Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

у березні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів та стягнення компенсації за відмову у переведенні, у якій просять суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію за відмову в перевезенні в розмірі 400 євро; стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію за відмову в перевезенні в розмірі 400 євро. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] придбав для себе та своєї доньки [PERSON] два квитки № 5669733752967 та № 5669733752977 на рейс PS402, який мав відбутися 03.03.2018 року о 14 год. 15 хв. по маршруту: Франкфурт-Бориспіль (Київ). Однак, 03.03.2018 в день вильоту, о 06 год. 57 хв. позивачу [PERSON] надійшло смс- повідомлення про те, що рейс PS402 скасовано. Причини скасування не повідомлені. Найближчий рейс до м. Києва був наступного дня, через, що позивачі були вимушені чекати близько доби. Зазначено, що позивачі звертались із запитами щодо причин скасування вищевказаного рейсу, проте відповідь не отримали. В подальшому вказують, що вони звернулись 21.03.2018 року з претензією до відповідача з вимогою виплатити фінансову компенсацію у розмірі 400 євро на кожну особу, з посиланням на ч. 5 ст. 104 ПК України, якою визначено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. На що отримали відповідь 4.04.2018 №04.2-02-7095/7096 із зазначенням, що грошова компенсація вданому випадку не передбачена, оскільки причиною скасування рейсу були форс-мажорні обставини (обмеження вильоту через погодні умови). При цьому, як вказано в позові, [PERSON] в день вильоту звернулась шляхом заповнення електронної форми на сайті Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до останнього з проханням надати інформацію чи дозволяють 03.03.2018 погодні умови приймати літаки на посадку. На своє звернення отримала відповідь про те, що аеродром «Бориспіль» не закрито у зв`язку з погодними умовами, а ресурси аеропорту дозволяють обслуговувати рейси, як на прибуття так і на відправлення. З аналогічним [PERSON] зверталась і до аеропорту Франкфурт - на - Майн, на яке була отримана відповідь, що представники аеропорту не володіють інформацією про причини скасування рейсу , й потрібно звернутись авіаперевізника. Враховуючи вищенаведене, позивачі вважають, що оскільки їм відмовили у перевезенні проти їх волі, відповідач має виплатити їм компенсацію в розмірі 400 Євро кожному. Ухвалою від 06.03.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.06.2020 представник відповідача надіслав до суду відзив за Вх. №52751 в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Вказав, що із позовними вимогами не погоджується у повному обсязі, оскільки скасувавння рейсу РS402 зумовлена непередбачуваними та/або надзвичайними обставинами, які перевізник передбачити або запобігти яким не міг, у зв`язку із чим виникло велике навантаження на служби наземного обслуговування, які здійснювали очищення злітних смуг від опадів, а також деайсінг та антиайінг, що зумовило обмеження кількості рейсів на прибуття більше ніж у 4 рази зменшили нормальну кількість рейсів на прибуття, яку обслуговує КВР за звичайних умов, що однозначно підтверджує неможливість виконання рейсів за розкладом. Зауважує, що позивачам не було відмовлено у перевезенні, а мала місце затримка рейсу у звязку із форс -мажором, а сплата компенсації у даному випадку не передбачена діючим законодавством. При цьому, відповідач зазначив, що вважає звернення до суду з вказаною позовною заявою 04.03.2020 року з порушенням строків позовної давності. 21.07.2020 року позивачі надіслали до суду заперечення на відзив, вказавши, що доводи відповідача є необґрунтованими та без належних доказів, оскільки додані до відзиву метереологічні відомості із сайту не є підтвердженням, що саме на підставі них було здійснено висновок про форс-мажорні погодні умови. Також не погодилися із посиланням відповідача на звернення до суду із позовною заявою з порушенням строків позовної давності, оскільки перевезення мало відбутися 03.03.2018 року, тому початок перебігу процесуального строку почався з 04.03.2018 року, а позивач звернувся шляхом поштового відправлення 02.03.2020 року. З урахуванням викладеного просили відмовити у задоволення позову. Крім цього, надійшли уточнення позовних вимог, в яких просить суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію за відмову в перевезенні в розмірі 400 євро. В решті позовних вимог залишити без змін. 30.07.2020 року від відповідача надійшли заперечення за Вх. №64047 в яких просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з викладених підстави у позовній заяві та просили задовольнити. В судовому засіданні представники відповідачів: Ярмака М.М. та Радченка Р.О. просили відмовити повністю у задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 908 ЦК України встановлює, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Стаття 910 ЦК України передбачає, що за договором перевезення пасажира перевізник зобов`язується перевезти пасажира до пункту призначення, а у разі здавання багажу, доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу. Укладання договору перевезення пасажира та багажу з перевізником підтверджується видачею пасажирського квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Згідно з положеннями частини 6 статті 100 Повітряного кодексу України, авіаперевізник у своїх правилах повинен встановити та довести до відома пасажирів порядок виплати компенсації і надання допомоги пасажирам у разі відмови від прийняття на борт або скасування польоту чи затримки вильоту, зниження класу обслуговування пасажира, повернення плати за ненадану послугу з повітряного перевезення, розмір та спосіб виплати компенсації і обслуговування пасажирів, яким відмовлено у прийнятті на борт. Зазначені правила повинні відповідати вимогам та правилам, установленим міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавству України, в тому числі авіаційним правилам України. При цьому розмір виплати компенсації та надання допомоги пасажирам мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Згідно з частиною 16 статті 100 Повітряного кодексу України, пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Пункт 1 Розділу VI "Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу" (затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 за № 735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 за №2219/22531) визначає, що тарифи, що використовуються, - це встановлені й опубліковані перевізником або від імені перевізника (або якщо не опубліковані, то розраховані згідно з тарифними нормативами перевізника) тарифи на рейс або рейси з місця відправлення до місця призначення, зазначені у квитку, які чинні у день оплати квитка для відповідного класу обслуговування. Кожний тариф передбачає правила його використання, якими встановлюються строк дії квитка, умови використання тарифу та повернення сум за невикористану частину перевезення тощо. Правила застосування тарифів затверджуються керівником перевізника та розміщуються на сайті перевізника та повинні бути доступними пасажирам для ознайомлення. Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Згідно із статтею 103 Повітряного кодексу України, положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України. Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення. Частина 6 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що авіаперевізник у своїх правилах повинен встановити та довести до відома пасажирів порядок виплати компенсації і надання допомоги пасажирам у разі відмови від прийняття на борт або скасування польоту чи затримки вильоту, зниження класу обслуговування пасажира, повернення плати за ненадану послугу з повітряного перевезення, розмір та спосіб виплати компенсації і обслуговування пасажирів, яким відмовлено у прийнятті на борт. Зазначені правила повинні відповідати вимогам та правилам, установленим міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавству України, в тому числі авіаційним правилам України. При цьому розмір виплати компенсації та надання допомоги пасажирам мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Частина 16 статті 100 Повітряного кодексу України визначає, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Так, судом встановлено, що [PERSON] на своє та ім`я [PERSON] придбав два квитки № 5669733752967 та № 5669733752977 на рейс PS402, який мав відбутися 03.03.2018 року о 14 год. 15 хв. по маршруту: Франкфурт-Бориспіль (Київ). (а.с.13-14). Отже, між сторонами був укладений договір перевезення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після якого прізвище позивача змінено на - [PERSON] . Стаття 105 Повітряного кодексу України регулює питання компенсації пасажирам у разі скасування рейсу. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, що також підтверджується смс - повідомленням (а.с. 15), рейс PS402 було скасовано, тобто до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню положення ч. 3 ст.105 Повітряного кодексу України згідно із якою перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Частинами 5 і 6 статті 104 Повітряного кодексу України передбачено, що у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено:харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу;місця в готелі у разі, якщо пасажири змушені чекати на відправлення впродовж однієї або більше ночей чи якщо час додаткового очікування відправлення більший, ніж передбачалося;наземний трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт;два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. Авіаперевізник зобов`язаний приділяти особливу увагу потребам пасажирів з обмеженими фізичними можливостями (осіб з інвалідністю), та осіб, які їх супроводжують, а також потребам дітей без супроводу дорослих. Відповідно до пп. 17.2.5 п. 17.2 Розділу 17 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу ПрАТ «Авіакомпанія «міжнародні авіалінії України» та п. 5 Глави 2 Розділу 16 Правил №735, якщо пасажиру відмовлено у перевезенні проти його волі, авіакомпанія здійснює компенсаційну виплату у таких розмірах:250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів включно;400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів включно;600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Як вбачаться із матеріалів справи позивач [PERSON] звернулась із електронним листом із проханням повідомити інформацію чи дозволяють сьогодні (03.03.2018) погодні умови приймати літаки на посадку та надати інформацію щодо причин скасування рейсу PS402 (а.с17) на що отримала відповідь, що аеродром «Бориспіль» не закрито у зв`язку із погодними умовами, ресурси аеропорту дозволяють обслуговувати рейси, як на прибуття та і на відправлення. При цьому, із відповіді наданою т.в.о. начальника юридичної служби ДП Міжнародного аеропорту «Бориспіль» А.Нагорною на адвокатський запит від 11.06.2020 № 35-22-179 вказано, що в зв`язку із складними погодними умовами (сильний снігопад) в аеропорту Бориспіль 03.03.2018 були введені обмеження по кількості рейсів на прибуття з 03:00 до 20:00 - 6 рейсів на годину, а з 22:00 год 7 рейсів на годину. 03.03.2018 у КВР було виконано 97 пасажирських перевезень на прибуття з них 87 із затримкою. На відправлення було виконано 101 рейс, з них 81 із затримкою. Основні причини затримок рейсів на відправлення: прибуття повітряного судна (далі ПС) із запізненням з попереднього рейсу; темпи наземного обслуговування знижені в зв`язку з несприятливими погодними умовами; метеоумови аеропорту Бориспіль (сильний сніг) (а.с.57). Також, позивачем було направлено претензію на адресу ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з вимогою про виплати фінансової компенсації у розмірі 400 євро на кожну особу (а.с.21-22). На, що отримали відповідь у якій вказано, що причиною скасування рейсу PS402 - 03.03.2018 за маршрутом Франкфурт - Київ були форс-мажорні обставини (обмеження вильоту через погодні умови), які не можна передбачити або які неможливо якимось чином запобігти, а тому грошова компенсація у даному випадку відповідно до Правил МАУ не передбачена (а.с.23). Таким чином, знайшли своє підтвердження факт того, що аеропорт дійсно працював, проте із обмеженням у зв`язку із форсмажором, тобто через складні погодні умови, які не залежали від відповідача та на які він вплинути, а також запобігти їх виникненню не міг. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Аналогічний принцип закріплено й у національному законодавстві, а саме статті 2 ЦПК України, згідно з якою завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною другою вказаної статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 8 КонституціїУкраїни в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. З врахуванням вищезазначених норм закону та вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, передбачених законодавством, а скасування рейсу PS402 03.03.2018 року сталося внаслідок виникнення непереборної сили (складними погодними умовами) якої не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів, тому суд дійшов висновку про відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів та стягнення компенсації за відмову у перевезенні. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні даного позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача понесені витрати у цій справі відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed