Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернулася до Валківського районного суду Харківської області з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард»), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т. Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 05 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріаьного округу Буждиганчук Є. Ю. було вчинено виконавчий напис № 3710 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором в сумі 55 178,97 грн. 24 вересня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Павелків Т. Л. було відкрито виконавче провадження № 63130019 та накладено арешт на кошти боржника. Про вчинення виконавчого напису № 3710 від 05 вересня 2020 року позивач не знала, так як не отримувала письмову вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором від приватного нотаріуса Буждиганчук Є. Ю. та дізналась про вчинення виконавчого напису № 3710 від 05 вересня 2020 року та відкриття виконавчого провадження № 63130019 тільки отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. на пошту за місцем фактичного проживання позивача. Копію виконавчого напису № 3710 від 05 версеня 2020 року позивач не отримувала безпосередньо від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., та ознайомилась з ним тільки під час розгляду судової справи № 520/14025/2020 Харківським окружним адміністративним судом. Позивач посилається на те, що на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованості не була безспірною. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Буждиганчук Є. Ю. 05 вересня 2020 року за відсутності всіх необхідних документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, зокрема за відсутності оригіналу кредитного договору, посвідченого нотаріально та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника; відповідач не надав належних та допустимих доказів надання нотаріусу оригіналу нотаріально завіреного кредитного договору та доказів направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості. За висновком позивача заборгованість, щодо якої було вчинено виконавчий напис нотаріуса, не була підтверджена стягувачем як безспірна, оскільки розрахунок суми заборгованості, наданий приватному нотаріусу Буждиганчук Є. Ю. для вчинення напису не обґрунтований. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати виконавчий напис за № 3710 від 05 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборговнаості в сумі 55 178,97 грн, таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2020 року справу, що розглядається, направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 10 березня 2021 на адресу суду надійшла заява представника позивач на виконання ухвали про усунення недоліків, якої недоліки позовної заяви усунуті та відповідно ухвалою судді від 12 березня 2021 року справу прийнято до провадження, відкрито позовне провадженя у справі та вирішено подальших розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 12 березня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову; зупинено стягнення за виконавчим написом № 3710, вчиненого 05 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в сумі 55 178,97 грн. Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, яку відповідач отримав 16 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому статтею 181 ЦПК України, не подали. З урахуванням дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 18 вересня 2017 року між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено договір № 200067937 шляхом відкриття рахунку № [NUMBER] для використання в рамках вказаного договору та надав картку з кредитним лімітом з визначеним у договором графіком платежів. У зв`язку із допущенням прострочення платежів відповідно до умов договору № 200067937, АТ «Банк Форвард» звернулось із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, де 05 вересня 2020 року останньою вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 3710 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 18 лютого по 19 березня 2020 року в розмірі 55 178,97 грн. в тому заборгованість за сумою кредиту - 43 406,14 грн, заборгованість за процентами - 10 822,83 грн, плата за пропуск мінімальних платежів - 950 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріуса на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Поряд із цим, встановлено, що кредитний договір, що був наданий приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 05 вересня 2020 року не був посвідчений нотаріально. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед товаристом був безспірним. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Більше того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначила, що суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. З наданої суду позовної заяви вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Згідно положень статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до положень пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності із встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями пункту 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Слід звернути увагу, що позивач зазначає, що письмову вимогу про усунення порушень не отримувала, матеріли справи доказів одержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень не містять, а відповідачем зворотного суду не доведено. Перед вчиненням виконавчого напису, АТ «Банк Форвард» зобов`язано було на адресу [PERSON] надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Жодних зворотних повідомлень про вручення поштових відправлень, які б свідчили про отримання позивачем вимог від відповідача щодо наявності заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, про наявність виконавчого напису [PERSON] стало відомо лише після відкриття виконавчого провадження. Відтак, позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Крім того, судом установлено, що нотаріусу був наданий кредитний договір не посвідчений належним чином, на що слід зазначити наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між АТ "Банк Форвард" та [PERSON] кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника, тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 840,00 грн судового збору за подання позову до суду.

Outcome: approved