Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач по справі звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати нікчемними правочини (довіреності) посвідчені 02 грудня 2010 року секретарем Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області [PERSON] на представництво мешканців: - села Петропілля Шевченківського району Харківської області: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; села Сумське Шевченківського району Харківської області: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; села Ставище Шевченківського району Харківської області: Жовнір [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; смт Шевченкове Харківської області: [PERSON], [PERSON]; села Аркадівка Шевченківського району Харківської області: [PERSON]; смт Ківшарівка Купянського району Харківської області: [PERSON] на користь [PERSON]; Села Петропілля Шевченківського району Харківської області: [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON]; Села Петропілля Шевченківського району Харківської області: [PERSON] на користь [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснює, що є співвласником майнових паїв колишнього КСП «Надія» в селі Петропілля Шевченківського району Харківської області на суму 52\~000 гривень викупленого майна в частині «Строения». Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 02.02.2010 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області в частині від 12.04.2010 року за позивачем було визнано право власності на майно колишнього КСП «Надія» в частині «Строения», а саме: будівля тракторної бригади (майстерня), будівлю їдальні, площадку з твердим покриттям, розташовані по вулиці Центральна, 82 в селі Петропілля Шевченківського району Харківської області. 02 грудня 2010 року секретарем Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області [PERSON] (третя особа по справі) було вчинено нотаріальні дії щодо посвідчення довіреностей, виданих на представництво довірителів на загальних зборах власників майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства «Надія», відповідно до яких, повіреним було надано право від імені довірителя голосувати по всіх питаннях, які будуть розглядатися загальними зборами пайовиків колишнього КСП «Надія», а саме довіреності на представництво мешканців. На момент вчинення відповідачем нотаріальних дій позивач по справі був співвласником майна колишнього КСП «Надія», що підтверджується Свідоцтвом серії ХА №250433 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виданого Головою Петропільської сільської ради від 19 січня 2009 року. Позивач по справі вважає, що вчиненням нотаріальних дій, а саме видачею довіреностей, відповідач порушив його цивільні права та інтереси як співвласника КСП «Надія», у звязку із чим він змушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, так як сільрада вийшла за межі своїх повноважень. Позивач послався на ст.ст. 8, 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», згідно яких до компетенції загальних зборів належить господарське управління колективним майном колективних сільськогосподарських підприємств й вирішення всіх важливих питань діяльності підприємства, такі як, прийняття статуту та внесення до нього змін та доповнень, вирішення питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства, прийняття рішень про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об'єднаннях й інші важливі питання діяльності підприємства. Відповідно ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Таким чином довіреності, посвідченні відповідачем, надали довіреним право на управління і розпорядження правами наданими особі, частка якої визначається у майні господарської організації, а саме КСП «Надія», що включає правомочність цієї особи в управління господарською організацією. Позивач зазначає, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 34 закону «Про нотаріат», посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 37 цього Закону, у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють уповноважені посадові особи відповідного органу місцевого самоврядування, на яких в обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3.03.2004 року №20/5, пункт 10, нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства. Згідно зі ст. 13-1 закону «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим законом. Згідно з п. 11 вищезазначеної Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Відповідно до п. 7-8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських [PERSON] народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 28.08.1994 року (яка діяла на час вчинення нотаріальних дій секретарем сільської ради), нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених Законом "Про нотаріат", та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської [PERSON] народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії секретаря сільської ради можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій записується місце, вчинення нотаріальної дії (на дому,у лікарні, на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено про те, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до поняття, наданого у ст. 1 цього закону територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; адміністративно-територіальна одиниця - область, район, місто, район у місті, селище, село. Відповідно до п. 25 Інструкції, посадова особа-виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить закону; дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету. Законодавством заборонено як нотаріусу, так і секретарю сільської ради здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в рішенні колегії суддів судової палати в цивільних справах ВС від 20.02.2013 року, № 6-158 цс 12, як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції ст.13-1 закону «Про нотаріат», п.11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3.03.2004 №20/5, зареєстрованим в Мін'юсті 3.03.2004 за № 283/8882, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Формою № 39, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 10.01.2005 року №1/5 «Про затвердження форм реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на правочинах і засвідчуваних документах» не відповідала встановленій формі вищевказаних нормативно-правових документів. Загальні підстави для визнання нікчемності правочину передбачені ст.203 ЦК України. Вона застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК немає спеціальної підстави (норми) для цього. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (надалі Постанова) зазначено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно п. 13 Постанови, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Нотаріальна діяльність як посадових осіб, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної [PERSON] народних депутатів покладено вчинення цих дій секретарів, так і нотаріусів, здійснюється у межах свого нотаріального округу, а секретарями сільрад в межах адміністративне - територіального устрою відповідного села, селища, міста. Як зазначає позивач, відповідач був зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення довіреностей, виданих на представництво довірителів на загальних зборах власників майнових паїв КСП «Надія» для виконання яких повіреним було надано право від імені довірителя голосувати по всіх питаннях, які будуть розглядатися загальними зборами пайовиків колишнього КСП «Надія», у звязку з тим, що згідно довідки Відділу Статистики у Шевченківському районі від 15.09.2015 року № 57/52/214 вказано, що згідно адміністративне-територіального устрою України у складі Гетьманівськоі сільської ради значаться такі населені пункти: 1. село Гетьманівка, 2. село Лелюківука, 3. село [PERSON], 4. село Мостове, 5. село Отрадне, 6. село Тетянівка, тобто село Петропілля, село Сумське, село Ставище, які входять до адміністративно-територіального устрою Петропільської сільскої ради, а також смт Шевченкове, село Аркадівка Шевченківського р-ну, смт Ківшарівка Куп'янського р-ну мають свої відповідні адміністративно- територіальні центри згідно адміністративно-територіального устрою України. У зв'язку з чим посадова особа - секретар Гетьманівської сільської ради [PERSON] повинна була відмовити у завірянні довіреностей вищевказаним громадянам, які не мають відношення до Гетьманівської сільської ради. Відтак вищевказані довіреності, як правочини, при посвідченні яких не було додержано вимог закону про нотаріальне посвідчення, позивач просив визнати нікчемними. Крім того, первинно просив застосувати наслідки нікчемності правочинів, повернути все незаконно одержане за результатами загальних зборів власників майнових паїв від 10.12.2010 року членів колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» позивачу, внаслідок виконання рішення Шевченківського районного суду від 02.02.2010 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.04.2010 року. Після ухвали Шевченківського районного суду від 27.05.20016 року (а.с. 56) про залишення позовної заяви без руху, так як зміст позовних вимог у позові щодо застосування наслідків нікчемності правочинів, тобто повернення позивачеві всього незаконно одержаного за результатами загальних зборів власників майнових паїв, сформульований нечітко, так як позивач не конкретизував, яке майно має бути йому повернуте, не додав вказаних рішень судів, копії зборів пайщиків, інших правовстановлюючих документів про належність йому конкретного майна, що було прийнято на зборах пайщиків, позивач уточнив свої позовні вимоги. 09 червня 2016 року позивачем [PERSON] було надано до суду доповнення до позовної заяви, в якому останній відмовився від позовних вимог в частині застосування наслідків нікчемності, у даному випадку реституції, тобто повернення йому всього незаконно одержаного майна. Також зазначив, що у прохальній частині позову стосовно довіреностей на імя гр-н [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то вони були помилково вказані на користь гр-на [PERSON], а дійсно вони видані на користь гр-н [PERSON] та [PERSON] (а.с.66,67). З доповнення наданого позивачем по справі 17 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] просить розглядати дану справу за аналогією з цивільною справою за позовом гр-на [PERSON] про визнання заповіту нікчемним, в якій позовні вимоги позивача було задоволено в повному обсязі (а.с.74-77). В судовому засіданні позивач та його представник (а.с.156) підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Гетьманівської сільської рад Шевченківського району Харківської області в судовому засіданні позов не визнав, надавши до суду заперечення проти задоволення позовних вимог, в якому просив розглядати справу у його відсутність за наявними в матеріалах справи доказами, просив відмовити в задоволенні позовних вимог по суті і по спливу позовної давності, зазначив, що позивач не надав правовстановлюючих документі на спірне майно і пропустив строк звернення до суду без поважної причини (а.с.120,121). Зважаючи на викладене підстав для визнання правочинів нікчемними немає. Представник 3-ї особи [PERSON]В.) ( на даний час померлого) [PERSON] в судовому засіданні надав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що строк позовної давності, встановлений ст. 256 ЦК України тривалістю у 3 роки позивачем пропущений, строк перебігу позовної давності починається від дня, коли почалося виконання нікчемного правочину, тобто з 04 грудня 2010 року, про дані збори [PERSON] знав у день їх проведення, так як були присутні його представники і він особисто на зборах. Таким чином, просив суд відмовити в позові у звязку зі спливом позовної давності, пропущенням [PERSON] строків для звернення до суду (а.с.122-124). 3-я особа по справі [PERSON] позов не визнала, надавши письмове заперечення проти позову, в якому висловила аналогічну думку, що позивач не є власником виділеного майна і ним пропущений строк звернення до суду. Просить застосувати ч. 4 ст.267 ЦПК України, якою передбачено, що в разі спливу позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, це є підставою для відмови в позові. (а.с.125,126). Позивач раніше вже звертався до судів різних інстанцій про визнання незаконними дій посадової особи органу місцевого самоврядування, але йому було відмовлено в звязку з пропуском строків звернення до суду (а.с.114-117). 3-я особа по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач не має ніякого відношення до майна у вигляді тракторної бригади, колишнього КСП «Надія», йому лише було видано свідоцтво про право власності на майно, а майно виділялось зовсім інше. Посилання позивача на рішення суду безпідставне, так як воно було скасоване апеляційним судом і останнє рішення апеляційної інстанції позивач не надав, також він не надав документального підтвердження на майно, виділене йому відповідно до свідоцтва на майновий пай (а.с.8). На підставі цього та у звязку з пропуском строків звернення до суду просить суд відмовити позивачу в позові . 3-я особа по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач особисто був присутній на зборах при поділі майна колишнього КСП 04.12.2010 року, майно йому на цих зборах виділялось, але зовсім інше - не тракторна бригада. З моменту зборів пройшло 6-ть років, але з позовом про визнання нікчемності довіреностей він звернувся лише зараз, тому просить суд відмовити позивачу в позові в звязку зі спливом строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, третіх осіб, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі є співвласником майнових паїв колишнього КСП «Надія» в селі Петропілля Шевченківського району Харківської області на суму 52\~000 гривень викупленого майна в частині «Строения», що підтверджується копією свідоцтва на право власності серії ХА № 250433 від 19.01.2009 року (а.с.8). Рішень судів першої і другої інстанції, які вступили в законну силу і за якими за позивачем було визнано майно колишнього КСП позивач суду не надав, так само не надав рішення зборів пайщиків про виділення йому конкретного майна. Позивач просить визнати нікчемними довіреності від 02 грудня 2010 року, видані секретарем Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області [PERSON] (третя особа по справі) на представництво довірителів на загальних зборах власників майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства «Надія», відповідно до яких, повіреним було надано право від імені довірителя голосувати по всіх питаннях, які будуть розглядатися загальними зборами пайовиків колишнього КСП «Надія». Загалом відповідачем було посвідчено 44 довіреності на представництво довірителів на загальних зборах власників майнових паїв членів КСП «Надія». Позивачем не надано суду рішень, що були прийняті на зборах пайщиків, на яких використовувалися спірні довіреності, що не дає підстав суду вважати, що його права порушені, невизнані чи оспорювані. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно з ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. У цій статті йдеться саме про довіреності на представництво інтересів. Посвідчення довіреностей здійснюється різними особами у відповідності до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», а також згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 15 червня 1994 р. № 419 «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених». У населених пунктах, де є нотаріуси, таке посвідчення здійснюється нотаріусами. У населених пунктах, де нотаріусів не має, таке посвідчення можуть здійснювати секретарі місцевих рад, насамперед це секретарі сільрад (крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами). Але секретарі місцевих рад можуть посвідчувати лише довіреності осіб, які проживають у населеному пункті, в якому діє відповідна місцева рада. Як вбачається зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу\~\~юридичної\~\~особи\~\~та з інших підстав,\~\~встановлених актами цивільного законодавства. В силу ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій\~\~особі\~\~для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Строк довіреності, виданої\~\~в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності,\~\~на підставі якої вона видана. Статтею 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності. В даному випадку довіреності, які оскаржує позивач (а.с.10-50) були видані 02.12.2010 року строком на один рік і були дійсні до 02. 12. 2011 року. Тобто в даний час предмет позову відсутній. Тому суд вважає в позові позивачу необхідно відмовити не по строкам пропуску позовної давності, як наполягав відповідач і треті особи, а по суті позову. Правила про позовну давність повинні застосовуватися судом тільки тоді, коли буде доведено про присутність самого порушеного права. В разі відсутності такого права або встановлення, що воно ніким не порушено, в позові повинно бути відмовлено не в звязку зі спливом позовної давності, а в звязку з безпідставністю самого позову. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст.15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягають захисту саме порушене право, при розгляді даної справи судом не встановлено в чому саме порушене право позивача діями секретаря сільської ради при видачі довіреностей на представництво інтересів. Посилання позивача в заяві про доповнення до позову (а.с.75-77), що його позов є анологічним позову [PERSON], за яким Шевченківським райсудом було винесено рішення і був визнаий нікчемним заповіт посвідчений 23 липня 2008 року секретарем виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, судом не береться до уваги з тих підстав, що це не відповідає дійсності. [PERSON] звертався до суду саме з позовом про порушення його особистого права на спадщину, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» про те, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору, а саме спадкового майна у вигляді земельної ділянки. В даному випадку позивач оспорює видачу довіреностей (правочинів), в яких він стороною не був і не надав доказів, що видача даних довіреностей порушила його права. Тому, на підставі викладеного, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed