Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частку майна, набутого у шлюбі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 23 жовтня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про розірвання якого ним подано до суду позовну заяву. За період перебування у шлюбі за спільні кошти ними було придбано квартиру №19 у будинку №14, розташованому по вул.Нова у м. Павлограді Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем, на нього також було зареєстровано право власності на спірну квартиру. На теперішній час позивач проживає окремо від відповідача. Питання про добровільний поділ квартири між ними не досягнуто, що змушує позивача звернутися до суду з питанням розділу спільного з відповідачем майна. Тому позивач просить визнати на ним право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за вищезазначеною адресою. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 23 жовтня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №594 /а.с.8/. За період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами була придбана квартира №19 у будинку №14, розташованому по вул.Нова у м. Павлограді Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу, ВСК 396987рн953, посвідченого 02 грудня 2005 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON]. Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.19/. Згідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік, мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Договору про зміну часток у праві сумісної власності між сторонами укладено не було, шлюбний договір між ними не укладався. Режим окремого проживання між сторонами по справі на час придбання спірного майна судом не встановлювався. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, не зперечував проти його задоволення, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, та те, що майно, яке є обєктом поділу, є спільною сумісною власністю подружжя, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири та визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, виділивши ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишивши майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved