Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який ще за життя, а саме 01 травня 1997 року склав заповіт на своїх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Спадковим майно є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , спадщину після якої, а саме Ѕ частину вищевказаного житлового будинку вона отримала на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року. Її рідний дядько [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що її дядько [PERSON] сім`ї не мав, жив самотньо, на протязі останнього року життя дядька, вона за ним доглядала та поховання здійснила власним коштом. Після смерті дядька залишилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , яку він отримав за заповітом після смерті свого батька [PERSON] та прийняв оскільки проживав з ним за вищевказаною адресою, проте за життя не встиг її належним чином оформити. Після смерті дядька вона звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори за отриманням спадщини, однак отримала відмову, оскільки у визначені законом шість місяців із заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, нотаріусом також їй було рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що вона з 1981 року має проблеми зі здоров`ям, її хронічні хвороби, перебування під постійним наглядом лікарів та потреба у сторонньому догляді призвело до пропущення строків для подання заяви про прийняття спадщин. Вважає, що все перераховане, в сукупності є поважною причиною щодо пропущення строків для подання заяви про прийняття спадщини, тому змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 12 березня 2020 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Борівської селищної ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав лист, в якому просив суд, у зв`язку з неможливістю прийняття участі у судовому засіданні як відповідача, провести розгляд справи без їхньої участі. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до наступного. Так, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00025433732 від 31 січня 2020 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Із Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 10 квітня 1957 року народження, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] , після реєстрації шлюбу 25 грудня 1976 року з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 12 квітня 2013 року (а.с.15, 16). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у Свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згодом, у зв`язку із укладенням шлюбу 25 липня 2007 року із [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області 25 липня 2007 року (а.с.18, 19). 21 травня 1997 року, [PERSON] , склав Заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Між тим, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про смерть Серія [NUMBER] виданим Борівською селищної радою Фастівського району Київської області 04 квітня 2001 року, Серія І [NUMBER] виданим повторно Виконавчим комітетом Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області 28 березня 2017 року, Серія І [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області 24 жовтня 2018 року (а.с. 11, 17, 21). Як вбачається з матеріалів справи, а саме Договору купівлі-продажу від 5 листопада 1970 року, посвідченого нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Пераківською Л.А. за зареєстрованого в реєстрі за № 4515, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року, за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , як спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказане рішення суду набрало законної сили 31 липня 2017 року. Позивач з метою оформлення спадщини після смерті дядька [PERSON] звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований на території [ADDRESS] , після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач повинна довести поважність причини пропуску строку. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що з 1981 року вона має проблеми зі здоров`ям, хронічні хвороби та перебування під постійним наглядом лікарів, а також те, що вона потребує стороннього догляду - призвело до пропущення строків для подання заяви про прийняття спадщин. Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи Витягу з медичної картки амбулаторного хворого № 153 від 07 лютого 2020 року та Довідки до Акту огляду МСЕК Серія КИО-1 № 329124 від 27 липня 2011 року, [PERSON] , [INFO] , хворіє з 1981 року, має інвалідність першої групи довічно та потребує стороннього догляду. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] , а тому позов слід задовольнити та визначити позивачу достатній та передбачений Законом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у чотири місяці. Відповідно до Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначеністаттею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved