Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

19 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укргазвидобування» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, третя особа - начальник філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» Левченко О.В., який 05.07.2016 року та 30.11.2016 року збільшив позовні вимоги щодо стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу. [PERSON] зазначив, що з 06.08.2014 року згідно наказу № 336-к був прийнятий на роботу до ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату оператором заправних станцій (СВГ) 4-го розряду автозаправної станції № 2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій. 04.11.2014 року згідно наказу № 481-к [PERSON] був переведений оператором заправних станцій (ПММ) 5-го розряду заправної станції № 2 автозаправних станцій та комплексів виробничих підрозділів відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій. 24.12.2015 року близько 06 год. ранку, коли позивач знаходився на робочому місці, то від заступника начальника відділу кадрів філії Управління з переробки газу та газового конденсату [PERSON] отримав свою трудову книжку та копію наказу № 522-к від 24.12.2015 року про звільнення його з роботи 24.12.2015 року за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з систематичним невиконанням, без поважних причин обов'язків, покладених на позивача трудовим договором. При цьому, був присутній фахівець служби безпеки філії Управління з переробки газу та газового конденсату [PERSON] Так, в оскаржуваному наказі про звільнення [PERSON] з роботи від 24.12.2015 року, який вручено позивачу до початку робочого дня філії Управління з переробки газу та газового конденсату в день видання наказу, зазначено, що за період з червня місяця 2015 року по жовтень 2015 року до [PERSON] було застосовано дисциплінарні стягнення, а саме: 05.06.2015 року видано наказ № 231-к, згідно якого позивачу оголошено догану за недотримання вимог інструкції і правил охорони праці, пожежної і газової безпеки, яке проявилося в тому, що оператором заправних станцій (ПММ) 5-го розряду [PERSON] 20.05.2015 року при зливанні з автоцистерни до резервуару АЗС бензину А-92 Форсаж, автоцистерну не було приєднано до заземлюючого пристрою, що ніби то є порушенням «Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» за недотримання вимог п. 4.10 «Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду АЗС № 2 ВЕ АЗС». На той час [PERSON] вважав даний наказ безпідставним, неправомірним, незаконним та не передбачав ніяких наслідків видання цього наказу тому не оскаржив його в установленому законодавством порядку, адже згідно п. 5 «Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів», затверджених Наказом від 24.12.2008 року № 658 Міністерства палива та енергетики України, приєднання автоцистерни до заземлюючого пристрою є обов'язком водія транспортного засобу, а саме [PERSON], тобто в даному випадку, в діях позивача не вбачалося винного невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором, тим більше, що на момент перевірки водій лише здійснював підготовку до зливу паливо-мастильних матеріалів, про що [PERSON] повідомив після ніби то виявленого порушення. Крім того, 10.09.2015 року видано наказ № 374, згідно якого до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання його виробничих обов'язків, яке проявилося в тому, що 07.08.2015 року оператор заправних станцій (ПММ) 4-го розряду [PERSON] була двічі поставлена в зміні, а саме - відпрацювала нічну зміну з 06 на 07 серпня 2015 року, але старшим оператором [PERSON] вона була знову призначена вийти у нічну зміну з 07 на 08 серпня 2015 року, що не відповідає затвердженому графіку підсумкового обліку робочого часу при змінній роботі структурних підрозділів УПГКК на 2015 рік, а також є недопустимим згідно ч. 2 ст. 59 Кодексу законів про працю України, з чим позивач не погодився та в установленому законодавством порядку оскаржив до суду. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.02.2016 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.04.2016 року, позов [PERSON] задоволено, а саме визнано незаконним та скасовано наказ начальника філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» від 10.09.2015 року № 374, яким [PERSON] було оголошено догану. Крім цього, 05.10.2015 року згідно наказу № 430 [PERSON] оголошено догану за порушення встановлених строків проходження медогляду. Позивач не заперечував той факт, що він не пройшов медогляд у встановлений строк, однак, вважав, що порушення встановлених строків мало місце не з його вини, адже, коли він прибув для проходження медичного огляду за зареєстрованим місцем його проживання до поліклінічного відділення Зміївської ЦКРЛ, де він проходив попередній медогляд, при працевлаштуванні, то йому повідомили, що тепер такий медогляд позивач має проходити в поліклінічному відділенні Балаклійської ЦКРЛ, куди [PERSON] вчасно з'явитися в той день уже не мав можливості до кінця робочого дня для проходження медогляду, а в наступні дні затверджений графік роботи не дозволив позивачу у встановлений строк пройти медогляд, оскільки останнього не було звільнено від роботи. Таким чином, [PERSON] вважав, що він - оператор заправних станцій (ПММ) 5-го розряду автозаправних станцій № 2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій згідно наказу № 522-к від 24.12.2015 року, з цього числа, незаконно звільнений з роботи у зв'язку з систематичним невиконанням, без поважних причин, обов'язків покладених на нього трудовим договором, так як позивач вважав вказаний наказ винесеним з особистих мотивів начальника філії Управління з переробки газу та газового конденсату Левченко О.В. та адміністрації роботодавця з наступних підстав. Так, в описовій частині оскаржуваного наказу не вказано який саме дисциплінарний проступок позивач вчинив, але зазначено, що 25.11.2015 року на виконання наказу УПГГК № 541 від 25.11.2015 року, з метою перевірки окремих питань діяльності ВЕ АЗС, інвентаризаційною комісією була проведена позапланова інвентаризація паливо-мастильних матеріалів та коштів на автозаправній станції № 2, за результатами якої виявлено нестачу нафтопродуктів, чим ніби то під час перебування [PERSON] на робочому місці підприємству завдана шкода на загальну суму 741,50 грн., за що передбачена відповідальність у п. 4.22 «Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду автозаправної станції № 2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) відділення з експлуатації АЗС». Дійсно, 25.11.2015 року інвентаризаційною комісією була проведена позапланова інвентаризація паливо-мастильних матеріалів та коштів на АЗС № 2, але при складанні акту вимірювання нафтопродуктів (нафти) в резервуарах, зауваження [PERSON] щодо висоти наповнення резервуара, температури повітря, густини нафтопродукту не були прийняті до уваги, на що позивач звертав увагу в своєму поясненні з цього приводу. Тим більше, що два журнали прийому-передачі змін, при невідомих [PERSON] обставинах та за його відсутності були вилучені і, як відомо позивачу, до теперішнього часу на АЗС не повернуті, адже саме в цих журналах відображено рух нафтопродуктів і з них вбачається, що нестача паливо-мастильних матеріалів мало місце протягом тривалого часу і коливалася в залежності від наповнення резервуарів та температури повітря, а також по записах в цих журналах можна було простежити залишки нафтопродуктів на момент прийняття зміни та рух нафтопродуктів за час роботи позивача в цей день до моменту перевірки. Таким чином, [PERSON] вважав, що і в даному випадку, в його діях немає вини утворення нестачі нафтопродуктів. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України може бути проведено за попередньою згодою профспілкового органу. Так, в грудні 2015 року позивач двічі отримував запрошення на засідання профспілкового комітету УПГГК, але з'явитися 17.12.2015 року [PERSON] не мав можливості за відсутності власного транспортного засобу і останній не міг з'ясувати яким чином він повинен був прибути громадським транспортом тому що жодного разу він там не перебував використовуючи для поїздки громадський транспорт. Що ж стосується його неявки на засідання профспілкового комітету 23.12.2015 року, то цього разу позивач не мав можливості з'явитися на засідання комітету також з поважних причин - не тільки за відсутності власного транспорту, але і з тієї причини, що 22.12.2015 року він працював до 20 год., а 23.12.2015 року він заступав на зміну о 20 год., тому, якщо позивач навіть на той час знав маршрут громадського транспорту, та не мав можливості ні вчасно прибути на засідання профспілкового комітету, ні вчасно, у разі явки на засідання, прибути на роботу в той день. Заяви про розгляд подання за відсутності [PERSON] останній не писав, а лише повідомляв про неможливість його явки на засідання профкому. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Порядок звільнення працівників врегульовано Кодексом про працю України та незалежно від змісту будь-яких господарських чи цивільних договорів звільнення має проводитись у суворій відповідності до вимог чинного трудового законодавства. Будь-які дані, що свідчили б про порушення [PERSON] обов'язків працівника, визначених ст. 139 Кодексу про працю України, у відповідача відсутні, а застосування до позивача стягнення у вигляді догани, застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, тобто [PERSON] був звільнений без законних підстав, в зв'язку з чим спірний наказ № 522-к від 24.12.2015 року - підлягає скасуванню як незаконний. Отже, [PERSON] вважав, що своїми діями відповідач порушив його право на працю та справедливі та сприятливі умови праці, наслідком яких стало його незаконне звільнення із займаної посади. Просив поновити його на посаді оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду заправної станції № 2 автозаправних станцій та комплексів, виробничих підрозділів відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій ПАТ «Укргазвидобування» з 24.12.2015 року. Також, [PERSON] стверджував, що звільнення його з роботи за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України принизило його, завдало моральної шкоди та призвело до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру. З огляду на вищевикладені обставини, [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати наказ від 24.12.2015 року № 522-к начальника філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» Левченко О.В. «Про звільнення з роботи» оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду [PERSON]; поновити його на роботі в філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» на раніше займаній посаді оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду з 24.12.2015 року; стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (11 місяців станом на 24.11.2016 року) в сумі 46082 грн. 74 коп. з індексацією відповідно до діючого законодавства та з відрахуванням податку з доходів та інших обов'язкових платежів; стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та зазначив, що не згоден з наказом від 24.12.2015 року № 522-к про його звільнення, вказуючи на необґрунтованість накладення на нього дисциплінарних стягнень. Так, що стосується випадку порушення правил зливання бензину, стверджував, що з водієм було проведено інструктаж, під час зливу нафтопродуктів приїхала комісія, якою було виявлено зливання палива без заземлення. Однак, зливу продукції не було, а тому вимоги інструкції ним не порушувались. Наказ від 10.09.2015 року № 374 було скасовано Зміївським районним судом Харківської області як незаконний. Стосовно дисциплінарного стягнення за порушення строків проходження медичного огляду вказав на те, що його не було відсторонено від роботи та не надано додаткового часу для проходження медогляду, із 10 робочих днів він мав лише 2 вихідних. Крім того, спочатку позивач вирішив пройти медогляд у Зміївській ЦРЛ, однак, йому було роз'яснено необхідність звернутися до Балаклійського відділення лікарні. Таким чином, [PERSON] був позбавлений фізичної можливості за один день пройти 10 лікарів. В подальшому ним пройдено медогляд, із запізненням, в результаті чого на нього було накладено дисциплінарне стягнення. Позивач не погоджувався із оголошеними йому доганами, зазначав, що його не ознайомлювали з відповідними наказами. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди [PERSON] пояснив, що внаслідок незаконного звільнення у нього порушився нормальний уклад життя, виникли проблеми в сім'ї, позивач, у зв'язку з відсутністю коштів, не міг вчасно виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого Банком було нараховані штрафні санкції, через відсутність грошей позивач змушений продати свій автомобіль. Крім того, враховуючи запис в трудовій книжці, причини звільнення з попереднього місця роботи, він позбавлений можливості влаштуватися на нову роботу. На підставі викладеного, [PERSON] просив задовольнити його позов в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Татьянко А.М. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала та вказала, що наказом від 24.12.2015 року № 522-к звільнено оператора 5-го розряду [PERSON] філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання без поважних причин, обов'язків покладених на нього трудовим договором. За період з червня місяця 2015 року по грудень місяць 2015 року до позивача застосовано три дисциплінарні стягнення: 1. Наказом від 05.06.2015 року № 231-к [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за недотримання вимог п. 4.10 Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5 розряду АЗС № 2 ВЕ АЗС. 20.05.2015 року при зливанні з автоцистерни до резервуару АЗС бензин А-92 форсаж, автоцистерну не було приєднано до заземлюючого пристрою, що є порушенням глави 4 розділу 5 п. 2, 3; глави 7 розділу 1 п. 20, 21 наказу Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 року № 658 «Про затвердження Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів»; 2. Наказом від 10.09.2015 року № 374 [PERSON] оголошено догану, за неналежне виконання виробничих обов'язків, за що передбачена відповідальність п. 4.1 Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5 розряду Автозаправної станції № 2 Відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування». Оператором 5-го розряду допущено працю оператора заправної станції № 2 (ПММ) 4-го розряду [PERSON] у нічну зміну з 6 на 7 серпня 2015 року та з 7 на 8 серпня 2015 року (тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні); 3. Наказом від 05.10.2015 року № 430 позивачу оголошено догану, за порушення встановлених строків проходження медогляду. Неналежне виконання виробничих обов'язків - п. 2.21 Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5 розряду Автозаправної станції № 2 Відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування. Позивач лише оскаржив дисциплінарне стягнення по наказу від 10.09.2015 року № 374 та рішенням Зміївського районного суду Харківської області вказаний наказ було скасовано. Дисциплінарні стягнення по наказам від 05.06.2015 року № 231-к та від 05.10.2015 року № 430 позивачем не оскаржені до суду і сплинули строки звернення до суду , передбачені ст. 233 Кодексу законів про працю України. Крім того, представник відповідача звертала увагу суду, що і по даній справі позивачем заявлено вимоги лише скасування наказу від 24.12.2015 року № 522-к про його звільнення. 25.11.2015 року на виконання наказу Управління з переробки газу та газового конденсату № 541 від 25.11.2015 року з метою перевірки окремих питань діяльності Відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій інвентаризаційною комісією проведена позапланова інвентаризація паливно-мастильних матеріалів та коштів на автозаправній станції № 2. 04.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №775/33 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, по договору [PERSON] зобов'язаний дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для запобігання нестач матеріальних цінностей, їх псування та інших форм шкоди. За результатами інвентаризації встановлена нестача нафтопродуктів, а саме: бензин А-95-Євро в кількості 24,70 л; бензин А-92 Форсаж в кількості 16,33 л., про що вказано в протоколі засідання інвентаризаційної комісії від 25.11.2015 року. Підпунктом «г» пункту 1 Договору № 775/33 зобов'язано позивача приймати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей і [PERSON] приймав участь 25.11.2015 року. Оформлено Акт інвентаризації від 25.11.2015 року, в якому відображені результати інвентаризації по нестачі нафтопродуктів. Акт, відомість та Акт інвентаризації від 25.11.2015 року підписані матеріально відповідальною особою [PERSON] без жодних зауважень та заперечень оператором 5-го розряду. Остаточна нестача з урахуванням відносної похибки вимірювання нафтопродуктів встановлена порівняльною відомістю результатів інвентаризації нафтопродуктів від 25.11.2015 року. При цьому, нестача знаходиться поза межею норм похибки вимірювання. 25.11.2015 року [PERSON] була по даному факту надана пояснююча, в якій він пояснює наявність розбіжностей внаслідок різної температури повітря. 07.12.2015 року начальник управління звернувся до Профспілкового комітету УПГГК з Поданням № 14-01-5728-5 про надання згоди на розірвання трудового договору та звільнення оператора заправних станцій 5-го розряду АЗС № 2 [PERSON] за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивач був запрошений листом від 14.12.2015 року № 137 на засідання Профспілкового комітету щодо розгляду Подання УПГГК, яке відбулося 17.12.2015 року об 11 год. 00 хв. в залі нарад УПГГК, та листом від 17.12.2015 року № 138 на засідання, яке відбулося 23.12.2015 року об 11 год. 00 хв. в залі нарад УПГГК, однак [PERSON] не з'явився на вказані засідання. 23.12.2015 року відповідач отримав від Первинної профспілкової організації Управління з переробки газу та газового конденсату Об'єднаної профспілкової організації «Укргазвидобування» Профспілки працівників нафтової і газової промисловості України повідомлення № 139 від 23.12.2015 року та витяг з протоколу № 22, яким надано згоду на розірвання трудового договору. Отже, Профспілковим комітетом належним чином повідомлено [PERSON] про дату та час розгляду Подання, однак він не прийняв участь в засіданнях, у зв'язку з чим рішення Профспілкового комітету про надання згоди на розірвання трудового договору та звільнення [PERSON], прийняте з дотриманням порядку, визначеного ст. 43 Кодексу законів про працю України та у повній відповідності з нормами чинного трудового законодавства. Таким чином, наказ № 522-к від 24.12.2015 року про звільнення з роботи [PERSON], оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду автозаправної станції № 2 ВЕ АЗС за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з систематичним невиконанням, без поважних причин, обов'язків покладених на нього трудовим договором, є законним та обґрунтованим та в повному обсязі відповідає нормам чинного трудового законодавства. Всі перелічені позивачем причини неможливості бути присутнім під час засідання профспілкового органу не відповідають дійсній ситуації. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди, то в письмових запереченнях вказано, що позивач жодним доказом не підтвердив факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими саме діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні, із чого він виходив при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 10000 грн., а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення щодо кожного факту накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Так, [PERSON] стверджувала, що перевірка не була не передбаченою, навпаки, була проведена відповідно до графіку. Комісією було встановлено факт не приєднання автоцистерни до заземлюючого пристрою, складено Акт перевірки та оголошено позивачу догану. Крім того, [PERSON] не пройшов медичний огляд у встановлений строк без поважних причин. Останній раз позивач проходив медичний огляд 30.07.2014 року, а, отже, зобов'язаний пройти повторний огляд до 30.07.2015 року. Позивачу було роз'яснено обов'язок пройти медогляд за місцем знаходження АЗС та повідомлено про строки його проходження, зокрема, для працівників було організовано транспорт для їх доставки в медичний заклад. Отриманню дозволу від профспілкового органу на звільнення [PERSON] передувало виявлення нестачі нафтопродуктів. Третя особа Левченко О.В. у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: З копії трудової книжки, серії АД № 993286, вбачається, що 06.08.2014 року (наказ № 336-к) [PERSON] був прийнятий на роботу до ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату оператором заправних станцій (СВГ) 4-го розряду автозаправної станції № 2 відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій. 04.11.2014 року (наказ № 481-к) [PERSON] був переведений оператором заправних станцій (ПММ) 5-го розряду заправної станції № 2 автозаправних станцій та комплексів виробничих підрозділів відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій. (т. 1 а.с. 6-7) Предметом спору в даному випадку є наказ від 24.12.2015 року № 522-к про звільнення [PERSON] із займаної посади. Так, 24.12.2015 року начальником Управління з переробки газу та газового конденсату, яке є філією ПАТ «Укргазвидобування» Левченко О.В., було видано наказ № 522-к «Про звільнення з роботи», яким [PERSON], оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду автозаправної станції № 2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій, звільнено з роботи 24.12.2015 року за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з систематичним невиконанням, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором. За період з червня місяця 2015 року по жовтень місяць 2015 року до [PERSON] були неодноразово застосовані дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни - за недотримання вимог інструкції і правил охорони праці, пожежної й газової безпеки; За неналежне виконання виробничих обов'язків, за що передбачена відповідальність п. 4.1 Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду Автозаправної станції № 2 Відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій філії Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» та, втретє, за порушення встановлених строків проходження медогляду. По кожному з випадків викладено стислий зміст порушень. Отже, підставою для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України стали копії наказів «Щодо дисциплінарного стягнення» від 05.06.2015 року № 231-к; від 10.09.2015 року № 374; від 05.10.2015 року № 430; копія службової записки начальника ВЕ АЗС [PERSON] від 02.12.2015 року; копія протоколу засідання інвентаризаційної комісії від 25.11.2015 року; Повідомлення первинної профспілкової організації Управління з переробки газу та газового конденсату від 23.12.2015 року № 139. З вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений та не погодився з ним, про що свідчить його підпис на самому наказі. (т. 1 а.с. 9, 40) В той же час з матеріалів справи вбачається, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.02.2016 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції - Апеляційним судом Харківської області - ухвалою від 22.04.2016 року, було задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Укргазвидобування» та визнано незаконним і скасовано наказ начальника Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ «Укргазвидобування» від 10.09.2015 року № 374 про оголошення догани [PERSON] (т. 2 а.с. 79-84, 85-87) Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт скасування наказу від 10.09.2015 року № 374 має преюдиціальне значення та не підлягає доведенню по даній справі. Отже, за період з червня місяця 2015 року по жовтень місяць 2015 року на [PERSON] було накладено два дисциплінарних стягнення у вигляді догани - наказ від 05.06.2015 року № 231-к та наказ від 05.10.2015 року № 430, які позивачем окремо не оскаржувалися. Так, 05.06.2015 року [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 4.10 Виробничої інструкції оператора заправних станцій (ПММ) 5-го розряду АЗС № 2 ВЕ АЗС, а саме недотримання правил пожежної безпеки. Відповідно до Акту перевірки стану охорони праці та промислової безпеки на АЗС та АЗК відділення з експлуатації АЗС філії УПГГК від 20.05.2015 року, постійно діючою комісією під час проведення перевірки автозаправної станції № 2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) було встановлено факт порушення «Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» оператором заправних станцій (ПММ) 5-го розряду АЗС № 2 [PERSON] - 20.05.2015 року, при зливанні з автоцистерни до резервуару АЗС бензину А-92 Форсаж, автоцистерну не було приєднано до заземлюючого пристрою, що є порушенням «Правил пожежної безпеки для об'єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» - глави 4, розділу 5, п. 2 глави 7, розділу 1, п.п. 20, 21. (т. 1 а.с. 56, 57-59) За фактом вказаного порушення від [PERSON] було відібрано письмові пояснення, в яких позивача зазначав, що під час його зміни на АЗС приїхала автоцистерна з бензином марки А-92 Форсаж для подальшого його зливу у ємкість № 2 резервуарного парку АЗС. Перед зливом вказаного нафтопродукту, в період підготовки, а саме в ході перевірки наявності пожежної документації у водія автоцистерни та проведення необхідних інструктажів з останнім, на АЗС приїхали працівники з охорони праці та пожежної безпеки УПГГК та вказали на недолік - не підключення автоцистерни до заземлення. Встановивши заземлення [PERSON] та водій автоцистерни почали злив нафтопродукту. При цьому, позивач стверджував, що злив бензину без приєднання заземлення - не відбувався (т. 1 а.с. 60) Однак, вказані пояснення позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. По-перше, з копії Пояснювальної водія автоцистерни [PERSON] вбачається, що злив нафтопродукту без заземлення цистерни відбувався і лише після вказівок комісії порушення правил пожежної безпеки були усунуті, в подальшому, злив бензину відбувався із заземленням. (т. 1 а.с. 61) Відповідно до п.п. 1.16, 1.17 Інструкції № 1-017 з охорони праці для оператора заправних станцій (ПММ) процес зливання нафтопродукту з автоцистерни у резервуари повинен контролюватися працівником АЗС та водієм автоцистерни. Автоцистерни під час зливання повинні бути приєднані до заземлювального пристрою. Гнучкий заземлювальний провідник має бути постійно приєднаним до корпусу автоцистерни, до повного зливання з неї нафтопродукту. (т. 1 а.с. 119-123) Позивач був ознайомлений та здав іспит по перевірці знань з питань охорони праці та пожежно-технічного мінімуму, що підтверджується копіями протоколу № 7 засідання комісії по перевірці знань з питань пожежно-технічного мінімуму, протоколу № 44 засідання комісії по перевірці з питань охорони праці, копією Журналу реєстрації інструктажів з питань пожежної безпеки, копією Картки реєстрації інструктажів і навчання по охороні праці, а також копією Переліку інструкцій для проведення первинного, повторного інструктажу з охорони праці для оператора заправних станцій (ПММ) (т. 1 а.с. 124, 125, 126-129, 130, 131-132) З приводу обставин, виявлення вищевказаного порушення, у судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] показав суду про те, що 20.05.2015 року був у складі комісії по перевірці АЗС №2 де працює [PERSON], зі слів [PERSON], який безпосередньо був свідком порушень, йому відомо, що під час зливання нафтопродукту з автоцистерни у резервуари, автоцистерна не була приєднана до заземлювального пристрою, що є порушенням та могло б спричинити незворотні наслідки у виді вибуху чи пожежі. [PERSON] в свою чергу показав суду про те, що в ході планової перевірки АЗС №2, встановлено порушення [PERSON] правил пожежної безпеки, вимог інструкції щодо здійснення зливу нафтопродуктів без приєднання заземлення. Лише після відповідного зауваження злив було припинено. На підставі встановлених порушень, складено акт, про що власне сповіщено всіх присутніх, доведено до відома керівництва. Аналогічні пояснення щодо проведення [PERSON], зливу нафтопродуктів з порушенням правил були надані у судовому засіданні свідком [PERSON] Свідок [PERSON] - водій автоцистерни, у судовому засіданні вказав, що 20.05.2015 року привіз нафтопродукт на АЗС №2. На зміні перебував оператор [PERSON] Злив з цистерни до резервуару здійснювався без приєднання заземлення, що встановлено комісією та зроблено відповідне зауваження. З урахуванням вищенаведеного, до доводів [PERSON] в частині відсутності в його діях невиконання обов'язків покладених на нього трудовим договором та протиправність наказу №231-к про оголошення йому догани, суд ставиться критично та до уваги їх не приймає. Крім того, звертає увагу, що зазначений наказ позивачем у встановленому порядку не оскаржувався. Згідно наказу №430 від 05.10.2015 року, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання виробничих обов'язків - п. 2.21, п. 4.1 Інструкції, за непроходження медичного огляду. (т. 1 а.с.63-64) 15.12.2014 року начальником управління УПГГК затверджено списки працівників підприємства, які підлягають періодичним медичним оглядам у 2015 році, серед яких і [PERSON] (т. 1 а.с.65) Судом встановлено, що 18.06.2015 року філія управління з переробки газу та газового конденсату звернулась до КЗОЗ БРР "Балаклійська центральна районна лікарня" з проханням провести медичний огляд працівників, в тому числі АЗС №2. (т. 1 а.с.136) 30.09.2015 року Балаклійським районним управлінням державної санітарно-епідеміологічної служби України до відома начальника філії управління з переробки газового конденсату Левченка О.В. було доведено факт свідомого ухилення та непроходження [PERSON] медичного огляду. (т. 1 а.с.66) З довідки від 05.10.2015 року, за підписом лікаря, відповідального за медичний огляд, вбачається, що [PERSON], станом на початок серпня 2015 року, медичний огляд не пройшов. (т. 1 а.с.67) Оператором [PERSON], відповідальною за проведення медогляду працівників АЗС, 28.09.2015 року у доповідній записці вказано, що [PERSON] неодноразово попереджувався про необхідність у 10-ти денний термін з 20 липня 2015 року, тобто до 30.07.2015 року пройти медогляд, однак, останній на зауваження не реагував. (т. 1 а.с.68) В свою чергу, 05.10.2015 року, [PERSON] відмовився надати письмові пояснення стосовно не проходження обов'язкового медичного огляду у строк до 30.07.2015 року про що складено відповідний акт. (т. 1 а.с.69) Встановлено, що медичний огляд [PERSON] пройшов 01.10.2015 року. (т. 1 а.с.70) У судовому засіданні позивач не спростовував того факту, що йому було повідомлено про необхідність проходження медичного огляду у строк до 30.07.2015 року, посилався на те, що перший раз намагався пройти огляд в Зміївській ЦРЛ та дізнався, що медогляд необхідно проходити в Балаклійській ЦРЛ. Не встиг у встановлений строк, з огляду на графік роботи та віддаленість місця проживання. Однак, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є відповідальною за проведення медогляду працівників ВЕ АЗС, згідно внутрішнього розпорядження № 79 від 29.11.2013 року. У 2015 році працівникам, зокрема [PERSON], було необхідно пройти медичний огляд до 30.07.2015 року. Вона особисто повідомила про це [PERSON], який, в свою чергу, повинен був повідомити про строки проходження медичного огляду операторів 4 розряду АЗС. Позивач у встановлений строк огляд не пройшов, пояснив, що йому не зручно проходити огляд у визначеній медичній установі, на відсутність транспорту чи інших об'єктивних підставах не наголошував. Свідки [PERSON], [PERSON] - оператори 4 розряду АЗС №2, кожний окремо, у судовому засіданні показали суду про те, що їм було відомо про необхідність проходження медичного огляду саме у м. Балаклія. Після проходження огляду ними про це було повідомлено [PERSON] та надано медичні карти. З табелю використання робочого часу за липень 2015 року працівників АЗС №2, вбачається, що [PERSON] з 20.07.2015 року по 30.07.2015 року, мав 3 вихідні дні, крім того, з огляду на режим роботи в інші дні, у визначений період, [PERSON] мав змогу прибути до медичної установи. (т. 2 а.с. 55-57) Крім того, встановлено, що позивач зареєстрований в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, але фактично мешкає у [ADDRESS], що підтверджується актом №950 від 16.09.2015 року, тобто в територіальних межах району знаходження медичної установи, визначеної для проходження медичного огляду. (т. 2 а.с. 62) Таким чином, доводи позивача не узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, які у сукупності дають суду підстави для висновку про ухилення [PERSON] від проходження медичного огляду і відповідно правомірність дій роботодавця. Посилання [PERSON] та його представника на порушення відповідачем вимог трудового законодавства щодо невідсторонення його від посади за непроходження медогляду, не відповідають положенням ст. 46 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, тобто, відсторонення від посади, з урахуванням конкретних обставин справи, не є обов'язковим для роботодавця. Відповідно до пункту 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, із дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Аналізуючи норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 статті 40 Кодексу Законів про працю України, необхідними є такі умови: 1. Належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків; 2. Порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку (звільнення за порушення громадських обов'язків ? наприклад, нез'явлення на збори чи небажання вступити до профспілкової організації ? не допускається); 3. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; 4. Невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення); 5. До працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів (заходи громадського впливу, наприклад, обговорення порушення, у таких випадках не мають юридичного значення) і є чинними на момент звільнення працівника; 6. З моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 Кодексу Законів про працю України). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] ознайомлений під розпис з виробничою інструкцією оператора заправних станцій (ПММ) 5 розряду автозаправної станції №2 (автодорога Андріївка-Курган Балаклійського району Харківської області) відділення з експлуатації автомобільних заправних станцій. (т. 1 а.с.11-13) Трудові відносини сторін, крім того, врегульовано договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] (т. 1 а.с 42) Таким чином, в ході судового розгляду встановлено факт неналежного виконання [PERSON], трудових обов'язків, зокрема зафіксовані у наказах №231-к від 05.06.2015 року та №430 від 05.10.2015 року, вказані порушення стосуються обов'язків, які є складовими трудової функції позивача, невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер. Дисциплінарні стягнення у виді догани були накладені не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 Кодексу Законів про працю України). Крім того, факт порушення [PERSON], п. 4.6 виробничої інструкції, було встановлено 31.12.2014 року при відпустці нафтопродуктів, а саме порушення вимог роботи на контрольно-касовому апараті, на підставі чого позивача було позбавлено премії у розмірі 25% за грудень 2014 року. (т. 2 а.с. 37) Суд звертає увагу на те, що актом від 25.11.2015 року встановлено факт нестачі нафтопродуктів за результатами інвентаризації, який підписаний позивачем, в письмових поясненнях [PERSON] вказав, що нестача мала місце внаслідок розбіжностей температури повітря, що також свідчить про системний характер порушень з боку [PERSON] (т. 1 а.с. 43, 44, 45, 46, 47, 50) Відповідно до ч. 1 ст. 43 Кодексу Законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено та власне не заперечувалось позивачем, що він отримував письмові запрошення на засідання профспілкового комітету УПГГК на 11 год., 17 грудня 2015 року та 11 год. 23.12.2015 року, власне, за результатами якого прийняте рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання покладених на нього обов'язків. (т. 1 а.с. 51, 52, 53, 54, 55) В обґрунтування позовних вимог в цій частині [PERSON] вказував, що не мав можливості прибути на засідання 17.12.2015 року за відсутності власного транспортного засобу. 22.12.2015 року він працював до 20 год., а 23.12.2015 року він заступав на зміну о 20 год. Заяви про розгляд подання за його відсутності не надавав, а лише повідомляв про неможливість його явки на засідання профкому. Доводи позивача щодо причин неявки на засідання профспілкового комітету УПГГК не заслуговують на увагу та не свідчать про наявність непереборних обставин, які унеможливили його прибуття для вирішення питання про надання згоди на його звільнення, враховуючі крім того, відомості про графік його роботи. (т. 1 а.с. 8) Таким чином, профспілковий комітет, враховуючи повторну неявку [PERSON] на засідання, правомірно розглянув подання за його відсутності, подання комітету є обґрунтованим. Враховуючи вищезазначене, встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. В свою чергу, посилання [PERSON] та його представника щодо незаконності наказу про звільнення позивача, наявність підстав для поновлення на роботі у своїй сукупності до уваги судом не приймаються, як такі, що не містять жодних фактичних даних щодо порушення прав працівника і можуть бути підставою для задоволення позову. Оскільки судом не встановлено підстав для визнання незаконним, скасування наказу №522-к від 24.12.2015 року та поновлення [PERSON] на роботі, суд дійшов висновку, що задоволенню також не підлягають вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Outcome: dismissed