне доручення про сплату судового збору. За таких обставин, враховуючи розбіжності в платіжних дорученнях, суд вирішує відмовити у задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення судового збору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 12.06.2020 року по вул. Липинського - Замарстинівська у м. Львові сталась ДТП участю автомобілів: «Дачіа Лоджі» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Вольво» р.н. [NUMBER] , який був застрахований від ризику пошкодження ДТП у ПрАТ «AСK «Інго Україна» за договором добровільного страхування № 640507346.20 від 12.02.2020 року з франшизою - 4000.00 грн. Згідно рахунку на ремонт - TOB «Овертранс» № Р000003046 від 08.07.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Вольво» р.н. [NUMBER] складає 83254.96 грн. Власник автомобіля «Вольво» р.н. [NUMBER] - ПП «Соловій-Транс» 09.07.2020 року оплатив його ремонт згідно виставленого рахунку в сумі 83254.96 грн. та звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №169 від 24.07.2020 року, - вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Вольво» р.н. [NUMBER] складає 48247.39 грн. При цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників (оцінена матеріальна шкода) складає 20758.67 грн. Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля «Вольво» р.н. [NUMBER] завдану шкоду у розмірі 44247.39 грн. (за мінусом франшизи, передбаченої договором добровільного страхування в сумі 4000.00 грн.) та набув право зворотної вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди та її страховика у розмірі фактично сплачених грошових коштів. Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 14.07.2020 року по справі № 439/797/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Дачіа Лоджі» [NUMBER] на момент скоєння ДТП не була застрахованою, оскільки винуватець ДТП підпадає під категорію осіб, визначених ст.13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому позивач звернувся в порядку суброгації до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 20758.67 грн. (оціненої матеріальної шкоди). 11.01.2021 року МТСБУ перерахувало на банківський рахунок позивача суму претензійної вимоги, відповідно до ст.ст. 22.1. та 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому, враховуючи набуття позивачем права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів у розмірі 44247.39 грн. наявність ліміту майнової відповідальності страховика відповідача - 20758.67 грн. (оцінена матеріальна шкода), - позивач вважає, що решта завданої шкоди у розмірі 23488.72 грн. (44247.39 грн. - 20758.67 грн.) підлягає до стягнення з відповідача, як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди (винуватця ДТП) та володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі положень ч.2 ст. 1187 та ст. 1194 ЦК України. Враховуючи вище наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача- [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб- П'ятої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності. ……………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………........................................……………………………………………………………………………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 372,30грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, мотивуючи його тим, що 19.10.2011 року о 6 год 30 хв на ставу смт Теофіполь Теофіпольського району відповідач здійснював незаконний вилов риби забороненим знаряддям рибальства, зловив 26 карасів, 4 щуки, 1 лина, 2 окуні загальною вартістю 372,30 коп , заподіявши шкоди навколишньому природному середовищу. Просив стягнути з відповідача в дохід держави 372,30 грн заподіяної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності . Відповідач позов не визнав та пояснив, що постановою Теофіпольського райсуду від 20.12.2011 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст 85 КУпАП. Оскільки позивач звернувся в суд з позовом через 3 роки 4 місяці з дня вчинення правопорушення, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно ст.63 ЗУ "Про тваринний світ", громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. п.6.2 Правил любительського і спортивного рибальства встановлено, що шкода, заподіяна громадянами України виловом або знищенням цінних видів риб у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 19 січня 1998 року. Постановою Теофіпольського райсуду від 20 грудня 2011 року встановлено, що [PERSON] 19.10.2011 року біля 6 год 30 хв здійснював вилов риби у ставку смт Теофіполь забороненими засобами - сітками, з яких вилучено 8 кг риби - 26 карасів, 4 щуки, 1 лина, 2 окуні, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст 85 КУпАП . Згідно розрахунку збитків заподіяних внаслідок незаконного вилову риби, відповідач завдав шкоди в розмірі 372,30 грн. Відповідно до ст.257, 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, як в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вчинив правопорушення, яким заподіяв шкоду, 19.10.2011 року, а позов про відшкодування шкоди подано 12.02.2015 року ( про що свідчить штамп на конверті), тобто з пропуском строку позовної давності, позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, то суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі- банк) з наступними вимогами: 1) Визнати дії відповідача 13.01.2015 року по неповерненню депозитів позивачу порушенням права приватної власності позивача. 2) Змінити правовідношення шляхом внесення змін і доповнень до договорів банківських вкладів: №300131/851/370-14, №300131/853/370-14, №310131/854/370-14, №300131/856/370-14, №300131/858/370-14, №300131/860/370-14, №300131/652/370-14, №300131/653/370-14, №300131/656/370-14, №300131/660/370-14, №300131/663/370-14, №300131/665/370-14, а саме, доповнити: пункти 2 цих договорів - « З 13 січня 2015 року за користування коштами Вкладу Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за обліковою ставкою НБУ, що діє на момент розрахунку»; пункти 7 цих договорів - «строк розміщення Вкладу продовжити з 13.01.2015 року по термін повного повернення вкладу та нарахованих відсотків». Представник позивача в судове засідання повторно не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності у поданій заяві вказав, що заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання та заперечень проти позову не подав. За таких обставин, відсутні передбачені ст.169 ЦПК підстави для відкладенення судового засідання та наявні всі підстави вирішити спір без участі сторін на підставі наданих письмових доказів. У зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 30 липня 2010 р. зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України. Від даного шлюбу у сторін народилися діти -донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки тане ведуть спільне господарство; не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. 26.11.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подала. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача надійшла заява про залишення позову [PERSON] без розгляду, оскільки рішенням суду від 05.02.2021 р. шлюб між нею та позивачем розірвано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України, про що складено актовий запис № 1729. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітнідіти - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що рішенням судді Голосіївського районного суду м.Кєва Хоменко В.С. від 05 лютого 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачем у даному спорі була [PERSON] . За даних обставин підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed