Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16.05.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана нею заява від 16.05.2011разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 05.02.2019 має заборгованість у розмірі 23212,40 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 3998,50 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочення зобов`язання - 15182,36 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2450,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1081,54 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 23212, 40 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього) повернулося на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тростянецької міської ради за №616 від 28.03.2019 (а.с.39), поштове відправлення направлялося за останньою відомою адресою, конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 16.05.2011 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16.05.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.12-26). Крім того, відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.9). За значеною заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані її для ознайомлення у письмовій формі. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 05.02.2019 (а.с.7-8). Згідно указаного розрахунку позивач [PERSON] має заборгованість у розмірі 23212,40 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 3998,50 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочення зобов`язання - 15182,36 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2450,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1081,54 грн. (а.с.7-8). Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. За ухвалою суду (а.с.60), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.50-51). З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості (а.с.50-51). До матеріалів справи додано Умови та Правила надання банківських послуг, відповідно до пункту 1.1.7.11 яких договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.11-25). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н укладеного між сторонами, [PERSON] було надано кредитні картки: № [NUMBER] із датою відкриття 18.01.2016, терміном дії до 08/17, [NUMBER] із датою відкриття 20.09.2018, терміном дії до 05/22, (а.с.51 на зворотному боці). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст.ст.546,549 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526, ч.1 ст.530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 534 цього Кодексу визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, законом визначено порядок погашення кредитної заборгованості, а саме в першу чергу погашаються проценти та неустойка, а потім тіло кредиту. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про досягнення сторонами кредитного договору іншого порядку погашення кредиту, всупереч вимогам ст. ст.12, 81 ЦПК України, банком доведено не було, а підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить. Отже суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на стягнення процентів та неустойки, як це передбачено умовами кредитного договору, що підтверджується фактичними вимогами банку, згідно з якими, заборгованість з тіла кредиту позивачем не визначається, а просить стягнути лише відсотки та неустойку без зазначення, на яку суму заборгованості (тіло кредиту) проведені такі нарахування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову банку у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed