Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що з 03 жовтня 1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2011 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом його здоров'я. У зв'язку з наведеним просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що відповідач не платить аліменти за рішенням суду, не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України для відпочинку. Вона не зверталася до органу опіки та піклування із заявою про притягнення відповідача до відповідальності за невиконання батьківських обов»язків. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Органу опіки та піклування Обухівської міської державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив наступне. 3 03 жовтня 2009 року позивач та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2011 року розірвано (а.с.13-14). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Підставою для позбавлення батьківських прав позивачем зазначено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться станом здоров'я дитини, не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України для відпочинку. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку до повноліття дитини (а.с.13-14), виконавчий лист на примусове виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2011 року (а.с.10), постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції від 14 листопада 2011 року про проведення щомісячного відрахування із заробітної плати [PERSON] після відрахування податків у розмірі 50% заробітку (1/4 поточні платежі, інше на погашення заборгованості по аліментам з 15 червня 2011 року по дату отримання постанови заборгованість нараховувати згідно заробітку боржника)(а.с.8-9), довідку Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 листопада 2016 року, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить у розмірі 71 479,25 грн. (а.с.43), довідку Навчально-виховного комплексу «Гімназія-загальноосвітній навчальний заклад І ступеня м. Обухова ім. В.Мельника» про те, що [PERSON] навчається у 1-Б класі, його батько, [PERSON], за час навчання дитини не спілкується з вчителями, не відвідує батьківські збори та не бере участі у вихованні дитини (а.с.42), листи позивача від 23 березня 2015 року та 19 липня 2016 року направлені на адресу відповідача про необхідність надати позивачу нотаріально завірений дозвіл на тимчасове вивезення дитини за кордон для відпочинку (а.с. 11, 15). Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 30 листопада 2016 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним (а.с. 45-46). Частина 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України передбачає можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що висновок органу опіки та піклування обґрунтований лише тим, що відповідач на виклики до органу не з»явився, пояснень та заперечень по справі не надав, чим засвідчив про свою байдужість щодо долі власної дитини та своїх законних батьківських прав. При цьому у висновку відсутні відомості щодо заходів, які приймалися для з»ясування причин невиконання відповідачем батьківських обов»язків. Тому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, який вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом не встановлено, що у відповідача закріпилася стійка поведінка щодо невиконання обов'язків по вихованню дитини. Наявність заборгованості по адіментам, ненадання дозволу на виїзд дитини за межі України для відпочинку не є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач не зверталася до органу опіки та піклування за захистом прав дитини, цим органом не приймалися заходи щодо усунення причин невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують обов'язків по вихованню дитини, та встановлених обставин щодо не врегулювання питання щодо невиконання відповідачем обов'язків по вихованню дитини органами опіки та піклування, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed