Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №3278917746-16503 від 22.10.2020 в сумі 37204,48 грн., судовий збір в сумі 2270 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між відповідачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» 20 жовтня 2020 року було укладено вказаний договір позики в електронній формі на умовах оферти, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» надав позичальниці кредит у розмірі 3000 грн. 23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги №23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за договором №3278917746-16503 від 22.10.2020. Відповідачем в повному обсязі заборгованість за вказаним договором позики не погашено, у зв`язку із чим виникла наведена заборгованість. Ухвалою судді від 11.10.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з клопотанням, в якому просить справу розглянути без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду з відзивом, у якому зазначає, що позивачем не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалося бажання відповідача отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки, на яку мали бути зараховані кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем позики, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти відсутня і в договорі позики. Також зазначає, що вказаний договір позики не містить підпису відповідача, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачем підписано договір позики №3278917746-16503 від 22.10.2020, так як позивачем не надано ані відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомостей про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Вважає даний договір неналежним та недопустимим доказом виникнення між сторонами правовідносин, у зв`язку з тим, що даний договір було створено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, який зберігається у останнього і позивач має можливість на власний розсуд вносити будь-які зміни. На думку відповідача, факт укладення сторонами договору є недоведеним. Крім того, свою позицію аргументує і посиланням на наданий позивачем лист Ipay.ua №2873_210831161205 від 31.08.2021, згідно якого ТОВ «ФК» «ІНКАСО ФІНАНС» 22.10.2020 було здійснено переказ коштів на суму 3000 грн., однак відомості про перерахування вказаної суми на карту відповідача та на виконання вимог вказаного договору позики укладеного між відповідачем та ТОВ «ФК» «ІНКАСО ФІНАНС» відсутні. Окрім іншого, позивачем не надано до суду ліцензії, що давала би право ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надавати послуги з факторингу, а наданий позивачем «Реєстр боржників №4» не посвідчено належним чином. Отже, зазначені вище обставини відповідач вважає підставами для відмови у позові. Водночас, представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якої вважає заперечення відповідача, викладені у його відзиві, безпідставними, оскільки спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.2020 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики №3278917746-16503, на підставі якого шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача вказаною фінансовою компанією було перераховано 3000 грн., строк користування - 20 діб, тобто до 11.11.2020 включно (п.п. 2.2, 2.3 договору). Позичальник зобов`язувався здійснити повернення суми кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 4180 грн. шляхом зарахування власних коштів на рахунок товариства не пізніше 11.11.2020 (п. 3.9 договору). Розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у акційний період згідно графіку розрахунків становить 1,95%, у базовий - 3,9 % (а.с. 8-18). Згідно п.п. 9.2. та 9.3 розділу 9 вказаного договору, договір позики укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12. Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договор, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. 9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису. У розділі 10 договору позики банківський рахунок відповідача зазначено як [NUMBER] . Листом сервісу iPay.ua №2873_210831161205 від 31.08.2021 та квитанцією про сплату послуг через сервіс онлайн платежів iPay.ua підтверджується, що 22.10.2020 об 14:14:52 відбулося зарахування коштів на суму 3000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 70053586, призначення платежу: «зачисление 3000,00 грн. на карту [NUMBER] » (а.с. 23). 03.04.2021 відповідач [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 03.04.2021, актовий запис №1 (а.с. 22). За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором позики станом на 17.08.2021 становить 37204,48 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн.; заборгованість за відсотками, що нарахована за акційною відсотковою ставкою - 1180 грн.; заборгованість за відсотками, що нарахована за базовою відсотковою ставкою - 32760 грн.; індекс інфляції - 264,48 грн. (а.с. 25-33). Також, судом встановлено, що згідно договору відступлення прав вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» - Кредитор, передає (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» - Новому кредитору, за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). За цим Договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелей заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням відповідно до форми, встановленої додатком 1 до цього договору (а.с. 41-48). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст. 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У відповідності до ст. ст. 512, 513, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, суд вважає, що твердження відповідача у своєму відзиві щодо відсутності будь-яких доказів того, що саме нею підписано вказаний договір позики за допомогою електронного цифрового підпису спростовуються наступним. У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Пунктом 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір позики укладено в електронній формі на умовах оферти на укладення електронного Договору позики №3278917746-16503 від 22.10.2020, що акцептована відповідачем 22.10.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором (а.с. 17). Таким чином, генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки та укладення договору, проведено вищезазначеним методом на підставі п. 6 і 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» було перераховано грошові кошти у розмірі 3000 гривень, що підтверджується згаданими квитанцією та листом. Проте, суд звертає увагу, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 боргові зобов`язання по договору позики від 22.10.2020 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення [PERSON] до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики від 22.10.2020, позивачем не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено факт порушення прав позивача щодо повернення позичених коштів, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. та 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем. Отже,

Outcome: dismissed