Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із уточненим у подальшому позовом, вказуючи на те, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 січня 2001 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до повноліття дитини. На виконання рішення суду 6 лютого 2001 року ВДВС Ржищівського МУЮ було відкрито виконавче провадження 3223933, яке перебуває у ВДВС на виконанні. Відповідач рішення суду не виконував, повністю ігнорував обов'язок щодо сплати аліментів, внаслідок чого має заборгованість зі сплати аліментів. відповідно до ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка згідно розрахунку позивача за період з січня 2001 року по січень 2016 року складає 15 113 грн 93 коп. Посилаючись на ст. 196 СК України позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 113 грн 93 коп. та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 551 грн 20 коп. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду в силу ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без його участі не надіслав, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечувала. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Судом з досліджених матеріалів справи встановлено наступне. 15 лютого 2001 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 09 грудня 2008 року [PERSON] народився [INFO] року і його батьком є [PERSON] (а.с.15). Згідно копії постанови про стягнення аліментів від 19 січня 2001 року Коростенським міськрайонним судом винесено постанову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 19 січня 2001 року до повноліття дитини до [INFO] року (а.с. 16). На виконання зазначеної постанови видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження (а.с. 16, 18) [PERSON] допустив заборгованість зі сплати щомісячних сум аліментів, яка за період з 19 січня 2001 року по 31 січня 2016 року становить 46 152 грн 76 коп. (а.с.19-20). Вирішуючи питання про стягнення розміру пені суд виходить з такого. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такий правовий висновок застосування зазначених норм матеріального права міститься в постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року (справи №6-300цс16 та №6-2589цс15), яка згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки (а.с.4-12) відповідає наведеним вище правовим висновкам, отже, суд приймає до уваги розрахунок пені позивача, яка за період з січня 2001 року по січень 2016 року склала 15 113 грн 93 коп. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального або сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Отже, враховуючи викладене вище, беручи до уваги матеріали справи, з яких не можливо встановити матеріальний та сімейний стан відповідача, крім того, відповідачем не подано доказів, які б могли бути взяті до уваги судом при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню, тому, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Оскільки позивач при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved