Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "Приват Банк" (далі Позивач) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON](далі Відповідач) заборгованість за кредитним договором в сумі 24570.86 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.12.2005 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № К2Т1SE00000760, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 15000 гривень, з терміном погашення 08.12.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку встановлених кредитним договором. На виконання умов даного договору Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надавши Відповідачеві кредит в сумі 15000 гривень. Проте, в порушення умов кредитного договору, Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань і станом на 28.11.2012 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 24570.86 гривень. В судове засідання представник Позивача не прибув , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Відповідач в судове засідання не прибув, але в заяві на ім'я суду заперечує проти позовних вимог, зазначає, що підпис в кредитному договорі, які надав Позивач вчинені не ним, підтверджуючи зазначені обставини копією паспорту серії [NUMBER] (а.с.59,60). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи із наступного. Так, із наданих Позивачем доказів встановлено, 08.12.2005 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 15000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, з остаточним строком погашення кредиту 08.12.2005 року. Як встановлено з умов кредитного договору Відповідач зобов'язувався повернути суму кредиту, суму заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафні санкції за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. Проте Відповідач порушував умови кредитного договору щодо повернення кредиту та інших платежів, в зв'язку з чим станом на 28.11.2012 року має заборгованість перед Позивачем в сумі 24570.86 грн. Підтверджуючи свої вимоги Позивач посилається на кредитний договір № К2Т1SE00000760 від 08.12.2005року, підписаного нібито Відповідачем та на умови до договору. Як встановлено в судовому засіданні із письмових пояснень Відповідача, які підтверджуються оригіналом та копією паспорту серії [NUMBER], Відповідач з Позивачем не укладав кредитний договір 28.12.2005 року, підпис нібито вчинений Відповідачем в копії кредитного договору № К2Т1SE00000760 від 08.12.2005року відрізняється по стилю підписання паспорту наданого Відповідачем (а.с.10-11). Крім того, як встановлено із наданих Відповідачем документів з 2008 року хворіє на психічну хворобу, перебуває на обліку у лікаря психіатра, потребує опіки, є інвалідом другої групи (а.с.33). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки при укладені зазначеного договору на думку суду не були дотримані п.п.1-4 ст.203 ЦК України, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Про це ж зазначено в ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. А статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено в судовому засіданні Відповідач кредитну угоду з Позивачем не укладав, підпис в договорі вчинений не Відповідачем, а тому на думку суду Позивачем не дотримані умови вищезазначених статей цього кодексу. Відповідно до ст. ч.1 ст. 215 України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог. Які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. А відповідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. При таких обставинах суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed