Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки йому належить 1/2 ідеальних часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та земельної ділянки в м. Радомишлі Житомирської області по вул. Мала Житомирська, 140, тому просить виділити в натурі 1/2 частину зазначеного майна. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили за їх безпідставністю. Представник відповідача зазначив, що його довіритель дійсно є власником 1/2 ідеальних часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та земельної ділянки в м. Радомишлі Житомирської області по вул. Мала Житомирська, 140, та вважає вимоги позивача некоректними і позивач не заявляв клопотання про проведення експертизи, а запропоновані позивачем варіанти поділу не влаштовують відповідача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.12.2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON]В, та зареєстровані в реєстрі за №№ 3802, 3806, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках кожний цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під № 140, що знаходиться по вулиці Мала Житомирська в місті Радомишль Житомирської області, загальною площею 67,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,100 гектара, кадастровий номер 1825010100:06:007:0035, розташовану під № 140 по вулиці Мала Житомирська в місті Радомишль Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5-6). Відповідно до\~Конституції України,\~усі субєкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша,\~друга, четверта статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, при переході права власності на будівлю або споруду до громадян, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою на якій розташована будівля чи споруда. Частина 1 ст. 356 Цивільного кодексу України визначає власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ч. 1ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З абзацу 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 p. № 7 (далі Постанова №7) вбачається, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Результат аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України та вказаної вище Постанови № 7 дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тобто, визначальним для виділу частки з житлового будинку (поділу житлового будинку в натурі), який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. За правилом\~ч. 1 ст. 103 ЦПК України\~\~суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Для зясування питання можливості виділу\~\~в натурі 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та земельної ділянки в м. Радомишлі Житомирської області по вул. Мала Житомирська, 140 та визначення варіантів такого виділу необхідні спеціальні знання. Позивачу судом було розяснено його право заявити клопотання про призначення\~по даній справі експертизи, проте, [PERSON] не скористався вказаним правом. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Положенням ч. 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження технічної можливість виділу в натурі часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та земельної ділянки, і що поділ останніх відповідатиме часткам співвласників.

Outcome: dismissed