Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, в якому просить суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , а саме що [PERSON] є його матір`ю, визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 18.08.2017 року в смт. Піщанка Вінницької області [PERSON] Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Шигида І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 810 на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з по господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що згідно технічного паспорта вказано під літ. «А» житловий будинок загальною площею - 109,6 кв.м., житловою площею - 33,6 кв.м., до складу якого входить (відноситься): веренда «а», підвал «А1», літня кухня «Б», тамбур «б», гараж «Г», огорожа «1-3» у частині права на 1/2 спадкового майна. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про народження, він народився [INFO] і його матір`ю є " [PERSON] ". [PERSON] , померла [INFO] в смт. Піщанка, Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Проте у його свідоцтві про народження були допущені помилки в прізвищі та імені матері - у прізвищі записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » та в імені « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Позивач зазначає, що його брат [PERSON] , помер [INFO] в смт. Піщанка Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Після смерті брата, 18.08.2017 року було видано в смт. Піщанка Вінницької області Свідоцтво серії [NUMBER] про право на спадщину за законом його дружині [PERSON] , на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав матері спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Піщанської селищної ради 04 січня 1976 року №1347 та зареєстрованого в КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 31 жовтня 2011 року в книзі:ФЖ12, номер запису: 1543, спадщину після смерті якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Разом з тим, позивач вважає, що після смерті матері спадкоємцями першої черги являвся, він її син та його брат [PERSON] , який помер [INFO] і спадщину не оформив. Позивач вважає, що державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не врахував та не визначив коло усіх спадкоємців, чим порушив його право як сина на спадкування, а видача частково незаконного свідоцтва про право на спадщину стала наслідком зловмисних дій відповідача по справі [PERSON] , яка в свою чергу свідомо не повідомила нотаріуса про наявність осіб, які мають право на спадкування. За таких обставин, свідоцтво про право на спадщину є незаконним, а тому вважає, що воно має бути визнано частково недійсним. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ломаченський В. П. в судове засідання 21 вересня 2020 року не з`явилися, проте на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без їхньої участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання 21 вересня 2020 року не з`явилася, проте подала адресу суду заяву, в якій він просить суд розглянути справу без її участі позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їхньому задоволенні. Допитана в якості свідка в судовому засіданні приватний нотаріус Піщанського районного нотаріального округу Дорошенко Н. І. пояснила, що при заведенні спадкової справи справ після смерті [PERSON] діяла відповідно до вимог чинного законодавста, що регулює порядок вчинення нотаріальних дій, а дії для закликання до спадкування за законом вчиняються тільки щодо осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а [PERSON] таку заяву не подавав. Допитана в якості свідка в судовому засіданні Державний нотаріус Піщанської державної нотаріальної контори Шигида І. В. суду пояснила, що при заведенні спадкової справ після смерті [PERSON] діяла відповідно до вимог чинного законодавста, що регулює порядок вчинення нотаріальних дій, та свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] було видано нею після витребування та вивчення спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули всудове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у підготовчому судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що в задовленні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померда [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). 18 серпня 2017 року, державним нотаріучом Піщанської державної нотаріальної контори Білочук Ірині Михайлівні було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно її чоловіка [PERSON] , [INFO], а саме на спадщину, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав матері спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Піщанської селищної ради 04 січня 1976 року №1347 та зареєстрованого в КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 31 жовтня 2011 року в книзі:ФЖ12, номер запису: 1543, спадщину після смерті якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.6). З матералів витребуваної судом спадкової справи № 191/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 24 грудня 2014 року слідує, що 24 грудня 2014 року в Піщанську державну нотаріальну контору надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] та повідомляє, що крім неї інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні її чоловіка не має. Відповідно до довідки виконачого комітету Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області від 23 грудня 2014 року № 1082, [PERSON] на день смерті проживав в [ADDRESS] . Державним нотаріусом було перевірено наявність заведених після смерті [PERSON] спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, а також наявність заповітів та спадкових договорів, що підтверджується відповідними інформаційними довідками із Спадкового реєстру. 24 грудня 2014 року в Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] . Перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що його матір`ю була [PERSON] . 30 червня 2017 року, завідуючою Піщанською державною нотаріальною конторою було витребувано у Приватного нотаріуса Піщанського районного нотаріального округу копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] . З копії спадкової справи № 14/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що 06 квітня 2011 року до приватного нотаріуса Піщанського районного нотаріального округу надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] та повідомлено, що крім нього, іншим спадкоємцем на її майно - є її син [PERSON] . Заяви будь-яких інших спадкоємців про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в спадковій справі заведеній після її смерті відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій,розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування в Україні здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Черговість спадкоємців залежить від ступеня споріднення їх зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В частині 1 ст. 1267 ЦК України, вказано, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно частин першої та третьої статті 1268 цього Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В частині 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, в позовній заяві не зазначено та матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у встановленні чинним законодавством порядку та строки, зокрема доказів поданняи ним заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори або ж доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто він вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки під час судового розгляду не було доведено зворотнього, зокрема, що позивач не знав чи не міг знати про смерть своєї матері [PERSON] , яка настала [INFO] чи про інші обставини, які б могли стати для позивача перешкодою для вчинення дії щодо прийняття спадщини після смерті матері. Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 4.1. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 наявність підстав для закликання до спадкування перевіряється нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відносно осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Проте, у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалося і заяви про його видачу у спадковій справі відсутні, тому безпідставними є посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, не визначення нотаріусом кола всіх спадкоємців. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем не було вчинено будь-яких дій спрямованих на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , в задоволенні позовної вимоги про визнання частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 18.08.2017 року в смт. Піщанка Вінницької області [PERSON] Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Шигида І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 810 на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з по господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що згідно технічного паспорта вказано під літ. «А» житловий будинок загальною площею - 109,6 кв.м., житловою площею - 33,6 кв.м., до складу якого входить (відноситься): веренда «а», підвал «А1», літня кухня «Б», тамбур «б», гараж «Г», огорожа «1-3» у частині права на 1/2 спадкового майна, слід відмовити. Вимога щодо встановлення факту родинних відносин також не може бути задоволена, оскільки вона може бути предметом доказування та оцінки при розгляді позовів в спорах про спадкове право, який вирішується в порядку позовного провадження. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК Україхни, та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed