Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.02.2010 року в загальному розмірі 127818,09 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.02.2010 року [PERSON] 15.06.2010 року отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на патіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. п. 3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач порушила, внаслідок чого станом на 31.10.2019 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 205326,69 грн., яка складається з наступного: 357,32 грн. - заборгованість за кредитом; 198169,37 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. 03 грудня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Встановлено порядок дослідження доказів. 28 травня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Частиною 2,3 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Окрім того відповідно ч.8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Підтверджень обґрунтованої неможливості вчасного подання доказів суду не надано. Згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Оскільки представник позивача не обґрунтував неможливість подання доказів у вказаний строк з причин, що не залежали від позивача, суд приходить до висновку про неврахування вказаних письмових доказів під час ухвалення рішення по справі, що відповідає положенням ч.8,9 ст.83 ЦПК України. 29 травня 2020 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Казарінової А.А., яка діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що у позовній заяві представник позивача зазначає про те, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 лютого 2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25000,00 на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте дані твердження позивача не відповідають дійсності. Відповідно до анкети-заяви № 0713010200141055821 від 24 лютого 2010 року, кредитний ліміт встановлений в розмірі 5 000 грн. Про збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн. відповідача не повідомляли, з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач, відповідача ніхто не ознайомлював. Крім того, із наданої позивачем анкети-заяви не можливо встановити ані вид кредитної картки, ані строк її дії. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені па сайті https://privalbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість Відповідача за вказаним кредитним договором станом па 31 жовтня 2019 року становить 127818.09 грн, і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 357,32 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами - 127460,77 грн. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 24 лютого 2010 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 лютого 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг ще значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з Відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-Х11 про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка долучається Позивачем взагалі відноситься да договору № 1013040300141103292, як зазначено у самій довідці. Натомість анкета-заява містить взагалі інший номер, Відповідача ніхто не ознайомлював з умовами кредитування та не роз`яснював відповідних умов. Сторона відповідача вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24 лютого 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 листопада 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24 лютого 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже і підстави для їх стягнення відсутні. Окрім того, представник відповідача надав суду клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до розрахунків, наданих до позову Позивачем, останній платіж було здійснено ще 02.08.2013 року. Із позовом до суду банк звернувся 20.11.2019 року, тобто поза межами трирічного строку давності за тілом кредиту, по процентам за користування кредитом, а також по пені та штрафу, для яких існує скорочений строк позовної давності. При цьому Позивач не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ним строку позовної давності, не зазначив обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом, з моменту настання строку погашення чергового платежу, який не сплатив відповідач. У зв`язку з викладеним представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 01 липня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді зазначено, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 24.02.2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем, з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку починаючи із 02.08.2013 р. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Окрім того представником позивача зазначено, що нумерація на копії справки про умови кредитування вказаний №0713010200141055821 кредитного договору відноситься до технічної нумерації активу. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знаку після коми, відкидаються. Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку який доданий до позову у зв`язку з автоматичним округленням. Пунктом 1.1.3.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунку у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку. Тобто при нарахуванні Банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів Клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк». Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обґрунтовані. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк кредитної картки до останнього дня 10.2013 року, (довідка про видачу кредитних карт додається) Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 27.05.2020 року - до спливу строку позовної давності. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача за довіреністю Гребенюка О.С. про розгляд справи без його участі, в якому він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача - адвоката Кундіуса І.В., який діє на підставі ордеру, надійшла заява в якій він просив суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглянути без участі відповідача та її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.02.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до Анкети - Заяви від 24.02.2020 року відповідач виявила бажання отримати кредитну картку «Універсальна «30 днів пільгового періоду». Кредитний ліміт побажала отримати в сумі 5000,00 грн. Базова відсоткова ставка по кредиту 3% в місяць на залишок заборгованості, без щомісячної комісії. Окремо в заяві міститься данні про отримання картки № [NUMBER] та ПІН коду відповідачем (а.с.11). На аркуші справи 12 міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду. У вказаній довідці міститься інформація в стислому вигляді, щодо основних правил кредитування. Інформації про строк позовної давності за кредитним договором, її збільшення вказана довідка не містить. З довідкою ознайомлена відповідач, про що свідчить її особистий підпис на ній. Суд не погоджується з посиланням представника відповідача, що вказана довідка не відноситься до Анкети - заяви, оскільки назва банківського продукту та дата укладання договору співпадають, доказів того що в цей день відповідач уклала ще інший договір з позивачем суду не надано. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідач у своєму відзиві вказує що не розуміла умови та правила кредитування. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 24 лютого 2010 року укладеного між позивачем та [PERSON] станом на 31.10.2019 року вбачається, що останньою сплатою за кредитним договором відповідач здійснила 01.08.2013 року у сумі 14 172,00 грн. Станом на 30.08.2013 року згідно розрахунку залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складав 357,32 грн., залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складав 0,00 грн. Тобто станом на 30.08.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 357,32 грн. З 02.08.2013 року відповідач погашень заборгованості за кредитом не здійснювала (6-10). Відповідно п.9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.13-18). Як вбачається з пункту 1.1.7.31 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг який наданий позивачем до відповіді на відзив, строк позовної давності щодо вимог банку по поверненню кредиту, сплатии відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років. Вказані умови та витяг відповідачем не підписані, даних що саме з цими умовами було ознайомлено відповідача матеріали справи не містять. Окрім того відповідно до Довідки виданої позивачем вбачається, що між АТ Кб «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н за яким надано наступні кредитні картки: [NUMBER] . Датою відкриття зазначено 24.02.2010 року, термін дії 10/13 (а.с.132 на зворотному боці). Тобто будь-яких інших карт відповідачем згідно довідки отримано не було. Відповідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (договір б/н) з 02.08.2013 року відбулося зниження кредитного ліміту до 0.00 грн. 18.09.2018 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн (а.с.133). Тобто з 02.08.2013 року кредитний ліміт становив 0,00 грн. і в подальшому не змінювався. До відповіді на відзив позивачем надано Анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від [PERSON] . Датою довідки зазначено 30.10.2010 року, проте відмітки яку саме картку відповідачем виявлено бажання отримати заява не містить. В графі «Картку№ та ПІН отримав, р., підпис» жодних даних не міститься (а.с.136). Відсутність номеру картки та підпису про отримання картки, ПІН коду, інша дата підписання заяви дають підстави вважати, що вказаний документ не має відношення до договору, за яким позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість. Окрім того позивачем надано довідки про рух коштів. Проте номерами карток вказано № [NUMBER] , та № [NUMBER] та № [NUMBER] , тобто встановити саме за якою картою відбувалась операція встановити не можливо. З огляду на те, що [PERSON] надала суду заперечення, що вона не розуміє зміст Умов та правил надання банківських послуг, не ознайомлена саме з тими умовами, що долучені позивачем до матеріалів справи в тому числі в частині збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 24.02.2010 року по 29.04.2019 року у розмірі 127460,77 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 357,32 грн. суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Відповідач вказує, що останній платіж було здійснено нею ще у 2013 року, вказане підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до Довідки про умови та кредитування (а.с.12) термін внесення щомісячних платежів вказано до 25 числа місяця, наступного за звітнім. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (24 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця, щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Частиною 2 ст. 259 ЦК України передбачено, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із ч.1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач в своїй відповіді на відзив вказує, що сторонами погоджено збільшення строку позовної давності на підтвердження чого надає роздруківку Витягу з умов та правил. Проте, в даному випадку сторонами не додержано письмової форми договору про збільшення строку позовної давності, оскільки вказаний договір не підписано відповідачем. Строк дії виданої кредитної картки № [NUMBER] вказано - 10/13, тобто до 2013 року (а.с.132). Позивач звернувся до суду з позовом 03 грудня 2019 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 (постанова Верховного Суду від 27 лютого 209 року по справі №357/5654/17-ц) картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed