Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач просить визнати припиненим договір поруки № 648/713-П713 від 22.07.2007 року укладеного між ним та АКБСР «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 648/713-К713 від 22.11.2007 року з 06.10.2008 року, оскільки публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» 06.10.2008 року збільшило обсяг відповідальності його як поручителя із сплати відсотків за користування кредитом з 12,5 % до 13 % без його згоди. А також з урахуванням того, що останній платіж боржником було здійснено 10.06.2010 року і з липня 2010 року платежі не здійснювалися, то за умовами положень п. 3.3.8 кредитного договору строк користування кредитом сплив у серпні 2010 року, а тому банк був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, що здійснено не було. Від представника відповідача Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" надійшли пояснення по справі, відповідно до яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що позивач обрав неправильний спосіб судового захисту у розумінні ст. 16 ЦК України, оскільки позивач просить визнати припиненим договір поруки, а не просить припинити саму поруку. Відповідно до умов п. 2.1.1 та п. 2.1.2 первісної редакції Договору поруки, зміст зазначеного порукою зобов`язання складали, зокрема, повернення кредиту в сумі 64000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21.11.2014 року. Вказує, що 23.07.20109 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки, внаслідок чого вищезазначені пункти Договору поруки викладено в нових редакціях та змінено зміст забезпеченого порукою зобов`язання. Відповідно до цих змін, зокрема, змістом забезпеченого порукою зобов`язання, стало, зокрема, повернення кредиту в сумі 65163,73 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21.11.2016 року. Факт укладення цієї додаткової угоди позивачем у позовній заяві підтверджується і ним не заперечується. Укладення вищезазначеного Договору поруки та Додаткової угоди № 1 позивачем є нічим іншим як підтвердження наявності його згоди на відповідні зміни умов кредитування, які мали місце до цієї дати. Датою останнього погашення за кредитним договором є 21.10.2015 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку, яка повністю спростовує твердження позивача щодо пропуску шестимісячного строку виконання Договору поруки. Виникнення у банка права вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, але не використання банком цього права шляхом надіслання позичальнику відповідної вимоги, не означає автоматичного припинення та зміни строку кредитування. У судовому засіданні 28 листопада 2019 року ухвалою суду відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-банк». З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 22 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанком» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 648/713-К713 на купівлю автотранспортних засобів за умовами якого останньому надано кредит у межах загальної суми 64000,00 доларів США зі сплатою 12,50 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21.11.2014 року, для оплати придбаного автомобіля марки ACURA, 2007 року випуску, моделі МDХ 3.7 L чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу №21/1 від 21.11.2007 року укладеним з ТОВ «Союз-Авто-Плюс» (п.п. 1.1, 1.1.2, 1.2 Договору). Відповідно до п. п. 1.3, 1.3.1 Кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення заставою вимоги, сторони укладають договір застави з майновим поручителем, [PERSON] на транспортний засіб. Визначений в п. 1.2. договору кредиту, заставною вартістю 404000,00 грн., що складає за курсом НБУ на дату оформлення кредиту 80000,00 доларів США. 22 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанком» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір поруки № 648/713-П713, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачені Договором кредиту № 648/713-П713 від 22.07.2007 року. Відповідно до п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2 Договору поруки № 648/713-П/713 від 22.07.2007 року зміст забезпеченого порукою зобов`язання: повернення кредиту в сумі 64000,00 доларів США з наступним графіком погашення: з грудня 2007 року по листопад 2014 року щомісячно до 10 числа 762,00 доларів США, в листопаді 2014 року 754 доларів США з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 21 листопада 2014 року на умовах визначених цим договором, сплати визначених згідно п. 1.1 Договору кредиту, відсотків 12,5 річних. 06 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанком» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту № 648/713-К713 від 22.11.2007 р. про встановлення процентну ставку за користування кредиту у розмірі 13,00% річних. 23 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанком» та [PERSON] , [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору поруки № 648/713-П/713 від 22.11.2007 року, відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до п.п. 2.1.1, 2.1.2, а саме: повернення кредиту у сумі 65163,73 доларів США з наступним графіком погашення: починаючи з грудня 2007 року по квітень 2009 року позичальник щомісячно до 10 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом у розмірі 762,00 доларів США; починаючи з лютого 2010 року по жовтень 2016 року погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами у розмірі 637,00 доларів США, в листопаді 2016 року 612,73 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21 листопада 2016 року. зі сплатою визначених згідно п.1.1 Договору кредиту 13,00% річних. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За вимогами ст.ст.553, 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Згідно з ч.4 статті 559 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251, 252 ЦК України). Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. З п.п. 3.1.1, 3.1.2 договору поруки вбачається, що поручитель зобов`язаний протягом трьох робочих днів від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язання, забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту, непогашеної суми відсотків, а також суми штрафних санкцій на рахунок кредитора. У випадку невиконання позичальником та поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою зобов`язання відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернуто стягнення. При укладенні Додаткової угоди № 1 від 23.07.2009 року про внесення змін до договору поруки № 648/713-П713 від 22.11.2007 року, вбачається, що [PERSON] надав згоду на внесення змін щодо кредитування визначених договором, підтвердивши власним підписом, а саме: збільшення суми кредиту, внесення змін до графіку повернення кредиту, терміну повернення основної заборгованості до 21.11.2016 року. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати. У такому випадку підлягають застосуванню правила ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, аналогічний висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15. Судом встановлено, що 10 квітня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просив стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за кредитними договором в розмірі 93 156, 49 дол. США. Позивач зазначав, що між відповідачем [PERSON] та Банком 22.11.2007 р. був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 64000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, погашенням залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов`язалась щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією та іншими витратами згідно кредитного договору. З огляду на це, суд вважає, що кредитором не пропущений строк пред`явлення вимоги до поручителя. У Листі Верховного Суду України від 01.02.2015 «Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов`язання» зазначено, що змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати. Порука є видом забезпечення виконання зобов`язання, тому істотними умовами договору поруки є обов`язкове посилання на основне зобов`язання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобов`язання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. При укладенні Додаткової угоди № 1 від 23.07.2009 року про внесення змін до договору поруки № 648/713-П713 від 22.11.2007 року, вбачається, що [PERSON] надав згоду на внесення змін щодо кредитування визначених договором, підтвердивши власним підписом, а саме: збільшення суми кредиту, внесення змін до графіку повернення кредиту, терміну повернення основної заборгованості до 21.11.2016 року. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашено, основне зобов`язання не припинено, тому підстав і для припинення договору поруки, яка є самостійним способом забезпечення виконання кредитних зобов`язань, не вбачається. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed