Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технотранссервіс» про укладення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, пояснивши свою заяви тим, що в червні 2011 року йому стало відомо, що у Відкритому акціонерному товаристві « ТехноТранс Сервіс» м. Кривий Ріг звільнилася посада начальника торгового відділу з окладом в розмірі 4000 грн., маючи необхідну кваліфікацію та досвід роботи за спеціальністю, він звернувся до [PERSON] де заповнив анкету та пройшов співбесіду. Потім пройшов перевірку юридичним відділом фірми «Арізона», де його сфотографували та скопіювали його документи. За телефонним дзвінком він одержав згоду про прийняття його на роботу. 29.06.2011 року він був прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технотранссервіс» на посаду начальника торгового відділу з окладом в 4000 грн. Працював на підприємстві з 07.30 год. до 18.00 год., виконував свої обов'язки сумлінно без зауважень, але у липні його повідомили про звільнення, причин звільнення не зазначили. Трудову книжку йому належним чином оформлену не видали, розрахунку по зарплаті не зробили, до роботи не допустили. Вказав у своїй заяві , що з 25.07.2011 року він не працює, тому просив суд зобов'язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технотранссервіс» укласти з ним трудовий договір про роботу начальника торгового відділу з 29.06.2011 року; стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технотранссервіс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4000 грн.; стягнути на його користь з відповідача судові витрати по справі. Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, останній раз 17.04.2015 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд роз'яснив позивачу порядок та наслідки заочного розгляду справи. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Представник відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технотранссервіс» до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст..116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до п. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підтвердження позовних вимог позивачем подано Диплом серії [NUMBER] від 26 червня 1986 року щодо присвоєно кваліфікації інженера-економіста. У 2002 році [PERSON] закінчив курси підвищення кваліфікації (т 1; а.с. 2). Також, надано анкету (т 1; а.с. 14), яка, відповідно до пояснень позивача,заповнювалась при прийнятті на роботу. Проте, ця анкета заповнювалась не ним, а іншими співробітниками компанії. Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12013040720001421 за заявою [PERSON] 17.04.2013 року за ст. 172 ч.1 було розпочато кримінальне провадження. Відповідно до фабули 16.04.2013 року до Довгинцевського РВ КМУ надійшла заява [PERSON], про те, що директор ТОВ "ТЕХНОТРАНССЕРВІС", яке розташоване по вул. Дніпропетровське шоссе 29 в в Довгинцевському районі м. Кривого Рогу, грубо порушує законодавство про працю (т.2, а.с. 09). Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 05 травня 2015 року кримінальне провадження № 12013040720001421 за заявою [PERSON], 17.04.2013 року за ст. 172 ч.1 закрито, у зв'язку з встановленню відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2, а.с. 10). Матеріалами перевірки Довгинцевського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за заявою [PERSON] 17.04.2013 року за ст. 172 ч.1 грубого порушення трудових прав не виявлено (т.2; а.с. 11-18). Зі змісту ст. 61 ЦПК України факти і правовідносини, встановлені постановою слідчих органів, не є обов'язковими для суду, що розглядає цивільну справу. Разом з тим наявні постанови можуть та повинні бути оцінені судом наряду з іншими доказами. Будь-які інші докази щодо обставин на підтвердження своїх позовних вимог, позивач не надав, матеріали справи такі докази не містять. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Позивачем не зазначено місце проживання свідка [PERSON], а отже суд позбавлений можливості викликати та допитати його в якості свідка. Цивільно-процесуальним законодавством не передбачено розшук свідка. Фактично позивач просить суд провести слідчі дії (в тому числі щодо зобов'язання слідчого в конкретному кримінальному провадженні), що не передбачено цивільно-процесуальним законодавством Посилання на обов'язок суду з власної ініціативи збирати та досліджувати докази, не відповідають принципам цивільного судочинства, так цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Позивач не надав в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, які свідчать про прийняття чи звільнення його з роботи, а отже позовні вимоги про зобов'язання укласти з ним трудовий договір та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 21,23,24 КЗпП України,

Outcome: dismissed