Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади с.Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області в особі Преображенської сільської ради Томаківського району про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом , мотивуючи наступним. 11.11.2005 р. Томаківським районним судом було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) та ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 6,87 умовних кадастрових га вартістю 63 326,00 грн., на який мала право [PERSON] як колишній член КСП «Зірка» Томаківського району Дніпропетровської області, а також зобов'язано Томаківську райдержадміністрацію Дніпропетровської області видати [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну частку у вказаному вище розмірі. На виконання вказаного рішення суду Томаківська райдержадміністрація видала розпорядження № 19-р від 20.01.2006 р. про видачу Державного акту на право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON]. 14.03.2006 р. Томаківським районним управлінням земельних ресурсів Дніпропетровської області на підставі розпорядження № 19-р від 20.01.2006 року Томаківської райдержадміністрації [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га в землях Перображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області серії ЯА № 186427. Однак рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2005 року було скасоване, як незаконне, ухвалою апеляційного суду Діпропетровської області від 25.02.2008 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2012 року у цивільній справі Томаківського районного суду Дніпропетровської області № 2-97/2011 відмовлено [PERSON] у визнанні дійсним Державного акту на право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області серії ЯА № 186427. Позивачам відомо, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2012 року також визнано, що [PERSON] не є спадкоємцем померлої матері [PERSON], так як спадщину після її смерті не приняв; спадкоємцем померлої матері [PERSON] є їх батько [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті; спадкоємцями [PERSON] є вони, його діти - [PERSON] і [PERSON]. Позивачі зазначають, що відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування наявність у них права на отримання у спадщину земельної частки (паю) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради, які належали їх бабі [PERSON]. Позивачі раніше зверталися з позовом до Томаківського районного суду та просили визнати незаконним і скасувати повністю розпорядження № 19-р від 20.01.2006 року Томаківської райдержадміністрації про видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради на ім'я [PERSON]; визнати недійсним з моменту видачі Державний акт на право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га серії ЯА № 186427, виданий 14.03.2006 р. Томаківським районним управлінням земельних ресурсів [PERSON]; визнати за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право особистої приватної власностиі за кожною на ? частину земельної частки (паю) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради, право на яку за життя мала спадкодавець [PERSON]. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року у цивільній справі № 2/442/449/12 (№ 2/195/39/13) їх позовні вимоги задоволені повністю. Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 31.07.2013 року у зазначеній цивільній справі скасував рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 р. в частині визнання за ними, [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] права особистої приватної власності за кожною на ? частину земельної частки (паю) площею 6,63 га в землях Преображенської сільсьької ради, право на яку за життя мала спадкодавець [PERSON] та відмовлено у позові в цій частині. Позивачі зазначають, що згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області місцевий суд передчасно визнав за ними право власності на земельну частку (пай) за відсутності відмови нотаріуса і право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) їм належить оформити в нотаріальній конторі. Після чого позивачі звернулися до державного нотаріуса, але їм було відмовлено в формленні спадщини на земельну частку (пай), так як, зокрема, не надані і відсутні документи про право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну частку (пай). Позивачі зазначають, що правовстановлювальний документ про право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га [PERSON] і [PERSON] не видавався і такий документ на них не складався. Таким чином, позивачі зазначають, що вони позбавлені можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину на земельну частку (пай) спадкодавців [PERSON] та [PERSON] через відсутність правовстановлювальних документів на спадкове майно. Отримати такі документи на померлих [PERSON] та [PERSON] законодавство не дозволяє. Позивачі зазначають, що їх батько [PERSON] у встановленому ч.1 п.1 ст. 549 ЦК України (1963 р) порядку прийняв спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON], до складу спадщини входять земельна частка (пай) площею 6,63 га. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, з 23.08.1994 р. [PERSON] стала належати земельна частка (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, право на яку мала його матір спадкодавець [PERSON] Позивачі зазначають, що [INFO] помер їх батько [PERSON], заповіт не залишив. Але вони, як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину відповідно дозакону та отримали свідоцтва проправо на спадщину за законом на чатсину майна, належного батьку [PERSON] Однак їм не видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, так як відстуні право встановлювальні документи на вказану земельну ділянку на спадкодавців [PERSON] і [PERSON] Таким чином, виникли правові підстави для визнання за ними в порядку спадкування права власності за кожною на ? частину земельної частки (паю) площею 6,63 га , право на яку мала за життя спадкодавець [PERSON]. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі вважають, що відповідно до зазначених норм права в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] за ними належить визнати право власності за кожною на ? частину земельної ділянки (паю) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району, право на яку мала спадкодавець [PERSON]. Позивачі зазначили територіальну громаду с.Преображенка Томаківського району в особі Преображенкської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яка за певних обставин може отримати право на спадкове майно - земельну частку (пай) спадкодавці [PERSON] і [PERSON], якщо воно буде визнане відумерлим. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, при цьому суду пояснила, що її баба [PERSON] мала право власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га , що підтверджують також вищевказані судові рішення та додана нею копія довідки Томаківського районного відділу земельних ресурсів від 28.09.2005 р., з якої вбачається вартість земельної частки (паю) та те, що [PERSON] була внесена в список, що додається до державного акта на право приватної власності на землю КСП «Зірка». Відповідач у судове засідання не з'явився, хоч і належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, але причини неявки суду не повідомив. Третя особа - в.о. державного нотаріуса Томаківської ДНК Ковтюх А.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що рішенню суду він цілком довіряє. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача [PERSON], вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], звернулися до Томаківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, в зв'язку з чим заведена спадкова справа № 297/2005 та видані позивачам свідоцтва про право на спадщину від 26.05.2006 року, що підтверджується відповіддю в.о. державного нотаріуса Томаківської ДНК від 28.11.2013 р. за вихідним номером 856/01-16 та доданою копією спадкової справи. З даної спадкової справи вбачається, що до складу спадщини не входить земельна частка (пай) площею 6,63 га, розташована на території Преображенської сільської ради, право на яку за життя мала спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджено матеріалами справи. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Тобто [PERSON], після смерті своєї матері [PERSON] фактично прийняв спадщину, а спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], які є позивачами у даній справі. З матеріалів справи суд вбачає, що апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 31.07.2013 року скасував раніше ухвалене рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2013 року у цивільній справі № 2/442/449/12 (№ 2/195/39/13), а саме в частині визнання за позивачами, [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] права особистої приватної власності за кожною на ? частину земельної частки (паю) площею 6,63 га в землях Преображенської сільсьької ради, право на яку за життя мала спадкодавець [PERSON] та відмовлено у позові в цій частині. Після цього позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до вказаного рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.07.2013 року звернулись до Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 6,63 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, право на яку за життя мала спадкодавець [PERSON]. Але державний нотаріус Ковтюх А.В. Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовила їм в формленні спадщини на земельну частку (пай), так як, зокрема, не надані і відсутні документи про право власності спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) площею 6,63 га в землях Преображенської сільської ради Томаківського району, що підтверджується копіями постанов державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.2013 року. Твердження позивача [PERSON] надані у судовому засіданні щодо доказів належності спадкодавцю [PERSON] права власності на земельну частку (пай) площею 6,63 га суд не може взяти до уваги, оскільки відповідні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні, а факт володіння та належності права власності на вказане нерухоме майно спадкодавцю [PERSON] ніхто не визнавав. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто судом може бути встановлено факт володіння спадкодавцем вищевказаним нерухомим майном на праві приватної власності. Але судом встановлено, що позивачі у справі не заявляли вимоги щодо встановлення факту володіння земельною часткою (паєм) [PERSON]. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.3.5. « Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який є дійсним до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У відповідності до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікату на право на земельну частку (пай) не отримувала. Державний акт на право колективної власності на землю колишньому КСП «Зірка» був виданий Преображенською сільською радою 10.02.1994 року, що підтверджується довідкою Томаківського районного відділу земельних ресурсів від 28.09.2005 р. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що « Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Тому правові підстави визнання за спадкоємцями - позивачами у справі права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відсутні. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed