Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У березні 2019 року позивач КС "ОДЕСЬКЕ КРЕДИТНЕ ТОВАРИСТВО" звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 14 лютого 2008 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] був укладений Договір ОКОВЗНП-0020 про наступне: Кредитор надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 50\~000 грн. 00 коп. Ціль кредиту за договором є Комерційні цілі. Відповідно до п. 1.1 Договору [PERSON] повинна була погасити Кредит до 14 лютого 2010 року з оплатою 60 % річних в сумі 50 000,00 грн. Порушивши умови Договору [PERSON] не було внесено жодних платежів. Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає: 198 208, 96 грн. за кредитним Договором, від 14 лютого 2008 року та котрі позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2973 грн. 02 коп. 09.04.2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. відкрито провадження за вказаним позовом. 05.08.2019 року на підставі ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 04.09.2019 року до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків позовної заяви (вхід. № 39912). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2019 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.06.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси судом визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. 09.07.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси судом повторно визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року витребувано з Приморського відділу поліції ГУНП в Одеській області з матеріалів кримінальної справи №1203170500004089 від 08.05.2013 року належним чином засвідчену копію кредитного договору ОКОВ3НП-0020 від 14.02.2008 року, укладеного між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] та додатку №1 до вказаного договору та ордеру на отримання коштів від 14.02.2008 року [PERSON] по кредитному договору ОКОВ3НП-0020 від 14.02.2008 року. В установлений строк відповідачем відзиву на позов не надано. 22.01.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження по вказаній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Представники позивача,\~неодноразово надавали\~до суду\~заяви про\~розгляд справи\~без їх\~участі (вхід.\~№ 34606\~від 20.08.2020\~року,\~вхід.\~№ ЕП-17305\~від 22.10.2020\~року, вхід. № ЕП-15782 від 12.08.2021 року), в якій зазначали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглядати за відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив, окрім того відповідач про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] був укладений Договір ОКОВЗНП-0020 про наступне: Кредитор надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Ціль кредиту за договором є Комерційні цілі. Відповідно до п. 1.1 Договору [PERSON] повинна була погасити Кредит до 14 лютого 2010 року з оплатою 60 % річних в сумі 50 000,00 грн. Крім того, предметом кредитних договорів (п.1.1) і позовних вимог, є грошові кошти. Однак позивачем на підтвердження отримання відповідачем грошових сум по зазначених договорах не було додано жодних доказів отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Щодо наявних в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 6-11) він жодним чином не підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитних коштів за кредитними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи позивачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних допустимих доказів підтверджуючих позовні вимоги, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за недоведеністю обставин справи відповідними доказами.

Outcome: dismissed