Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що має у власності квартиру в [ADDRESS]. Квартира загальною площею 62,62 кв. метри розташована на пятому поверсі девятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Квартира придбана за договором купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року. Цією квартирою з її дозволу користувався син [PERSON] та його дружина [PERSON]. Після розірвання шлюбу її син користування квартирою припинив і взагалі з міста Суми виїхав. Проживаючи в м. Шостка позивачка як після розлучення сина, як і до цього, продовжувала утримувати цю квартиру, сплачуючи комунальні послуги, щомісяця витрачала до 2\~000 гривень, також допомагала в утриманні і вихованні онучок. 25-29 грудня 2015 року вона приїхала з новорічними дарунками для дітей, але колишня невістка [PERSON] до оселі її взагалі не впустила та вчинила скандал. Тоді ж стало відомо, що відповідачка взагалі поставила під охоронну сигналізацію квартиру і вона позбавлена доступу до неї. Як виявилось, 24 грудня 2015 року [PERSON] склала акт про не проживання в цій квартирі\~[PERSON],\~тобто позивачки\~-\~ власниці\~квартири,\~а також\~її сина.\~Відповідачка [PERSON]\~з нею\~ ніколи\~спільного господарства\~не вела,\~разом ніколи\~не проживала,\~в тому\~числі і\~у спірному\~житлі,\~спільним побутом\~не повязана\~і не\~була членом\~її сімї.\~Весь час\~проживла і\~проживає окремо\~в [ADDRESS].\~Так як\~син перебував\~у шлюбі\~з відповідачкою,\~у звязку\~із чим\~останній було\~дозволено користування\~належною позивачці\~нерухомою власністю,\~тобто квартирою\~13\~по на\~просп.\~Курський,\~45\~в м.\~Суми.\~Зазначає,\~що [PERSON]\~ніякого відношення\~до неї\~і до\~належного їй\~майна не\~має,\~а тому\~право відповідачки\~на користування\~вказаним нерухомим\~майном підлягає\~припиненню.\~Також 23\~червня 2018\~року [PERSON]\~підписаний (укладений)\~договір про\~припинення права\~на аліменти\~у зв'язку\~з набуттям\~права власності\~на нерухоме\~майно.\~За цим\~договором [PERSON]\~передано у\~спільну часткову\~власність 1/3\~частина кв.\~87\~но вул.\~Котляревського,\~2/8\~в м.\~Суми.\~Інші 2/3\~частини квартири\~отримали у\~власність діти\~[PERSON] та\~[PERSON] в\~рівних частинах.\~Набувши частку\~майнового права\~на квартиру,\~[PERSON]\~в неї\~вселилась разом\~з дітьми\~та відповідно\~до закону\~зареєструвалась за\~вказаною вище\~адресою,\~але без\~дітей.\~Діти лишились\~зареєстрованими за\~адресою:\~пр.-т\~Курський,\~45/13.\~Розпорядитись квартирою,\~в якій\~лишаються зареєстрованими\~малолітні діти\~неможливо відповідачка\~від зняття\~їх з\~реєстрації ухиляється.\~За таких\~обставин позивачка\~просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом та зобовязати її зняти з реєстрації малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути судові витрати. У судовому\~засіданні представник\~позивача \~адвокат [PERSON]\~уточнив позовні\~вимоги і\~пояснив,\~що відповідно\~до позовної\~заяви від\~17.10.2017\~року просить\~визнати відповідачку\~такою,\~що втратила\~право користування\~житлом та\~виселити її з квартири за адресою: [ADDRESS]. В уточненій позовній заяві від 12.10.2018 року просить зобовязати відповідачку зняти з реєстрації малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Однак зазначив, що остаточно вимоги сформульовані наступним чином «визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом та зобовязати її зняти з реєстрації малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути судові витрати». Таким чином, у такій редакції позовні вимоги підтримав із зазначених підстав у позові та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю, оскільки обставини є надуманими, спір має штучний характер. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні\~ст.77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.02.2015 року був розірваний шлюб між сином позивачки [PERSON] та і відповідачкою [PERSON] ( а.с.130); У цьому шлюбі народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Доньки були зареєстровані за місцем реєстрації проживання їх батька, а саме: просп.Курський[ADDRESS], м. Суми. Відповідно до Договору про припинення права на аліменти у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 23.06.2018 року, [PERSON] передав у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожній квартиру, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/8, кв.87, взамін припинення права на аліменти . За правилами\~статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить\~стаття 383 ЦК України. За змістом\~статті 401 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За\~статтею 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад\~один\~рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Отже, право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами\~статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають\~істотне\~значення або через відсутність особи\~без поважних причин\~понад один рік у спірному житловому приміщенні. Як встановлено під час розгляду справи [PERSON] має у власності квартиру, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Котляревського, буд.2/8, кв.87. Зі спірної квартири виїхала добровільно та на даний час нею не користується, оскільки вже тривалий час проживає у власній квартирі. Тому немає жодних підстав для визнання її такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою 13, яка розташована по проспекту Курському, буд.45. Тому дана вимога є безпідставною та необґрунтованою. Стосовно позовної вимоги щодо зобовязання [PERSON] зняти з реєстрації малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд зазначає наступне. У відповідності до преамбули\~Закону України «Про охорону дитинства»\~(далі по тексту - Закон) цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Відповідно до статті 11 Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина\~має право\~на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до\~статті 18 цього ж Закону, \~діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Тобто суд не вправі зобовязати відповідачку в односторонньому порядку зняти з реєстрації малолітніх дітей, оскільки у дітей є також батько і для того, щоб зняти їх з реєстрації потрібна згода обох батьків. Крім того, слід зазначити, вирішення даного питання можливе у позасудовому порядку, шляхом звернення обох батьків до Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради.

Outcome: dismissed