Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» (далі - ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна»), товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний капітал Україна» (далі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна») звернулися до суду з позовом до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» (далі - ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс») про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію. Зазначали, що 18.01.18 в ефірі телеканалу «24» та в мережі Інтернет було поширено передачу «Чесна політика з [PERSON] » під назвою «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON]». У цій передачі було поширено недостовірну інформацію про позивачів наступного змісту: - (0:14 - 0:23 хв) «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі [PERSON] використав тих самих інвестиційних банкірів, що і колишній президент [PERSON]». Цією фразою розпочато передачу, в якій йдеться тільки про ICU, що здатне переконати глядача, що (і) президент [PERSON] використовує ICU для придбання частки в бізнесі [PERSON]; (і) президент [PERSON] використовував ICU для легалізації власних коштів; - (0:55 - 1:05 хв) «...Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму...»; - (1:05 - 1:14 хв) «Ці фінансисти погодились виконати відведену роль та фактично легалізували через ці цінні папери півтора мільярда доларів для колишньої влади»; - (2:00 - 2:15 хв) «дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU фактично виступила спільником родини [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; - (3:51 - 4:01 хв) «...якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU». Наведена вище поширена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивачів, зокрема, право кожного з позивачів на недоторканість ділової репутації. Недостовірна інформація була поширена на наступних веб-сайтах у мережі Інтернет: 1) на веб-сайті - https://24tv.ua за посиланням: [INFO]; 2) на YouTube каналі https://www.youtube.com/user/news24 за посиланням: [INFO]; 3) на YouTube каналі https://www.youtube.com/channel/UC-5EP1mt6hynMSRmzuOrlhw за посиланням: [INFO]. Власником веб-сайту https://24tv.ua та власником каналу відео-контенту на веб-сайті відеохостингу YouTube за посиланням: [INFO] є ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс». Незважаючи на відсутність згадування під час передачі повного найменування позивачів українською мовою, узгодженість висловлювань [PERSON] з його попередніми висловлюваннями недвозначно наводить слухачів на думку про те, що йдеться про позивачів. У передачі здійснено неодноразові посилання на «компанію ICU». Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - «Інвестиційний капітал Україна», російською - «Инвестиционный капитал Украина», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» та «ICU» (пункт 1.2 статті 1 Статуту). Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - «Інвестиційний капітал Україна», російською - «Инвестиционный капитал Украина», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» (пункти 4.2. і 4.3. статті 4 Статуту). ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку та має ліцензії на право здійснення діяльності з торгівлі цінними паперами, а саме: дилерської діяльності, брокерської діяльності, андеррайтингу. Недостовірна інформація стосується здійснення брокерської діяльності, про що свідчить твердження: «інвестиційної компанії ICU, яка погодилася стати брокером...». Зі змісту передачі випливає, що у твердженнях «дуже формально виконавши роботу з перевірки цих коштів, компанія ICU фактично виступила спільником [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності при обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження», «компанія ICU є інструментом тепер уже президента [PERSON] з легалізації його грошей сумнівного походження» так само йдеться про здійснення брокерської діяльності. Крім того, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаку для товарів та послуг «ICU» (свідоцтво № [NUMBER] ), який показаний на 1:02 хв відео і супроводжується словами «Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму...» та на 2:10 хв, коли було продемонстровано головну сторінку веб-сайту https://www.icu.ua/ru, що супроводжувалось словами [PERSON] про те, що ICU не виявила достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження. Назва ICU є комерційним фірмовим найменуванням позивачів. Позивачі використовують фірмове (комерційне) найменування ICU для позначення себе на ринку, ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах, а також у рекламних цілях протягом тривалого часу. Кожне із тверджень, цитати яких відображені в програмі відносно позивачів не відповідають дійсності. Щодо твердження «головне - це роль інвестиційної компанії ICU, яка погодилася стати брокером при скупці [PERSON] облігацій внутрішньої державної позики, та фактично легалізувала 1,5 мільярдів доларів для колишньої влади», «компанія ICU є інструментом тепер уже президента [PERSON] з легалізації його грошей сумнівного походження», то відповідачі вказують на співучасть у злочині, відповідальність за який передбачена ст. 209 КК України, яка не встановлена обвинувальним вироком суду, а тому така інформація є недостовірною та порушує презумпцію невинуватості, що підтверджується судовою практикою. Щодо твердження «Дуже формально виконавши роботу з перевірки цих коштів, ICU фактично виступила спільником [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності при обслуговуванні клієнтів з грошима сумнівного походження», то у своїй діяльності ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», як професійний учасник ринку цінних паперів, що є суб`єктом первинного фінансового моніторингу керувався, зокрема, нормами Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» при проведенні аналізу виходив з інформації, яка була в нього наявна, офіційних джерел. Такою інформацією були офіційні документи, надані та встановлені фактичні дані. З наданих клієнтами установчих документів та заповнених анкет було встановлено, що операції клієнтів відповідають їх статутним документам, а також зазначеним намірам встановлення ділових відносин, наведеним в анкетах. Щодо тверджень «Президент [PERSON] використовує для придбання частки в бізнесі [PERSON] тих самих інвестиційних банкірів, що і президент [PERSON]», «компанія ICU є інструментом тепер уже президента [PERSON] з легалізації його грошей сумнівного походження», «якщо у [PERSON] роль номінального утримувача активів виконує Радугін, то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU», то зі змісту передачі випливає те, що у вказаних твердженнях, на скільки зрозуміло, йдеться про купівлю цінних паперів, випущених холдинговою компанією Групи ДТЕК, для [PERSON] . Про це свідчать наступні фрази ведучого програми на 04:17 хв про те, що ICU скуповувала євробонди ДТЕК, а також борги перед російськими та іноземними банками в момент максимального падіння котирувань. Разом з тим, у власності [PERSON] не перебувають цінні папери будь-якої із компаній, що входить до групи ДТЕК, що підтверджується декларацією [PERSON] за 2017 р. Таким чином, інформація про те, що компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації його грошей, що через компанію ICU президент [PERSON] отримав свій інтерес у бізнесі [PERSON] не відповідає дійсності. Недостовірна інформація, поширена про позивачів, безпосередньо стосується їхньої професійної діяльності, оскільки позивачі є професійними учасниками фондового ринку. Крім того, зазначена недостовірна інформація є політично вмотивованою, вона направлена на дискредитацію позивачів як суб`єктів господарювання, професійних учасників фондового ринку та формування негативного образу групи компаній ICU. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили визнати недостовірною інформацію наступного змісту : - «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі [PERSON] використав тих самих інвестиційних банкірів, що і колишній президент [PERSON]»; - «…Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму...»; - «Ці фінансисти погодились виконати відведену роль та фактично легалізували через ці цінні папери півтора мільярда доларів для колишньої влади»; - «дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU фактично виступила спільником родини [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; - «компанія ICU є інструментом тепер уже президента [PERSON] з легалізації його грошей сумнівного походження»; - «...якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU», поширену ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» та [PERSON] в ефірі телеканалу новин «24» та у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті телеканалу новин «24» (за посиланням: [INFO]) та на YouTube телеканалі «24» (за посиланням:[INFO]) і [PERSON] на YouTube каналі [PERSON] (за посиланням: [INFO]). Зобов`язати ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» спростувати недостовірну інформацію, шляхом зачитування ведучим передачі «Чесна політика з [PERSON] » резолютивної частини судового рішення не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили у передачі «Чесна політика з [PERSON]»; шляхом публікації на веб-сайті https://24tv.ua/ резолютивної частини рішення суду з цієї справи, яка має бути набрана тим самим шрифтом, що й інші новини на веб-сайті та розміщена під заголовком «Спростування недостовірної інформації щодо ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» з тривалістю відображення такого повідомлення не менше дванадцяти місяців з моменту його опублікування; шляхом публікації на веб-сайті https://24tv.ua/ та на YouTube каналі https://www.youtube.com/user/news24 передачі «Чесна політика з [PERSON]» , в якій ведучий зачитує резолютивну частину судового рішення. Зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації на YouTube каналі https://www.youtube.com/channel/UC-5EP1mt6hynMSRmzuOrlhw передачі «Чесна політика з [PERSON] », в якій ведучий передачі зачитує резолютивну частину рішення. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , заперечуючи проти позову, вказав на наступне: він є автором передачі, інформація, поширена у передачі є його особистою критичною думкою, не є його журналістським розслідуванням, а є оціночним судженням, оскільки він висловив лише власні переконання та погляди щодо журналістського розслідування Al Jazeera у справі про спецконфіскацію 1,5 млрд дол. США, так званих коштів [PERSON] та його оточення. Вирок Краматорського суду у цій справі було «засекречено», що викликало чималий інтерес до його змісту та причин «засекречення». Отже, вказане розслідування викликало чималий інтерес в суспільстві і він висловлював власну думку щодо причин, які могли стати підставою для такий дій зі сторони Генеральної прокуратури України. Ним висловлені власні припущення щодо причин, які могли стати підставою для засекречення судового рішення у справі про спецконфіскацію так званих «коштів [PERSON]». Al Jazeera та на сайті «Українська правда» за посиланням https://www.pravda.com.ua/articles/2018/01/10/7167931/ оприлюднено вирок Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року (справа № 234/4135/17, провадження № 1-кп/234/442/17), яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 21 березня 2017 року між військовим прокурором сил антитерористичної операції [PERSON] та підозрюваним [PERSON] у кримінальному провадженні № 42017051110000036 від 15 березня 2017 року за статтями 255 ч. 1, 28 ч. 4, 209 ч. 3 КК України. Саме цей вирок став причиною дискусії у суспільстві. Крім того, згідно повідомлення сайту «Економічна правда», що доступне для вільного перегляду за посиланням www.epravda.com.ua/news/2018/01/14/632975/ опубліковано статтю під назвою «У ГПУ пояснили, навіщо засекретили спецконфіскацію «грошей [PERSON] » від 14.01.18. Так, у статті зазначається, що «рішення засекретити вирок Краматорського суду про конфіскацію 1,5 мільярда доларів оточення [PERSON] було пов`язане перш за все з інтересами слідства. Про що заявив заступник Генерального прокурора [PERSON] в ефірі Громадського радіо. Розслідування щодо можливої причетності компанії Investment Capital Ukraine до виведення з України коштів ще триває. «Більше року тому ми допитали керівника цієї компанії, ми взяли під сумнів документи, що підтверджують легальність коштів і фінансових угод. Тому ми більше двох місяців тому відправили запит для проведення економічної експертизи в одну з судових експертних установ України. Зараз експертиза триває», - сказав [PERSON] . В передачі немає жодної згадки про юридичні особи, які є позивачами у вказаній справі. А тому твердження позивачів про начебто порушення їх немайнових прав не підтверджено жодним чином. Крім того, позивачі не обґрунтували, у чому саме полягає порушення їх немайнових прав. Інформація, яку позивачі вимагають визнати недостовірною та спростувати, міститься виключно у висловлюваннях інших осіб, була предметом незалежного дослідження та оприлюднювалася у ЗМІ раніше. Позивачами не доведено факт поширення інформації, оскільки до дати публікації ця інформація була наявна у мережі інтернет: дослідження Al Jazeera, яке надали позивачі; публікація від 10.01.18 під назвою «Al Jazeera повідомила про причетність компанії Гонтаревої до виведення з України $1,5 млрд [PERSON] . Голова НБУ наполягає на законності угоди Більше»; статті Європейська правда під назвою «У ГПУ пояснили, чому засекретили спецконфіскацію «грошей [PERSON] » від 14.01.18. Крім того, позивачами не доведено, яких саме втрат у репутації вони зазнали з дати публікації оспорюваної інформації. Оспорювана інформація вирвана позивачами із загального контексту та є оціночними судженнями. Так, у фразі «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі Ахметова використав тих же інвестиційних банкірів, що і [PERSON] » жодної згадки про позивачів окремо немає. Оспорювана фраза - «Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півторамільярдну суму» (сайт). Повна фраза - «набагато важливіше - це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півторамільярдну суму». Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «інвестиційну компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Оспорювана фраза - «ці фінансисти погодилися виконати відведену роль - та фактично легалізували цінні папери на півтора мільярда доларів». Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Слово «фінансисти» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Оспорювана фраза - «дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU виступила фактичним спільником. Адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження. Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Оспорювана частина - «компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження». Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «інвестиційну компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Більше того, повна фраза звучить наступним чином: «Отже, а чому щодо компанії ICU існує заборона на здійснення будь-яких різких рухів? Розгадка проста - тому що компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження». Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Оспорювана фраза - «…якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то в [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і компанія ICU». Жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів як окремо один від одного, так і разом, так як не містить найменування позивачів взагалі. Більше того, повна фраза звучить наступним чином - «іншими словами, якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то в [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і компанія ICU». Таким чином, вказані цитати з речень є вирваними з загального контексту та трактуються позивачами у власному розумінні. Посилаючись на те, що поширена відповідачами інформація не принижує ділової репутації позивачів, висловлювання в ній є його оціночними судженнями, вираженням його особистих поглядів, критичною оцінкою, вираженням суб`єктивної думки і поглядів, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві на позов, ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс», заперечуючи проти позову, зазначало наступне. Оспорювана інформація не є журналістським розслідуванням [PERSON] , а є його суб`єктивною думкою, оцінкою, оскільки автор висловив лише власні переконання та погляди щодо журналістського розслідування Al Jazeera у справі про спецконфіскацію 1,5 мільярдів доларів США, так званих коштів [PERSON] та його оточення. Вирок Краматоського суду по цій справі було «засекречено», що викликало чималий інтерес до його змісту та причин «засекреченості». All Jazerra та на сайті «Українська правда» за посиланням https://www.pravda.com.ua/articles/2018/01/10/7167931/ оприлюдено вирок Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року: (справа № 234/4135/17, провадження № 1-кп/234/442/17), яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 21 березня 2017 року між Військовим прокурором сил терористичної операції [PERSON] та підозрюваним [PERSON] у кримінальному провадженні № 42017051110000036 від 15 березня 2017 року за статтями 255 ч. 1, 28 ч. 4, 209 ч. 3 КК України. Крім того, згідно повідомлення сайту «Економічна правда», що доступне для вільного перегляду за посиланням https://www.epravda.com.ua/news/2018/01/14/632975/ опубліковано статтю під назвою «У ГПУ пояснили, навіщо засекретили спецконфіскацію грошей [PERSON] » від 14.01.18. Так, у статті зазначається, що «рішення засекретити вирок Краматорського суду про конфіскацію 1,5 мільярда доларів оточення [PERSON] було пов`язане перш за все з інтересами слідства. Про це заявив заступник Генерального прокурора [PERSON] в ефірі Громадського радіо. Також він повідомив, що розслідування щодо можливої причетності компанії Investment Capital Ukraine до виведення з України коштів ще триває: «більш року тому ми допитали керівника цієї компанії, ми взяли під сумнів документи, що підтверджують легальність коштів і фінансових угод. Тому ми більше двох місяців тому направили запит для проведення економічної експертизи в одну з судових експертних установ України. Зараз експертиза триває». Інформація, яку позивачі вимагають визнати недостовірною та спростувати, міститься виключно у висловлюваннях інших осіб, була предметом незалежного дослідження та оприлюднювалася у ЗМІ раніше, а сама інформація є особистою думкою автора, яка не підлягає доведенню та спростуванню. Щодо інформації, яку позивачі вважають недостовірною: «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі Ахметова використав тих же інвестиційних банкірів, що і [PERSON] » - жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «інвестиційну компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі; «Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півторамільярдну суму» - по-перше, фраза, яку вимагають спростувати позивачі є неповною. В тексті вона звучить так: «Набагато важливіше - це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півторамільярдну суму», по-друге, жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «інвестиційну компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі; «Ці фінансисти погодилися виконати відведену роль - та фактично легалізували через цінні папери на півтора мільярда доларів» - жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить, слово «фінансисти» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі; «Дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU виступила фактичним спільником. Адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження» - по-перше, жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі; по-друге, фрази: «дуже формально провівши роботу», «виступила фактичним спільником», «не виявили достатньої пильності», є класичними оціночними судженнями і спростуванню не підлягають; «Компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження» - по-перше, жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «інвестиційну компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі, по-друге, фраза «інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження» є класичними оціночними судженнями і спростуванню не підлягає, по-третє, цей фрагмент інформації є вирваним із речення, яке повністю виглядає так: «отже, а чому щодо компанії ICU існує заборона на здійснення будь-яких різких рухів? Розгадка проста - тому що компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження»; «... якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то в [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і компанія ICU» - по-перше, жодної згадки про позивачів окремо вказана фраза взагалі не містить. Згадка про «компанію ICU» не може порушувати немайнові права позивачів, оскільки не містить найменування позивачів взагалі, по-друге, фрази «роль номінального тримача активів виконує», «то в [PERSON] для таких цілей є», є класичними оціночними судженнями і спростуванню не підлягають, по-третє, цей фрагмент інформації є вирваним із речення, яке повністю виглядає так: «іншими словами, якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то в [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і компанія ICU». В оскаржуваній інформації не має жодної згадки саме про позивачів, тому твердження позивачів про начебто порушення їх немайнових прав не підтверджено жодним доказом. Крім того, позивачі жодним чином не обґрунтували, у чому саме полягає порушення прав окремо кожного з них, пред`являючи по суті спільний позов, кожен з відповідачів має довести ті обставини, на які вони посилаються. Однак, у позові такі обставини окремо щодо кожного позивача не визначено. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відповіді на відзив [PERSON] позивачі вказали на наступне: у постановах від 19.09.2018 року у справі № 752/5766/16-ц, від 11.07.2018 року у справі № 658/1795/17-ц, від 31.05.2018 року у справі № 562/3321/16-ц Верховний Суд вказав, що однією з обставин, що становлять юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є те, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. З таких висновків Верховного Суду слідує, що для спростування інформації як недостовірної в такій інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача. Такої ж позиції у своїх рішеннях дотримується і Європейський суд з прав людини. Незважаючи на те, що у передачі «Чесна політика з [PERSON]» під назвою «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON] » [PERSON] не вживав повні найменування позивачів, під час передачі була поширена інформація, яка дозволяє ідентифікувати позивачів, здатна переконати звичайного глядача у тому, що інформація стосується позивачів та може створити у звичайного глядача враження, що недостовірна інформація стосується позивачів. Під час передачі йшлося про юридичну особу, яку [PERSON] називав «компанія ICU». У позовній заяві позивачі вказували, що абревіатура «ICU «Investment Capital Ukraine», вживається y найменуванні позивачів англійською мовою, що підтверджується установчими документами. Доводи [PERSON] додатково спростовуються тим, що під час передачі відповідач вживає комерційне фірмове найменування позивачів - ICU. Позивачі використовують фірмове (комерційне) найменування ICU для позначення себе на ринку, ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах, а також у рекламних цілях протягом тривалого часу. У фрагментах передачі [PERSON] йде мова про здійснення компанією ICU операцій з придбання цінних паперів в інтересах інших осіб, що згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» є одним із видів професійної діяльності з торгівлі цінними паперами - брокерською діяльністю. ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку та, зокрема, отримав ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України на право здійснення брокерської діяльності. Крім того, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаком для товарів і послуг «ICU» і здійснює свою професійну діяльність на ринку цінних паперів під цим знаком. З огляду на це, у передачі, коли відповідач говорив про компанію ICU, йшлося саме про позивачів, які разом входять до групи компаній ICU. Більше того, у цих фрагментах публікації не могло йтися про жодну іншу особу, ніж позивачі, адже вони є єдиними юридичними особами, в найменуванні яких міститься назва «Інвестиційний капітал Україна» («Investment Capital Ukraine», «ICU») і, при цьому, одночасно: ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» здійснює брокерську діяльність в Україні, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» здійснює свою професійну діяльність на ринку під знаком для товарів і послуг «ICU». Незважаючи на відсутність згадування під час передачі повного найменування позивачів українською мовою, контекст, в якому вживається словосполучення «компанія «ICU», використання знаку для товарів і послуг ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», фірмового найменування позивачів, їх скороченого найменування свідчить про те, що поширена недостовірна інформація стосується позивачів. Крім того, інформація, достовірність якої оспорюють позивачі, не є дослівним відтворенням (цитуванням) висловлювань інших осіб. Позиція [PERSON] про те, що оспорювана інформація була поширена не відповідачами, а в публікаціях, оприлюднених раніше в мережі Інтернет, не відповідає дійсності, оскільки ці публікації не містять оспорюваної інформації. [PERSON] не надав жодних належних доказів того, що оспорювана інформація є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом масової інформації, з посиланням на них. До того ж, якщо б оспорювана інформація була поширена кимось раніше відповідачів, відповідачі все одно мали б переконатися у достовірності поширюваної ними інформації і не звільнялися б від обов`язку її спростувати, у разі підтвердження її недостовірності. Крім того, поширена відповідачами інформація щодо вчинення позивачами злочинів порушує презумпцію невинуватості, встановлену в п. 2 ст. 6 Конвенції, ст. 62 Конституції України і підлягає спростуванню як недостовірна відповідно до приписів ст. 277 ЦК України. Поширена відповідачами інформація має негативний характер, що дає можливість зробити висновок про невідповідність діяльності позивачів вимогам законодавства і сприяє формуванню в суспільстві негативного ставлення до них. Поширена відповідачами оспорювана інформація створює у глядачів враження, що позивачі, які асоціюються з «компанією ICU», здійснюють злочинну діяльність, тобто дискредитує їх як суб`єктів господарювання, суттєво знижує їхню суспільно-позитивну оцінку та рівень довіри до них з боку клієнтів та контрагентів і тим самим завдає шкоди їхній діловій репутації. У заяві свідка [PERSON] , відповідаючи на запитання ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», вказав на те, що згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна». Чи малася на увазі у вироку інформація про позивача у справі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», йому не відомо. У статті мається на увазі четвертий Президент України [PERSON] . Жодних підстав вважати, що ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» будь-коли діяв в інтересах [PERSON] у нього немає, адже у «засекреченому» вироку про спецконфіскацію так званих коштів [PERSON] інформація про самого [PERSON] відсутня. Однак, згідно описової частини «засекреченого» вироку мова йде про цілий ряд укладення договорів купівлі-продажу цінних паперів за участю брокерів ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної адреси не зазначається. Чи малося на увазі у вироку інформація саме про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» не відомо. У передачі «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON] » ним висловлені власні припущення щодо причин, які могли стати підставою для засекречення судового рішення по справі про спецконфіскацію так званих «коштів [PERSON] ». Як відомо така інформація неодноразово публікувалася у пресі, а вирок по вказаній справі недоступний у загальному реєстрі судових рішень. Саме це і викликало дискусію стосовно можливих причин засекречення. Ним висловлені власні судження, думки, переконання, надано критичну оцінку певних фактів і недоліків щодо засекречення судового рішення по справі про спецконфіскацію так званих «коштів [PERSON] ». Оцінку «законності» рішення у кримінальному процесі може надати лише суд в порядку передбаченому КПК України. Ним висловлено власні припущення можливих причин засекреченості вказаного судового рішення, а саме вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2017 року (справа № 234/4135/17, провадження № 1-кп/234/442/17), яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 21 березня 2017 року між Військовим прокурором сил антитерористичної операції [PERSON] та підозрюваним [PERSON] у кримінальному провадженні № 42017051110000036 від 15 березня 2017 року за статтями 255 ч. 1, 28 ч. 4, 209 ч. 3 КК України (а.с. 103-118 т. 2). У заяві свідка [PERSON] , відповідаючи на запитання ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», вказав на те, що він є автором передачі «Чесна політика з [PERSON] » під назвою «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON] ». У статті під назвою «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON]», автором якої є він, висловлено його особисту думку та точку зору, його особисті припущення стосовно причин «засекреченості» вироку у кримінальній справі, яка отримала суспільний резонанс та інтерес. Згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна». Чи малася на увазі у вироку інформація про позивача у справі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», йому не відомо. Вироком суду встановлено обставини, яким ним надано власну оцінку (а.с. 119-129 т. 2). У заяві свідка генеральний директор ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» [PERSON] , відповідаючи на запитання ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» і ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», вказав на те, що автором передачі є [PERSON] До компетенції генерального директора ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» не належить ні формування редакційної політики, ні контроль за її здійсненням. У вироці Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 йде мова про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної особи не значиться. Чи малося на увазі у вироці інформація щодо ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» йому не відомо. (а.с. 4-19 т. 3). У судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] , підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] та його представник - [PERSON] . , проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» - Ничка Ю.В., проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позов, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 18.01.18 в ефірі телеканалу «24» та у мережі Інтернет - на веб-сайті і YouTube каналі 24 телеканалу та YouTube каналі [PERSON] транслювалася передача «Чесна політика з [PERSON] » під назвою «Що спільного у бізнесі [PERSON] та [PERSON] і до чого тут [PERSON]». Обґрунтовуючи позов, позивачі посилалися на те, що інформація, яка була поширена у зазначеній передачі відповідачами, а саме на: (0:14 - 0:23 хв) «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі [PERSON] використав тих самих інвестиційних банкірів, що і колишній президент [PERSON]». Цією фразою розпочато передачу, в якій йдеться тільки про ICU, що здатне переконати глядача, що (і) президент [PERSON] використовує ICU для придбання частки в бізнесі [PERSON]; (і) президент [PERSON] використовував ICU для легалізації власних коштів; (0:55 - 1:05 хв) «...Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму...»; (1:05 - 1:14 хв) «Ці фінансисти погодились виконати відведену роль та фактично легалізували через ці цінні папери півтора мільярда доларів для колишньої влади»; (2:00 - 2:15 хв) «дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU фактично виступила спільником родини [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; (3:51 - 4:01 хв) «...якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU», є недостовірною та підлягає спростуванню. Автором зазначеної передачі є [PERSON] Власником веб-сайту https://24tv.ua та власником каналу відео-контенту на веб-сайті відеохостингу YouTube за посиланням: https://www.youtube.com/user/news24 є ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс». Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 4 п. 1 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова) беручи до уваги конституційні положення ст. ст. 32, 34, 68 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 4 постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 5 постанови відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 15 постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 18 постанови, відповідно до положень статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, одним із основних елементів юридичного складу правопорушення у вказаній категорії спорів є - поширення інформації, яка стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Обґрунтовуючи позов в частині того, що поширена відповідачами інформація стосується ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» представник позивачів вказував на те, що у фрагментах передачі [PERSON] йде мова про здійснення компанією ICU операцій з придбання цінних паперів в інтересах інших осіб. ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку та, зокрема, отримав ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України на право здійснення брокерської діяльності. Крім того, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаком для товарів і послуг «ICU» і здійснює свою професійну діяльність на ринку цінних паперів під цим знаком. З огляду на це, у передачі, коли відповідач говорив про компанію ICU, йшлося саме про позивачів, які разом входять до групи компаній ICU. Більше того, у цих фрагментах публікації не могло йтися про жодну іншу особу, ніж позивачі, адже вони є єдиними юридичними особами, в найменуванні яких міститься назва «Інвестиційний капітал Україна» («Investment Capital Ukraine», «ICU») і, при цьому, одночасно: ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» здійснює брокерську діяльність в Україні, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» здійснює свою професійну діяльність на ринку під знаком для товарів і послуг «ICU». Незважаючи на відсутність згадування під час передачі повного найменування позивачів українською мовою, контекст, в якому вживається словосполучення «компанія «ICU», використання знаку для товарів і послуг ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», фірмового найменування позивачів, їх скороченого найменування свідчить про те, що поширена недостовірна інформація стосується позивачів. Назва ICU є комерційним фірмовим найменуванням позивачів. Позивачі використовують фірмове (комерційне) найменування ICU для позначення себе на ринку, ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах, а також у рекламних цілях протягом тривалого часу. При цьому, пославшись на постанови Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 752/5766/16-ц, від 11.07.2018 року у справі № 658/1795/17-ц, від 31.05.2018 року у справі № 562/3321/16-ц, вказував на те, що Верховний Суд у зазначених постановах вказав, що однією з обставин, що становлять юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є те, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. З таких висновків Верховного Суду слідує, що для спростування інформації як недостовірної в такій інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача. Судом установлено, що відповідно до п. 1.2. статуту ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» найменування товариства: 1.2.1. українською мовою: повне найменування: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», скорочені найменування: ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ТОВ «КУА» «ІКУ», комерційні найменування: КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», 1.2.2. російською мовою: повне найменування: ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «КОМПАНИЯ ПО УПРАВЛЕНИЮ АКТИВАМИ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», скорочені найменування: ООО «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», ООО «КУА» «ИКУ», комерційні найменування: КОМПАНИЯ ПО УПРАВЛЕНИЮ АКТИВАМИ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», 1.2.3. англійською мовою: LIMITED LIABILITY COMPANY «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», скорочені найменування: LLC «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», LLC «AMC»ІCU» комерційні найменування: ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» (а.с. 122-123 т. 1). Відповідно до п. 4.1. статуту ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» товариство має повне та скорочене найменування. Згідно з п. 4.2. повне найменування товариства: п.п. 4.2.1. українською мовою - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», п.п. 4.2.2. російською мовою - ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», п.п. 4.2.3. англійською мовою - LIMITED LIABILITY COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». Згідно з п. 4.3. статуту скорочене найменування: п.п. 4.3.1. українською мовою - ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», п.п. 4.3.2. російською мовою - ООО «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», п.п. 4.3.3. англійською мовою - LLC «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». (а.с. 124-126 т. 1) Відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № 205404 (а.с. 127-131 т. 1) ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаку для товарів і послуг з відповідним зображенням, що міститься на а.с. 128 т. 1. У передачі [PERSON] вказує на компанію ICU. Як у заяві свідка, так і в судовому засіданні, [PERSON] зазначав, що згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної особи не вказано. Чи малася на увазі у вироку інформація про позивачів у справі, йому не відомо. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які б вказували на те, що поширена у статті інформація стосується конкретно кожного з позивачів, позивачами суду не надано. Так, статутом ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» встановлені наступні скорочені найменування товариства українською, російською та англійською мовами відповідно: ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ТОВ «КУА» «ІКУ», ООО «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», ООО «КУА» «ИКУ», LLC «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», LLC «AMC»ІCU» (а.с. 122-123 т. 1). Статутом ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» встановлені наступні скорочені найменування товариства українською, російською та англійською мовами відповідно: ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ООО «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», LLC «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». (а.с. 124-126 т. 1) Таким чином, такого скороченого найменування позивачів як ІCU статутами ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» не передбачено. До того ж, не підтверджується і твердження представника позивачів про те, що назва ICU є комерційним фірмовим найменуванням позивачів, оскільки відповідно до п.п. 1.2.1., 1.2.2., 1.2.3 статуту ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» комерційне найменування товариства українською, російською та англійською мовами відповідно вказано наступне: КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА»; КОМПАНИЯ ПО УПРАВЛЕНИЮ АКТИВАМИ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА»; ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», а з наданого суду витягу статуту ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» вбачається те, що комерційне найменування вказаного товариства у статуті не визначено. У позові позивачі просять визнати наступну інформацію недостовірною: - «Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі [PERSON] використав тих самих інвестиційних банкірів, що і колишній президент [PERSON]». - «…Це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму...». - «Ці фінансисти погодились виконати відведену роль та фактично легалізували через ці цінні папери півтора мільярда доларів для колишньої влади»; - «дуже формально провівши роботу з перевірки джерел походження цих коштів, компанія ICU фактично виступила спільником родини [PERSON] , адже вони не виявили достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; - «компанія ICU є інструментом тепер уже президента [PERSON] з легалізації його грошей сумнівного походження»; - «...якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU» Однак, у порушення вимог ст. ст. 12, 76, 80-81 ЦПК України доказів, які б вказували на те, що поширена інформація стосується конкретно кожного з позивачів: ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», позивачами суду не надано. Не приймає до уваги суд і твердження представника позивачів, який посилаючись на постанови Верховного Суду, вказує на те, що у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 752/5766/16-ц, від 11.07.2018 року у справі № 658/1795/17-ц, від 31.05.2018 року у справі № 562/3321/16-ц, Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої для спростування інформації як недостовірної в такій інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача, оскільки зі змісту вказаних постанов, Верховний Суд, визначаючи серед елементів юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації - наявність факту того, що поширена інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи, не вказує на те, що для спростування недостовірної інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача. Обґрунтовуючи позов в частині визнання недостовірної інформації, поширеної в передачі, позивачі посилалися на те, що інформація є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, а тому порушує ділову репутацію позивачів, у зв`язку з чим підлягає спростуванню. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34 Конституції України). Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві. Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Статтею 277 ЦК України гарантовано захист особистих немайнових прав, порушених внаслідок поширення недостовірної інформації. Отже, в силу норм 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Інформація, яка ж може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити у першу чергу стверджувальний характер. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 15 постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 3-5 п. 19 постанови вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Крім того, в рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10. Зі змісту передачі вбачається те, що її автор - [PERSON] , по суті аналізує розслідування телекомпанії Аль-Джазіра та вирок Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17. При цьому, аналіз змісту вказаної передачі вказує на те, що її автор висловлює оціночні судження, припущення, критичну оцінку певних фактів щодо ситуації, яка склалася навколо вказаного розслідування, а також свою особисту думку щодо обставин, відображених у розслідуванні телекомпанії Аль-Джазіра та вироці суду. Так, передача починається зі слів: «..Усе секретне стає явним…» «…Телекомпанія Аль - Джазіра оприлюднила документ, який так ретельно ховав генпрокурор [PERSON] це рішення суду про конфіскацію півтора мільярда доларів США Президента [PERSON]…», «…Головна інтрига рішення - не стільки повна нікчемність, оскільки жодним чином не доводиться вплив фіктивного директора однієї з фірм…. Набагато важливіше інше - це роль інвестиційної компанії ІCU…». До того ж, характер викладу інформації у передачі свідчить про те, що її автор висловлює свої особисті думки та надає оцінку оприлюдненому телекомпанією Аль -Джазіра вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17. про що свідчать, зокрема, наступні фрази з передачі: «Усе секретне стає явним. Президент [PERSON] для отримання частки в бізнесі [PERSON] використав тих самих інвестиційних банкірів, що і колишній президент [PERSON] . Телекомпанія Аль Джазіра оприлюднила документ, який так ретельно ховав генпрокурор [PERSON] - це рішення суду про конфіскацію півтора мільярда доларів президента [PERSON]. Головна інтрига цього рішення - не стільки повна нікчемність, оскільки жодним чином не доводиться вплив фіктивного директора однієї з фірм Курченка на функціонування злочинної організації [PERSON] . Ні, набагато важливіше інше - це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на півтора мільярдну суму. Ці фінансисти погодилися виконати відведену роль - та фактично легалізували через цінні , папери на півтора мільярда доларів для колишньої влади..», «…Оскільки при конфіскації півтора мільярда [PERSON] роль компанії ICU була встановлена, але ніким не досліджена - ні слідчими, ні прокурором, ні судом при винесенні рішення проти фіктивного директора [PERSON] це означає, що в неї є неформальний імунітет. Отже, а чому щодо компанії ICU існує заборона на здійснення будь-яких різких рухів? Розгадка проста - тому що компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження…», «… Іншими словами, якщо у президента [PERSON] роль номінального тримача активів виконує віолончеліст [PERSON] , то у [PERSON] для цих цілей є [PERSON] і ICU…». Таким чином, з огляду на характер викладу інформації автором передачі, відповідачем по справі - [PERSON] , суд дійшов висновку, що висвітлена в ній інформація є оціночними судженнями автора, його особистою думкою та критикою, яка ґрунтується на особистих припущеннях та не містить фактичних даних. Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в абз. 2 п. 4 постанови, під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Зі змісту оскаржуваної інформації, яка була поширена в передачі, вбачається те, що її автор будь-якої оцінки підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності позивачів по справі: ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», не надає. Таким чином, доказів, які б вказували на те, що поширена інформація в оскаржуваній статті принизила ділову репутацію саме ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», суду позивачами не надано. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed