Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням; третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, в якому просила встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] в гуртожитку за адресою [ADDRESS] , з 14.10.1988 року; визнати за [PERSON] право користування на законних підставах житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] , з 14.10.1988 року; встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] , з 17.04.2004 року; визнати за [PERSON] право користування на законних підставах житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] , з 17.04.2004 року. В обґрунтування вимог позивач вказала, що [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] проживають у кімнаті [ADDRESS] . Дана кімната була надана [PERSON] на підставі розпорядження № 16 від 14.10.1988 року, оскільки вона працювала в їдальні на Полтавському електромеханічному заводі «Електромотор». 14.10.1988 року позивачем [PERSON] було зареєстровано її місце проживання у гуртожитку на підставі вищевказаного розпорядження. [INFO] народився син [PERSON] , місце проживання якого було зареєстровано разом з матір`ю одразу після його народження. У кімнаті № [ADDRESS] [PERSON] постійно проживає вже понад 30 років, а [PERSON] з дня свого народження. Позивачі сплачують всі необхідні платежі за користування житлом. Проте, згідно відмітки в паспорті [PERSON] від 14.10.1988 року було здійснено її реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток, але при поставленні вказаної відмітки про реєстрацію не вказано кімнати, в якій вона проживає. По тій же причині неможливо підтвердити і проживання неповнолітнього [PERSON] . З метою усунення вказаної неточності [PERSON] звернулась до ПрАТ «Електромотор» щодо надання дублікату ордеру, який був підставою для її вселення в кімнату № [ADDRESS] в гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Листом № 07/710 від 06.06.2018 року ПрАТ "Електромотор" повідомляє про неможливість видати дублікат ордеру, у зв`язку з тим, що ордер було видано Полтавським електромеханічним заводом «Електромотор», а книги обліку таких ордерів у зв`язку з реорганізацією підприємства за зазначений період у правонаступника ПрАТ «Електромотор» в архівах не збереглися. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.07.2018 року встановлено факт проживання [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] (гуртожиток) з 14.10.1988 року. Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод Електромотор було перетворено у відкрите акціонерне товариство, та згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Електромотор» № 34 від 28.11.2017 року, останнє було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Електромотор». Рішенням двадцять першої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 19.02.2019 року прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтава гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , залишивши майновий комплекс у статусі гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №98 від 22.05.2019 року затверджено, зокрема, акт приймання - передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Полтавської міської ради від 12.07.2019 року залишено житловий комплекс гуртожиток за адресою: [ADDRESS] у статусі гуртожиток та дозволено приватизацію його жилих та допоміжних приміщень. Таким чином, позивачі мають право на приватизацію займаної ними кімнати, однак оскільки реєстрація місця проживання не містить номера кімнати та ордер відсутній, реалізувати таке право на даний час неможливо. Ухвалою суду від 13.11.2019 року було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 28.11.2019 року від відповідача Управління майном комунальної власності міста надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому при вирішенні даної справи поклався на розсуд суду, просив розглянути справу без участі представника управління. В судове засідання позивачі не з`явились, [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Представник Управління майном комунальної власності міста до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторін, враховуючи положення ст.ст.211,223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що розпорядженням №16 від 14.10.1988 року, виданим Полтавським електромеханічним заводом «Електромотор», надано для проживання [PERSON] кімнату за № [ADDRESS] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.15 - розпорядження). 14.10.1988 року позивач [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] без зазначення номера кімнати (а.с.10 - ксерокопія паспорту, а.с.17 - довідка). [INFO] народився [PERSON] (а.с.13-копія свідоцтва). 17.04.2004 року позивач [PERSON] був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.12 - ксерокопія паспорту). Гуртожиток по [ADDRESS] з 22.05.2019 року прийнято у комунальну власність міста, а рішенням Полтавської міської ради від 12.07.2019 року залишено житловий комплекс гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у статусі «Гуртожиток», дозволено приватизацію його жилих та допоміжних приміщень (а.с.24-26 - рішення Полтавської міської ради від 12.07.2019 року, 22.05.2019 року, 19.02.2019 року). Разом із тим, згідно із довідкою від 06.06.2018 року за №07/710, ПрАТ «Електромотор» повідомляє про неможливість надати дублікат ордеру, який був підставою для вселення [PERSON] в кімнату № [ADDRESS] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16 - довідка). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19.07.2018 року встановлено факт проживання [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] ) з 14.10.1988 року (а.с. 27-28). Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч.1. ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення . Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів є законними, обґрунтованими, та такими що не порушують прав та інтересів відповідача та інших осіб, а тому позов [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved