Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

02.09.2020 року [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до Держави Україна в особі Головного Управління національної поліції в Полтавській області , Державної казначейської служби України, ГУДКС України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди , заподіяної незаконною бездіяльністю службових осіб Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Із позовних вимог вбачається, що на досудовому розслідуванні Зіньківського відділу поліції Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження № 12015170170000376 від 03.07.2015 року за фактом крадіжки належного йому майна , а саме металевого вагончику та металевого гаража , орієнтовною вартістю 150\~000 гривень у ніч з 19.06.2015 року на 20.06.2015 рік з території його приватного господарства , що знаходиться в с. Діброва Зіньківського району Полтавської області . Дане кримінальне провадження розслідується з 03.07.2015 року по даний час , тобто більше 4 років. Як вказує позивач заяву про викрадення його майна спочатку відмовились прийняти , однак 03.07.2015 року заява про вчинення злочину була прийнята та відомості були внесені до ЄРДР за № 12015170170000376 . Протягом 2015 -2018 років органом досудового розслідування жодних слідчих дій , спрямованих на встановлення осіб , якими вчинено злочин , транспортних засобів якими було вивезено його майно , а також місця збуту краденого майна , окрім огляду місця події слідчим проведено не було . Вважає, що органам розслідування відомі особи , якими було вчинено крадіжку належного йому майна , але підозра не була оголошена , оскільки вони являються працівниками міліції. У липні 2016 року , у червні 2017 року а також протягом серпня грудня 2017 року , в січні та лютому , липні і жовтні 2018 року він звертався до прокуратури із скаргою на порушення всіх «розумних строків» та не проведення слідчих дій , однак крім формальних відписок відомостей не отримав , отримав інформацію що прокурором надані вказівки на чіткий строк завершення досудового розслідування . Зокрема органом досудового розслідування не організований розшук осіб , причетних до скоєння злочину кримінальне провадження не зупинене у зв`язку із їх розшуком , а на всі його скарги отримує відповідь про проведення слідчих дій , які фактично не виконуються та не проводяться , чим вводять позивача у стан безпорадності , відчаю , хвилювання , що спричиняє йому як літній людині значних моральних страждань. Вказує що постійно «оббиває пороги» відділення поліції із клопотаннями про проведення слідчих дій та отримання інформації у справі , з проханнями зробити хоча би щось для встановлення викраденого майна та винних осіб і це потребує додаткових надлишкових зусиль для організації його життя. Крадіжка майна відбулась у селі , на відкритому місці із застосуванням важкої техніки вантажного автомобіля та крану , залученням великої кількості людей для демонтажу металевих конструкцій , а сам демонтаж ,завантаження і транспортування майна займав великий проміжок часу . Всім було відомо, що викрадені металеві конструкції були доставлені та продані у пункті прийому металобрухту. Протягом 2015 року він не вмішувався у процес розслідування , а в 2016 році довідався , що досудове слідство взагалі не проводиться. Враховуючи , що факт викрадення майна в маленькому населеному пункті приховати неможливо , від місцевих мешканців він самостійно довідався про осіб які причетні , власника вантажного автомобіля , а також населений пункт до прийому металобрухту якого було доставлено викрадене майно , про що писав до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій, але нічого проведено не було. У своїй власності має небагато майна і протиправна бездіяльність спричиняє йому значні моральні страждання і оцінює моральну шкоду в розмірі 920 000 гривень , тому звернувся до суду та просив стягти з Держави у особі Державної казначейської служби України відшкодування моральної шкоди , заподіяної незаконними діями та бездіяльністю службових осіб головного управління національної поліції України в Полтавській області в кримінальному провадженні № 12015170170000376 від 03.07.2015 року за фактом крадіжки належного йому майна , а саме металевого вагончику та металевого гаражу , орієнтовною вартістю 150\~000 гривень у розмірі 920\~000 гривень. Ухвалою судді Зіньківського районного суду від 07 вересня 2020 року відкрито загальне провадження та підготовче судове засідання призначено на 06.10.2020 року . Від відповідача Головного Управління Національної поліції у Полтавській області до суду 23.09.2020 року надійшов відзив , з якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються відповідачем в повному обсязі та посилаються на той факт , що [PERSON] не надано жодного доказу , який би міг підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обгрунтування заявленого розміру відшкодування . Наголошують , що позивач обгрунтував свої позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в наслідок бездіяльності органу досудового розслідування , всі ці його скарги є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, проте жодною ухвалою слідчого судді не визнано дії органу досудового розслідування протиправним і вважають що ті обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог , є недоведеними і прохають відмовити повністю в позові. ( а.с. 85-90). Позивачем до суду 01.10.2020 року надано відповідь на відзив , з якого вбачається, що він наголошує , що мотивує свої позовні вимоги про відшкодування йому моральної шкоди не фактом спричинення йому майнової шкоди вчиненої злочином , а бездіяльністю слідчих і органу досудового розслідування , оскільки заяву про злочин у нього спочатку відмовлялись прийняти , а тільки пізніше її прийняли і що на протязі 2015 -2018 років органом досудового розслідування жодних слідчих дій , спрямованих на встановлення осіб причетних до вчинення злочину , транспортних засобів , якими було вивезено майно , та місця збуту краденого окрім місця огляду місця події слідчим проведено не було, вважає, що факт спричинення йому моральної шкоди , а також розмір її відшкодування у сумі 920\~000 гривень спричинено йому незаконною бездіяльністю службових осіб ГУНП в Полтавській області є доведеним і підлягає стягненню з держави в повному обсязі. ( а.с. 92-97) . Відповідач по справі ГУ Державної казначейської служби України у Полтавській області 13.10.2020 року також надіслали відзив , з якого вбачається ,що надані докази і фактичні обставини справи не дають обгрунтованих підстав вважати , що позивачу було завдано шкоди .Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди , та сама сума суперечить вимогам розумності та справедливості , а тому відсутні підстави для задоволення позову . Наголошують , що Головне управління Казначейства є самостійним суб`єктом цивільних правовідносин та не вчиняло по відношенню до позивача жодних протиправних дій , тому не може відповідати за завдану шкоду , спричинену діями посадових осіб ГУ Національної поліції в Полтавській області , а вирішення даного питання відноситься виключно до компетенції Державної казначейської служби України і рішення суду про стягнення коштів з державного бюджету виконується виключно Казначейством України , зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. ( а.с.107-109) . Від відповідача Державної казначейської служби України відзиву та заперечень не надійшло. Позивач [PERSON] 13.10.2020 року до суду надав письмові пояснення щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, з яких позивач знову ж наголошує, що досудове розслідування як не було розпочато вчасно , так і фактично не проводилось взагалі. Вважає, що подібна крадіжка могла бути повністю та ефективно розслідувана протягом двох трьох місяців , оскільки вона відбувалась із застосуванням важкої автотехніки та будівельної техніки в невеликому населеному пункті . Даний вагончик та гараж позивач використовував для свого відпочинку та відпочинку своєї сім`ї, а також для популяризації сільського зеленого туризму в Україні , про що зазначалось у місцевій пресі. Однак позивач вважає, що на протязі п`яти років досудового розслідування його лише вводили в оману працівники поліції та прокуратури. Вказане спричиняє йому великі моральні страждання , що виражаються у важкому психологічному напруженні , розчаруванні та відчутті безвиході , що з оглядом на його вік свідчать про заподіяння йому важкої моральної шкоди саме державою. А розмір моральної шкоди в сумі 920\~000 гривень вважає мінімальним , враховуючи ті жахи, які він пройшов і той відчай який залишився у нього до кінця життя. І прохав долучити письмові пояснення з вирізками із місцевої газети , позов просив задовольнити. ( а.с.110-126) . Ухвалою суду 29.10.2020 року закрито підготовче засідання та розгляд справи призначено на 10 грудня 2020 року. В судовому засіданні з`явився позивач [PERSON] .. Відповідач по справі - ГУНП у Полтавській області до суду надіслали листа в якому прохали розгляд справи провести у їх відсутність та посилаються на відзив який наданий ними до суду , прохали відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог . Відповідачі Державна казначейська служби України, та ГУДКС України в Полтавській області в судове засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені належним чином. Суд на місці ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів , які повідомлені про розгляд належним чином та враховуючи їхні відзиви в матеріалах справи. Позивач [PERSON] пояснив , що підтримує свої позовні вимоги , прохає їх задовольнити послався на пояснення які ним були надані до суду в самому позові та в письмових поясненнях .Пояснив, що майже кожного місяця звертався або до слідчого або до прокуратури і місцевої і обласної із скаргами та клопотаннями про проведення слідчих дій , зазначав прізвища осіб яких прохав допитати в ході слідства. Також вказав що повторно були допитані свідки які він прохав допитати , але мабуть не всі , з матеріалами кримінального провадження знайомився , але він також прохав у своїх клопотаннях провести радіорозвідку в місці крадіжки , але це клопотання не було задоволено з невідомих йому причин , та не оскаржував саме цей факт . На запитання суду чим мотивує та зазначає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 920\~000 гривень - пояснити не зміг. На запитання суду уточнив - що позов спрямований на відшкодування йому моральної шкоди не тим фактом , що він втратив майно яке оцінює приблизно в 150\~000 гривень , а тим - що вважає йому нанесена моральна шкода бездіяльністю правоохоронних органів які не здійснювали слідчих дій , які могли здійснювати . З матеріалів справи вбачається : -03.07.2015 року був складений протокол працівниками ДІМ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення , а саме про крадіжку майна у [PERSON] та заяву внесено до ЄРДР , правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 КК України , присвоєно номер кримінальному провадженню № 12015170170000376 та призначено групу прокурорів ( а.с. 9-11) . В цей же день був допитаний в якості потерпілого позивач [PERSON] ( а.с. 12) , також 03.07.2015 року проведено огляд місця події про що складено протокол огляду місця події ( а.с. 16 ) . -влітку 2016 року [PERSON] звертався до Миргородської місцевої прокуратури зі скаргою щодо неналежного розслідування кримінального правопорушення , 10.06.2016 року надана відповідь з якої вбачається, що 10.06.2016 року прокурором з метою активації досудового розслідування надані вказівки слідчому Соломасі Р.Ю. про проведення необхідних слідчих дій та роз`яснено можливість звернутись зі скаргою на дії чи бездіяльність до слідчого судді ( а.с. 22) -влітку 2017 року позивач [PERSON] звертався зі скаргами до Управління СБУ в Полтавській області та отримав відповідь що оскільки розгляд порушених питань до повноважень органів СБУ України не входить , то направляють звернення до прокуратури ( а.с. 21) - також слідчий повідомляє скаржнику [PERSON] у 2017 році що він доручив оперативним співробітникам Зіньківського відділення поліції провести слідчі розшукові дії встановлення особи злочинця , крім цього провести радіорозвідку на місці вчиненні злочину для можливості подальшого звернення з клопотанням про доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку ( а.с. 32) . - 09.11.2017 року прокурор Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області повідомляє скаржнику [PERSON] що з метою проведення повного об`єктивного досудового розслідування процесуальним прокурором у кримінальному провадженні неодноразово надавались слідчому письмові вказівки і на їх виконання проведено ряд слідчих дій , однак вжитими заходами , доказів причетності певних осіб до скоєного злочину , які б давали можливість повідомити конкретній особі про підозру , здобуто не було. У зв`язку з неналежним проведенням слідчим СВ Зіньківського ВП ГУНП в Полтавській області досудового розслідування та не виконання вказівок прокурора 09.11.2017 року прокурором в межах повноважень направлено лист керівництву ГУНП в Полтавській області з вимогою організації здійснення належного відомчого контролю за станом розслідування кримінального провадження та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності ( а.с. 28) - З відповіді прокурора Миргородської місцевої прокуратури від 02.08.2018 року вбачається, що старшого слідчого Зіньківського ВП [PERSON] суворо попереджено про недопущення норм кримінального процесуального законодавства України та норм службової дисципліни , також повідомлено що слідчим та оперативними працівниками поліції проведені допити свідків , відпрацьовані металоприйомні пункти на території Зіньківського району Полтавської області з метою встановлення викраденого майна чи автомобілів , що його могли перевозити , проведена робота з раніше судимими громадянами , що перебувають на обліку в оперативному підрозділі Зіньківського відділення поліції , допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відпрацьована територія с. Малі Будища Зіньківського району Полтавської області та пилорами на території найближчих сільських рад , з метою встановлення викраденого та автомобільного транспорту , яким воно могло бути перевезеним і на час відповіді прокурор повідомляє, що вжитими заходами доказів причетності певної особи до скоєння злочину , які б давали можливість повідомити про підозру , здобуто не було. Також було повідомлено , що 02.08.2018 року начальником СВ Зіньківського відділення поліції змінено слідчого по кримінальному провадженню , подальше досудове слідство проводиться слідчим Зайцем В.О. ( а.с. 52) - 23.08.2019 року [PERSON] звернувся із клопотанням до прокуратури про закриття кримінального провадження у зв`язку із некомпетентністю правоохоронних органів та прохав осіб, які порушили вимоги закону притягти до відповідальності ( а.с. 58) - 03.09.2019 року прокурором Миргородської місцевої прокуратури була винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження ( а.с. 60) Судом оглянуто справу № 530/302/18 на 13 аркушах , яка була витребувана із архіву Зіньківського районного суду Полтавської області , з якої вбачається, що 28.05.2019 року [PERSON] звернувся до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ГУНП в Полтавській області , за результатами розгляду даної скарги відмовлено у її задоволенні. З матеріалів кримінального провадження № 12015170170000376 які судом було витребувано та оглянуто в судовому засіданні на 160 аркушах вбачається , що заява була внесена до ЄРДР 03.07.2015 року , визначено орган досудового розслідування , призначено групу прокурорів , проведено огляд місця події , складено протокол з фототаблицями , допитаний потерпілий [PERSON] , допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , та неодноразово надавались доручення про проведення слідчих розшукових дій слідчим в розумінні ст. 40 КПК України , в матеріалах кримінального провадження маються рапорт про виконання доручення слідчого . У 2016 році допитані свідки [PERSON] , надавались вказівки прокурора слідчому по кримінальному провадженні , слідчий надавав доручення про проведення слідчих розшукових дій в порядку ст. 40 КПК України , допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,. Також в матеріалах справи маються клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій, а саме допит свідків , які були задоволені . У 2017 році надавались вказівки прокурором старшому слідчому по даному кримінальному провадженні, та слідчим надавались вказівки начальнику Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області . У 2018 році потерпілим [PERSON] заявлялись клопотання про допит свідків та повторний допит свідків , які були задоволені , допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заяви та клопотання потерпілого про ознайомлення із матеріалами справи були задоволені. В матеріалах кримінального провадження мається Ухвала слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.05.2019 року про відмову у задоволенні скарги потерпілого [PERSON] про встановлення бездіяльності поліції Зіньківського відділу поліції Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області. У жовтні 2019 року потерпілий [PERSON] заявив клопотання про створення слідчо- оперативної групи з наданням вказівок слідчому , дане клопотання було задоволено , надані вказівки , допитаний в якості свідка [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В матеріалах кримінального провадження мається пояснення слідчого [PERSON] який детально описав які були здійснені на протязі всього часу оперативні розшукові дії , у квітні 2020 року був допитаний свідок [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] . Матеріали кримінального провадження закінчуються рапортом оперативного співробітника від 22.04.2020 року з якого вбачається, що в ході проведення останніх в часі оперативних розшукових заходів інформацію яка б становила оперативний інтерес не вдалося отримати. Інших документів у матеріалах кримінального провадження немає. Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець видокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першої\~ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст.\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що оскільки підставою для відшкодування шкоди позивач зазначав незаконну бездіяльність службових осіб ГУНП в Полтавській області в частині неналежного виконання своїх службових обов`язків, то відсутні спеціальні підстави для застосування\~ст. 1176 ЦК України. Разом з тим, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-440-цс16. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 6\~ст. 1176 ЦК України\~вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5\~постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями, бездіяльністю відповідачів та спричинення моральної шкоди позивачу. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив лише той факт , що злочин до цих пір не розкритий , особи які причетні до його вчинення не знайдені як і його викрадене майно . Надав до суду переписку із правоохоронними органами які вів роками , тим самим його переписка та скарги є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб які здійснюють функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, проте жодною ухвалою слідчого судді не визнано дії органу досудового розслідування протиправним . Враховуючи , що прокурор неодноразово у своїх відповідях [PERSON] вказував , що дійсно мали місце неналежне виконання вказівок прокурора слідчим [PERSON] та останнього суворо попереджено про недопущення норм кримінально процесуального законодавства України та норм службової дисципліни , в послідуючому замінено на іншого слідчого , але ухвалою слідчого судді не визнано бездіяльність слідчого за скаргою [PERSON] , дане рішення набрало чинності . Тобто суд зазначає, що незаконність та протиправність дій слідства чи слідчого у встановленому законом порядку встановлена не була. Кримінальне провадження № 12015170170000376 не закривалось , постійні клопотання та скарги потерпілого розглядались та надавались відповіді органами досудового слідства , як було з`ясовано судом із матеріалів кримінального провадження , які були оглянуті у судовому засіданні слідчі дії проводились , також задовольнялись клопотання [PERSON] про допити та неодноразові повторні допити свідків , позивач в законному порядку визнаний потерпілим . Стосовно твердження позивача що заяву про кримінальне правопорушення не було прийнято від нього спочатку та не внесено відомості до ЄРДР , то суд не приймає ці твердження ,а тільки констатує , що дійсно заява була прийнята 03.07.2015 року , а крадіжка вчинена з 19.06.2015 на 20.06.2015 року , але доказів про якісь неправомірні дії працівників поліції чи оскарження даних дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів позивачем не надано , а заява була внесена та слідство триває. Суд розуміє людські почуття позивача [PERSON] який визнаний потерпілим по кримінальному провадженні в якого було викрадене його майно з тої точки зору що він втратив майно яке має майнову цінність для нього і що крадії не знайдені та майно не повернуте , але суд змушений зазначити таке - відповідно до міркувань Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/1423/17 - які вона зазначає у своєму рішенні що держава не несе майнову відповідальність перед потерпілим за всі злочини , які залишились нерозкритими . І хоча в цьому міркуванні йде мова про неможливість відшкодування майнової шкоди які позивач по цій конкретній справі заявив стверджуючи , що органи досудового розслідування внаслідок своєї бездіяльності - не встановленням особи , яка вчинила злочин та неповернення йому майна призвели до того , що позивач втратив майно тим самим йому завдано матеріальної шкоди. Але враховуючи цю позицію то можна прийти до висновку в справі за позовом [PERSON] - що розкриття всіх злочинів на досудовому слідстві - не може бути «апріорі» , і причинний зв`язок із їх « не розкриттям та з неналежною роботою» конкретних осіб правоохоронних органів або їх бездіяльності - потребує доведення . А розкриття кримінальних правопорушень при всіх належних та допустимих процесуальних діях слідчого - не може бути абсолютним, та не є караним відповідно до загальних правил слідчо -розшукових дій та загальних норм і правил у нашій державі. Так дійсно досудове слідство по кримінальному провадженні № 12015170170000376 від 03.07.2015 року триває по даний час , і ці строки явно не вкладаються у поняття «розумних строків» , але суд приходе до висновку , що відсутня бездіяльність слідчих і працівників досудового слідства (неправомірні дії та бездіяльність яких є підставою виникнення позову) як зазначає позивач та причинний зв`язок із заподіянням будь якої моральної шкоди позивачу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND\~OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed