Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

04 грудня 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» (далі - ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 червня 2018 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №КП13-00427, згідно із яким позичальник отримала у кредит 3000 грн, які зобов`язалася повернути кредитору у повному розмірі, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 1158 грн 87 коп., та відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 20% за кожні 30 днів від суми наданого кредиту, де кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 25 жовтня 2018 року. Відповідач умови договору не виконувала, внаслідок чого станом на 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість в сумі 3230 грн 74 коп, яка складається з заборгованості за кредитом 2592 грн 33 коп, заборгованості за процентами 193 грн 14 коп, штафих санкцій\~ - 50 грн, інфляційних втрат 239 грн 73 коп, 3% річних нараховавних на прострочену суму боргу 155 грн 54 коп. Також позивач вказує, що на попередження про необхідність погашення кредиту, відповідач не реагував. Зокрема, відповідачу було направлено лист-претензію від 12 листопада 2020 з вимогою невідкладно погасити заборгованість по кредитом та відсотках, однак позитивного результату не отримано. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3230 грн 74 коп та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, до суду надав заяву\~ про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.10 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Оскільки місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] встановити не вдалося, остання повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи у вказаній справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: https://court.gov.ua/sud1819/ (а.с. 19). Станом на 14 липня 2021 року відзив на позов та заперечення від відповідача до суду не надійшли. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання являється порушенням зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Судом встановлено, що 27 червня 2018 року між ТОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №КП13-00427, згідно із яким позичальник отримав у кредит 3000 гривень (а.с. 4-5). За умовами п. 1.5 договору, кредитні кошти надаються строком на 4 періодів, а саме з 27 червня 2018 по 25 жовтня 2018. На виконання вищезазначеного договору, позивачем було надано відповідачу грошові кошти в сумі 3000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 червня 2018 (а.с.6). Як вбачається із копії повідомлення-претензії ТОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" від 12 листопада 2020 року №12112020/2, позивач повідомляв відповідача, що ним не виконані взяті на себе зобов`язання та недотримані умови, передбачені кредитним договором та необхідність термінового погашення заборгованості (а.с. 9). Однак відповідачем жодних заходів щодо погашення заборгованості не було вжито. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не виконує належним чином зобов`язання щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3230 грн 74 коп., з них: 2592 грн 33 коп. заборгованість за кредитом;193 грн 14 коп. - заборгованість по процентам за період з 27 червня 2018 року по 24 жовтня 2018 року; 50 грн - штафні санкції; 239 грн 73 коп. - інфляційні втрати нараховані з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2020 року; 155 грн 54 коп. - 3% річних нараховані з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2020 року (а.с. 11). На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Враховуючи вищенаведене позов ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання\~ щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які відповідно до наданого позивачем платіжного доручення №412 від 19 листопада 2020 року складають 2102 грн.

Outcome: approved