Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У позові позивач [PERSON] просив визнати квартиру [ADDRESS] об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на ? її частину, пославшись на те, що спірну квартиру з відповідачкою вони придбали у 2005 році на спільні кошти під час перебування в шлюбі, тому вона є спільною сумісною власністю подружжя, у зв»язку з чим їх з відповідачкою частки при поділі майна подружжя є рівними, але так як при укладанні договору купівлі-продажу цієї квартири покупцем виступала [PERSON], то після розірвання шлюбу на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 20 липня 2012 року вона відмовляється визнавати його право на рівну з нею частку у спільному сумісному майні подружжя та не надає йому правовстановлюючого документу на зазначену квартиру, який просив у відповідачки витребувати. В судовому засіданні під час попереднього розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив і просив у порядку поділу квартири [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя, так як була придбана під час перебування в шлюбі з відповідачкою на спільні кошти, визнати за ним та відповідачкою право власності на зазначену квартиру по ? частині за кожним, оскільки право власності в цілому на квартиру зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу за відповідачкою. Також позивач пояснив, що між ним та відповідачкою шлюбний договір не укладався, ніяких інших домовленостей щодо розміру часток на час придбання квартири не було і немає в даний час. Відповідач [PERSON] уточнені позивачем у судовому засіданні позовні вимоги визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути по суті з ухваленням рішення у попередньому судовому засіданні, проти чого позивач не заперечував. При цьому відповідач пояснила, що дійсно спірна квартира були придбана під час перебування в шлюбі з позивачем на спільні кошти, тому їх з позивачем частки є рівними, ніяких інших домовленостей щодо розміру часток на час придбання квартири не було і не існує на даний час, шлюбний договір між нею та позивачем не укладався. Заслухавши пояснення сторін та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази суд приходить до слідуючого висновку. Як убачається зі штампу та з відмітки в паспорті позивача, копія якого на а.с.6-8, та з копії свідоцтва про укладення шлюбу на а.с.15, шлюб між сторонами було зареєстровано 12 травня 1989 року, а розірвано на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 20 липня 2012 року. Договір купівлі-продажу спірної квартири, де покупцем була відповідач [PERSON], було укладено 16 грудня 2005 року, а 22 грудня 2005 року було зареєстровано за відповідачкою право власності на зазначену квартиру (копія договору купівлі-продажу на а.с.20). Згідно з роз"ясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно з"ясовувати джерело його придбання. Зазначений позивачем факт придбання спірної квартири на спільні з відповідачкою [PERSON] кошти останньою в судовому засіданні не оспорювався, а навпаки, нею визнаний. На час придбання спірного житла та за час користування ним домовленості між подружжям про долю кожного з них у спільному майні не існувало, шлюбний договір між ними не укладався, тому відповідно до ст.60 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. За встановлених обставин та відповідно до ст. 70 СК України при поділі зазначеного майна частки сторін є рівними. Таким чином, існують правові підстави для поділу квартири сторін, виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні, із визнанням за кожним з них права власності на 1/2 частину зазначеної квартири, тобто, уточнені позивачем у судовому засіданні позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 371 грн.60 коп. (квитанції на а.с.1,23). Відповідно до висновку про вартість майна, що є в справі, оціночна вартість спірної квартири становить 74307грн., а відповідно судовий збір повинен бути сплачений позивачем у розмірі 371 грн.54 коп. - 1% від половини вартості квартири, оскільки саме на ? частину квартири просить визнати право власності позивач, тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 371 грн.54 коп.

Outcome: approved