Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ПАТ «Харківгаз», ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживачів стосовно визнання дій ПАТ «Харківгаз» незаконними мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється співвласником багатоквартирного житлового будинку розташованого за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Право власності на квартиру № 34 у цьому будинку належить їй на підставі договору купівлі-продажу приватизованої квартири. Станом на 18 серпня 2017 року співвласники вищевказаного багатоквартирного житлового будинку не прийняли рішення про створення ОСББ. Зазначає, що споживає природній газ на підставі публічного типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз збут» та на підставі публічного типового договору розподілу природного газу з ПАТ «Харківгаз». Газовий лічильник у квартирі позивача не встановлений тому вона використовує норми споживання газу передбачені постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203, згідно даної постанови норма споживання газу для її квартири становить 7,1 кубометр газу на одну людину на місяць. У травні 2017 року без відповідного попередження, в супереч правам, передбачених Конституцією України та іншими актами законодавства на будинку позивача було виконано роботи по встановленню загальнобудинкового вузлу обліку природного газу, а починаючи з квітня 2017 року стали приходити платіжки за газ, в яких розмір газу, за який призначалась оплата, вираховувалася виходячи з показників загально будинкового вузлу обліку газу. На підставі викладеного позивач вважає, що вказані дії ПАТ «Харківгаз», порушили її права, як співвласника будинку, оскільки встановлення загально будинкового лічильника газу було здійснено без попереднього прийняття відповідного рішення з вказаного питання співвласниками багатоквартирного будинку у порядку, передбаченому ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у зв'язку з чим просить суд зобов'язати ПАТ «Харківгаз» власними силами демонтувати загально будинковий вузол обліку природного газу та заборонити його встановлення, а також виконати перерахунок обсягів спожитого газу по квартирі 34 будинку 71 смт. Ківшарівка відповідно до норм споживання природного газу споживачам у разі відсутності газових лічильників. Позивач [PERSON] стверджує, що своїми діями ПАТ «Харківгаз», що є суб'єктом, який здійснює розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язаний за законом встановити у її квартирі індивідуальний лічильник газу безкоштовно, оскільки на даний час її поставлено у нерівні умови в порівнянні з іншими споживачами, які мають квартирні лічильники газу, а також в нерівні умови з постачальником продукції, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Представником відповідачів Мартоплясом В.В. до суду були надані заперечення, згідно яких відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року, для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Згідно п.10 глави 2 Розділу X Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до п.1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групи будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загально будинкового балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загально будинкового приладу обліку, чинним законодавством України не передбачено. Пунктом 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2002 року № 620 передбачено, що можливість об'єднання споживачів в єдину групу поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть, як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом ГРС. Встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор ГРС зобовязані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року, для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Також Кодексом ГРС (абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу) передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується Актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку 10 до цього Кодексу. Згідно з положенням додатку 10 до Кодексу ГРС, граничний обсяг споживання на 1 людину на місяць залежить від типу та комбінації обладнання і на сьогодні становить: 9,8 м3- за наявності плити газової та централізованого гарячого водопостачання; 18,3 м3 - за наявності плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача; 23,6 м3 - за наявності плити газової та водонагрівача. Відповідно до даних газорозподільного підприємства ПАТ «ХАРКІВГАЗ», що здійснює розподіл природного газу на території Харківської області, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» формує вартісні показники, які відображаються у квитанціях про сплату по кожному абоненту окремо. Крім того зазначив, що на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Харківгаз» є постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. На виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30 вересня 2015 № 2496 затвердила Правила постачання природного газу. Відповідно до п. 2 розділу III «Правил» постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 4 розділу III «Правил» для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Харківгаз збут» опубліковано в місцевій газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року. В судове засіданні позивач не з'явилася надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідачів Мартопляс В.В. в судове засідання також не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав, підтримав надані заперечення, у зв'язку з чим просить суд позов залишити без задоволення. З'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу приватизованої квартири від 22.12.2003 року виданого приватним нотаріусом Л.В. Башинською зареєстрованого в реєстрі за № 1981 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.01.2004 за № 2646158 виданого Куп'янським бюро технічної інвентаризації ( а.с. 7-8). За цією адресою їй надаються послуги з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER], про що свідчать копії рахунків за послуги ( а.с.11). Як зазначено [PERSON] у позові, у 2017 році працівниками газової служби було здійснено встановлення загальнобудинкового газового лічильника та з травня 2017 року стали приходити квитанції на оплату спожитого природного газу по новим тарифам (а.с.1-3). З наданих позивачем копій рахунків за послуги з газопостачання, фактичне нарахування за послуги з газопостачання за адресою: Харківська область, [ADDRESS], з травня по липень 2017 року проводилися їй за об'єми спожитого газу відповідно до показників загально будинкового вузлу обліку газу (а.с.11). Стаття 1 ЦПК України регламентує, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до частини 1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року;2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Згідно п. 10 глави 2 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку, чиним законодавством України не передбачено. Пунктом 4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. N 620 передбачено, що можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Частиною 1 ст.5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Також Кодексом газорозподільних систем ( абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ) передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу(індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу(алокація)по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Додаток десять до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання 9,8 м куб. людино-місяць. Вищевказаним Кодексом визначено, що оператор газорозподільної системи це суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» (місцезнаходження: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, код ЄДРПОУ 03359500) здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, відповідно до якого основним видом діяльності Товариства, є, зокрема, надання послуг з розподілу природного газу, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ. Вищезазначена діяльність Товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії. ТОВ «Харківгаз збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з: постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видана Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно рішення № 1588 від 21.05.2015р. (переоформлена на безстрокову рішенням від 08.09.2015р. № 2283). Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (далі - Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500. Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Разом з тим, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання. Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що працівники ПАТ « Харківгаз» проводили встановлення загально будинкового вузла обліку природного газу у будинку 71 за адресою : Харківська область, м. Куп'янськ, смт. Ківшарівка з дотриманням чинного законодавства, порушень в їхніх діях не вбачається. Таким чином враховуючи, що в травні 2017 року за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, смт. Ківшарівка, буд. 71 за кошти оператора ГРМ (ПАТ « Харківгаз») було встановлено загально будинковий вузол обліку природного газу, згідно показів якого проводилось нарахування плати за газ, вимоги позивача про визнання незаконними дії працівників ПАТ « Харківгаз» та зобов'язання здійснити перерахунок об'ємів споживання газу за нормами споживання, визначеними постановою КМУ № 203 від 23.03.2016 року задоволенню не підлягають. Крім того обов'язковою підставою для задоволення позовних вимог є наявність на момент вирішення справи у позивача права, порушеного протиправними діями або бездіяльністю відповідача. Проте, п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов'язує відповідача встановити лічильник газу до 01 січня 2018 р., а відтак суд приходить до висновку про відсутність протиправних дій або бездіяльності відповідача на момент розгляду справи судом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання ПАТ «Харківгаз» здійснити безоплатну установку саме індивідуального лічильника позивачу не ґрунтується на обставинах справи і суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Outcome: dismissed