Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

06 вересня 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»\~звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу 14383 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 6742 грн. 61 коп.\~тіло кредиту, 2239 грн. 00 коп.\~ нараховано відсотків за користування\~кредитом, 4240 грн. 90 коп.\~заборгованість за пенею та комісією, 500грн. 00 коп.\~штраф(фіксована частина), 661 грн.13 коп.- штраф(процентна складова), а також повернення сплаченого при подачі позову 1600 грн. 00 коп. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 22.03.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Комерційний банк „Приватбанк»\~був укладений кредитний договір № б/н від 22.03.2016 року, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору не виконує належним чином, тому позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та не заперечує щодо ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по не відомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням доказів, що є у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судом встановлено, що 22.03.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Комерційний банк „Приватбанк»\~був укладений кредитний договір № б/н від 22.03.2016 року, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.9,10,11-25) Даний договір не розірвано, він діє на даний час, оскільки відповідач заяв про його розірвання до банку не надавала, у порядку, передбаченому ЦК України, недійсним не визнавався. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобовязання не виконує належним чином, платежів згідно розрахунку погашення кредиту у визначеному розмірі не здійснював та не здійснює до теперішнього часу. За підрахунком позивача станом на 19.07.2017 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 14383 грн. 64 коп., яка складається з наступного: 6742 грн. 61 коп.\~тіло кредиту, 2239 грн. 00 коп.\~ нараховано відсотків за користування\~кредитом, 4240 грн. 90 коп.\~заборгованість за пенею та комісією, 500грн. 00 коп.\~штраф(фіксована частина), 661 грн.13 коп.- штраф(процентна складова). (а.с.7-8) Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У ч.1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Надані позивачем довідка про умови кредитування та зазначені умови всупереч положенням ст.ст. 207,1055 ЦК та ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживічів" відповідачем не підписувались. Тому на підставі ч.2 ст. 59 ЦПК України такі докази не можна вважати підтвердженням складової частини укладеного сторонами кредитного договору. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16 цс15 від 11.03.2015 року, №6-24- цс14 від 11.02.2015 , №6-698цс15 від 10.06.2015 та №3-757цс15 від 01.07.2015 року. В анкеті - заяві , яку підписав відповідач , зазначено , що з Умовами і Правилами кредитування ознайомлений, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення, проте документ, який би засвідчував отримання відповідачем підпис Памятки та Умов, Тарифів банку, позивачем суду не надано. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 8981 грн. 61 коп., з яких: 6742 грн. 61 коп.\~тіло кредиту, 2239 грн. 00 коп.\~ нараховано відсотків за користування\~кредитом. Вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії, штрафів не ґрунтуються на відповідному правочині між сторонами, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Також, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, як складаються з судового збору в сумі 1600 грн.

Outcome: partial