Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з вказаним позовом у якому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 22.01.2009 року державним виконавцем виконавчої служби Алуштинського міського управління, майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий-седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], звільнити з-під арешту, накладеного 31.10.2011 року державним виконавцем виконавчої служби Алуштинського міського управління юстиції, все рухоме майно, належне на праві власності відповідачу, заборонити органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно автомобіля марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий-седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], та усього рухомого майна, стягнути судові витрати. Позов мотивований тим, що 20.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 62636,54 грн. В забезпечення виконання зобов'язань було укладено договір застави, відповідно до умов якого відповідач передав позивачу заставу - автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий-седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 22 січня 2009 року державним виконавцем ВДВС Алуштинського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду АР Крим № 2-а-2515 накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу. 31 жовтня 2011 року державним виконавцем при примусовому виконанні постанови про накладення арешту накладено арешт на все рухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу. Право застави у позивача виникло 20.07.2007 року, а постанова про накладення арешту, акт опису та арешту майна були винесені у 2009 році, також станом на 26.09.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 414 084,78 грн. Позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Представник позивача в судове засіданні не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник ВДВС Алуштинського МУЮ в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову заперечує, також надано судові заперечення на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у ВДВС Алуштинського МУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-2198/2008, виданий 17.04.2009 року Алуштинським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором 64900,55 грн. Виконавче провадження відкрито 27.10.2011 року (а.с. 33). В ході проведення виконавчих дій 30.03.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Алуштинського МУЮ Іскаковою К.Є. було винесено постанову, якою накладено арешт на майно, належне боржнику ([PERSON]), DAEWOO NEXIA, держ. номер: [NUMBER], також заборонено здійснювати відчуження майна, належного боржнику ([PERSON]) (а.с. 39). За заявою стягувача про прийняття виконавчого документу до примусового виконання від 25.10.2011 року, згідно ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржникові, шляхом внесення відповідного запису до Державних реєстрів заборон відчуження об'єктів нерухомого та нерухомого майна (а.с. 34,35). В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що автомобіль, який зокрема є предметом позову, знаходиться у м. Сімферополі в КБ «Приватбанк», що підтверджується актом державного виконавця від 29.12.2011 року (а.с. 37). Позивач у своїх позовній заяві зазначає відповідача [PERSON], але не жодних позовних вимог до нього не пред'являє. Суд, відповідно зі ст. 33 ЦПК України може за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Позивач не надав заяву про заміну неналежного відповідача. Крім того, відповідно до ч.1 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. З наведеного вбачається, що при наявності відкритого виконавчого провадження щодо стягнення коштів з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» державний виконавець мав право застосовувати заходи, передбачені ч.1 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження». Ч.1ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зі матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач не є власником майна, його права, як стягувача у виконавчому провадженні, жодним чином не порушені. На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, пред'явлених до [PERSON] за їх необґрунтованістю та недоказаністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed