Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (третя особа КП МУЖКГ Іллічівської міської ради) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Представник позивача вказує в позові, що 11.06.2015 року квартиру позивачки було залито водою з вини відповідача [PERSON], як власника квартири [ADDRESS]. В результаті вказаного залиття стіни коридору зі сторони ванної кіманти залиті водою, стелі, стіни коридору та ванної кімнати покриті мокрими плямами. Після звернення позивачки до житлово-комунальної дільниці №3, працівниками останнього за результатами проведення обстеження встановлено, що протікання відбувається з квартири №622, власник квартири за зазначеною адресою не проживає, квартиранти, що мешкають в квартирі, ліквідувати причини протікання та надавати доступ до обстеження квартири відмовились. Після прибуття власника [PERSON], в його присутності проведено обстеження квартири та виявлено, що причиною залиття квартири №424 є протікання каналізаційних стоків, яке відбувається у звязку з розгерметизацією розтрубного зєднання унітаза квартири №622 з трубопроводом водовідведення. За результатами обстеження було складено акт, наслідки залиття квартири позивачка усунула власними коштами. Представник позивача в позові вказує, що у подальшому, 09.10.2015 року знову відбулося залиття квартири позивачки вже з вини відповідача [PERSON], як власника квартири №522 по вул.Карла Маркса, в м.Іллічівську. В результаті вказаного затоплення стіни коридору зі сторони ванної кімнати залиті водою, стелі коридору та ванної кімнати покриті мокрими плямами, стеля кухні в районі вентиляційної решітки коридору мокрими плямами від промокання. Про вказані обставини працівниками ЖЕД-3 складено акт. Наслідки залиття квартири позивачка знову усунула власними коштами та відповідачі на неодноразові прохання відшкодувати завдані збитки, постійно ухиляються від спілкування з позивачкою з приводу вирішення даного питання мирним шляхом, завдані збитки так і сплатили, тощо. У звязку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну їй матеріальну шкоду вналідок залиття квартири у розміроі 4970 грн, що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну їй матеріальну шкоду вналідок залиття квартири у розмірі 5318 грн, що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири; - стягнути з [PERSON], [PERSON] в рівних частках (по 2500 грн. з кожного) на користь [PERSON] компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; - стягнути з [PERSON], [PERSON] в рівних частках судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн, витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 2500,00 грн., всього 3051,20 грн. Згодом представник позивача надав суду заяву про залишинння позовних вимог до [PERSON] без розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову, надали письмові заперечення на позовну заяву (а.с.77-80), просили в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не доведено факту спричинення ним позивачу шкоди. Заслухавши присутніх сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11-17). Згідно копії акту про залиття від 12.06.2015 року, складеного працівниками житлово-комунальної дільниці №3, за результатами проведення обстеження встановлено, що протікання відбувається з квартири №622, власник квартири за зазначеною адресою не проживає, квартиранти, що мешкають в квартирі, ліквідувати причини протікання та надавати доступ до обстеження квартири відмовились. Після прибуття власника [PERSON], в його присутності проведено обстеження квартири та виявлено, що причиною залиття квартири №424 є протікання каналізаційних стоків, яке відбувається у звязку з розгерметизацією розтрубного зєднання унітаза квартири №622 з трубопроводом водовідведення (а.с.18). Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» від 01.03.2016 року №212, [PERSON] є власницею квартири №522 буд.15 в м.Чорноморську Одеської області (а.с.36). Згідно копії акту про залиття квартири від 12.10.2015 року, складеного працівниками житлово-комунальної дільниці №3, за результатами обстеження встановлено, що 09.10.2015 року відбулося залиття квартири позивачки вже з вини відповідача [PERSON], як власника квартири №522 по вул.Карла Маркса, в м.Іллічівську. В результаті вказаного затоплення стіни коридору зі сторони ванної кімнати залиті водою, стелі коридору та ванної кімнати покриті мокрими плямами, стеля кухні в районі вентиляційної решітки коридора мокрими плямами від промокання (а.с.19). Відповідно до висновку експертного дослідження №768-2016 від 15.02.2016 року, складеного судовим експертом [PERSON] (а.с.20-27) встановлено, що: - вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджених в приміщенні квартири [ADDRESS] і повязаних із залиттям квартири (згідно акту про залиття від 12.06.2015 року), вираховувана за допомогою комплексу ІВК складає 4970,00 грн.; - вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджених в приміщенні квартири [ADDRESS] і повязаних із залиттям квартири (згідно акту про залиття від 12.10.2015 року), вираховувана за допомогою комплексу ІВК складає 5318,00 грн. Відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обовязкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина з заподіянні шкоди. Таким чином делікатна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Також, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Отже, позивачем та його представником не наведено наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів [PERSON], [PERSON] та залиттям квартири [ADDRESS] та не підтверджено належними та допустимими доказами. Так, суд критично ставиться до висновку експертного дослідження №768-2016 від 15.02.2016 року, оскільки з нього неможливо встановити причини та механізм залиття приміщень квартири [ADDRESS]. Крім того, експерт при проведенні дослідження, не попереджався про кримінальну відповідальність та відповідачі не мали можливості постаити йому свої питання. В судовому засіданні сторонам неодноразово роз'яснювалося право на проведення судової експертизи з метою встановлення причин та механізму залиття приміщень квартири [ADDRESS], проте сторони відмовилися від проведення судової експертизи. Оцінивши всі встановлені у справі обставини та зібрані докази, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідачів, яка є необхідним елементом для покладання відповідальності в розумінні ст.1166 ЦК України. Аналогічно немає юридичних підстав для застосування ст.1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed