Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Вирішене питання про судові витрати по справі, які стосуються сплати судового збору та проведення експертизи. [PERSON] та його представник звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу вирішення питання щодо стягнення на користь [PERSON] витрат , пов»язаних із наданням правової допомоги. У судовому засіданні представник [PERSON], адвокат [PERSON], заяву підтримав, просив стягнути з відповідачів на користь [PERSON] витрати пов»язані із наданням правової допомоги у розмірі 5\~600 грн., як на доказ сплати вказаних коштів посилався на його довідку. Інші учасники судового розгляду справи у судове засідання не з»явились, їхня неявка не перешкоджає вирішенню питання щодо ухвалення додаткового рішення. Заслухавши представника [PERSON], дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до Правил адвокатської етики та ЗУ « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою та порядком внесення й розумно обґрунтованим за розміром. Отже вищевказані норми закону передбачають , що отримання адвокатом гонорару повинно бути законним за формою та порядком внесення, і зводиться до того що підтвердженням сплати гонорару має бути фінансовий документ, а не розписка чи довідка. Матеріали справи ( т. 1 а.с.241) містять довідку адвоката [PERSON] без номера і дати її складання, в якій зазначено, що адвокат отримав плату в розмірі 400 грн. за годину праці та витратив на надання правової допомоги 14 годин робочого часу, що дорівнює 5600 грн. Вказана довідка не місьить посилань на те, коли адвокат отримав гонорар, в якій сумі та від кого. Будь-яких інших фінансових документів про те, що адвокат [PERSON] отримав гонорар у розмірі 5600 грн. суду не надано. Зазначена вище довідка не є належним фінансовим документом, який підтверджує оплату праці адвоката, а тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат по справі, пов»язаних із наданням правової допомоги слід відмовити.

Outcome: dismissed