Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про стягнення боргу, посилаючись на те, що у 2011 році під час розгляду справи № 2-4392/2010 у Києво-Святошинському районному суді Київської області із заяви, поданої [PERSON], йому стало відомо про боргову розписку, за якою 15 жовтня 1997 року [PERSON], боржник, отримала від його батька [PERSON], як кредитора, [INFO], грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, на умовах договору позики строком на один рік, проте вказаних грошових коштів його батько не отримав. [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеної боргової розписки, що підтверджується спадковою справою після померлого [PERSON], заведеною Вишневою міською державною нотаріальною конторою за № 52 від 2001 року, а також оригіналом письмової розписки, складеної [PERSON] на ім»я [PERSON] від 15 жовтня 1997 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є: син [PERSON], 1986 року народження, мати [PERSON], 1930 р.н., батько [PERSON]., 1929 р.н., що підтверджується спадковою справою після померлого [PERSON], заведеною Вишневою міською державною нотаріальною конторою за № 52 від 2001 року. [INFO] помер його дід [PERSON]., 1929 р.н., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25 червня 2010 року. [INFO] померла його бабка [PERSON], 1930 р.н., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12 серпня 2010 року. У відповідності до вимог ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадщина, що відкрилась після померлих [PERSON]., 1929 р.н., [PERSON], 1930 р.н., була прийнята ним, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON]., заведеною Вишневою міською державною нотаріальною конторою за № 280 за 2010 рік та матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON], заведеною Вишневою міською державною нотаріальною конторою за № 281 за 2010 рік. [PERSON] не повідомила його про наявність розписки, за якою його батькові вона винна грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, чим порушила його право власності на боргову розписку у порядку спадкування за законом за його померлим батьком [PERSON]. [PERSON] була зобов»язана повернути кошти його батьку [PERSON] протягом року з дня складання розписки, проте не повернула їх, чим порушила взяті на себе зобов»язання. Про наявність вказаної боргової розписки йому стало відомо лише 01 липня 2011 року, водночас він дізнався про порушення свого права. Тому право на позов про захист своїх порушених прав в нього виникло лише 01 липня 2011 року. Відповідно до розписки за прострочення виконання зобов»язання [PERSON] зобов»язана сплачувати 8% щомісячно від простроченої суми. Розрахунок суми позовних вимог станом на 25 червня 2014 року згідно офіційного курсу НБУ 100 доларів США=1188,1919 українських гривень: сума заборгованості за розпискою становить: 8000 доларів США, тобто 95055 грн. 35 коп.; сума процентів з 15 жовтня 1997 року (за 198 місяців) складає: 95055,35 грн.х8%х198 місяців=1505676,75 грн.. Разом сума позовних вимог становить: 95055,35 грн.+1505676,75 грн.+1600732 грн. 10 коп.. Крім того, відповідно до розписки [PERSON] в разі порушення своїх зобов»язань вона не заперечує, щоб належний їй будинок, розташований в [ADDRESS] загальною площею 106,1 кв.м. та відповідно до технічного паспорту, належні до нього земельні ділянки площею 0,35 га, перейшли у власність його батька [PERSON]. В підтвердження порушення [PERSON] зобов»язань, вона передала його батькові оригінали документів на вказаний будинок по [ADDRESS], зокрема: технічний паспорт, будинкову книгу, договір дарування і договір купівлі-продажу, а також нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження будинком. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 76, 151, 162, 214, 374, 375, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 88, 130, 151, 152 ЦПК України, просив суд визнати поважними причини пропущення строку позовної давності, поновити строки позовної давності, стягнути з [PERSON] 95055 грн. 35 коп. на його користь, стягнути з [PERSON] проценти у сумі 1505676,75 грн. на його користь, визнати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], та належні до нього земельні ділянки загальною площею 0,35 га за ним, [PERSON], [INFO], зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області зареєструвати право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], та належні до нього земельні ділянки загальною площею 0,35 га, за ним, [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява представника позивача, у якій він позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити та розглянути справу у відсутності позивача і його представників. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник відповідача Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 1997 року [PERSON] видала цивільно-правову розписку, в якій зазначила, що вона отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 15 040 грн., що на 15 жовтня по курсу національного банку становить 8 000 доларів США, та що ці гроші зобов»язалась повернути через рік, а також сплачувати проценти в розмірі 8% від цієї суми, а у випадку порушення цього зобов»язання не заперечувала щоб належний їй будинок за адресою: [ADDRESS] перейшов у власність [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя на праві власності майно, і 16 квітня 2001 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявою до Вишневої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 31 серпня 2001 року [PERSON], який діяв за згодою своєї матері [PERSON], звернувся із заявою до Вишневої міської нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 52 за 2001 рік Вишневої державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, і 25 грудня 2010 року [PERSON] звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого діда. Син [PERSON] [PERSON] 25 грудня 2010 року звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 280 за 2010 рік Вишневої міської державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, і 25 грудня 2010 року [PERSON] звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї бабки. 25 грудня 2010 року [PERSON] звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 281 за 2010 рік Вишневої міської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 374 ЦК УРСР в редакції 1963 року за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно вимог ст. 375 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір позики на суму понад п»ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 71 ЦК УРСР в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно вимог ст. 75 ЦК УРСР в редакції 1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Відповідно до вимог ст. 77 ЦК УРСР в редакції 1963 року зміна осіб у зобов»язанні не тягне за собою зміни строку позовної давності. Згідно вимог ст. 80 ЦК УРСР в редакції 1963 року закінчення строку позовної давності до пред»явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до вимог п. 6 Перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З матеріалів спадкової справи № 52 за 2001 рік Вишневої державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 31 серпня 2001 року позивач [PERSON], який в той час був неповнолітнім і діяв за згодою своєї матері [PERSON], звернувся із заявою до Вишневої міської нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], тобто прийняв спадщину після смерті свого батька. Суд вважає, що позивачем [PERSON] пропущено строк позовної давності із зверненням до суду з даним позовом, оскільки позивач міг знати про порушення свого права після смерті свого батька [PERSON] та існування боргової розписки, виданої 15 жовтня 1997 року [PERSON], доказів про поважність причин пропущення позивачем [PERSON] позовної давності, суду не надано. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed