overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У червні 2014р. позивач звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Універсальній Товарній Біржі "Віконт-Т" у 1999р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що установа купила квартиру у відповідача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідач від цього ухиляється. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 18.01.1999р. [PERSON] продав, а Миколаївська Державне гідрографічне підприємство купило квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» договір був зареєстрований в БТІ 26.01.1999р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У червні 2014р. позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Товарній біржі "Нерухомість - Миколаїв" у 2001р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купили квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був. У судовому засіданні сторони були відсутні. Представник позивачів надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 21.09.2001р. [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» договір був зареєстрований в БТІ 2001р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У червні 2014р. позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Товарній біржі "Нерухомість Південь" 22.12.1998р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купили квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідачі від цього ухиляються. У судовому засіданні позивачі були відсутні, надали заяву про підтримку позову і розгляд справи без їх участі. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 22.12.1998р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній біржі «Нерухомість Південь» договір був зареєстрований в БТІ 24.12.1998р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 13000 (тринадцять) тисяч гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 17 липня 2013 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2000 (дві) тисячі гривень, які останній мав повернути йому через місяць, 17 серпня 2013 року. У вересні позивач позичив [PERSON] 3000 (три) тисячі гривень, які мав повернути до 30 вересня 2013 року. 24 грудня 2013 року позивач [PERSON] позичив ще 8000 (вісім) тисяч гривень, які відповідач зобов"язувався повернути у найкоротші строки. На підтвердження факту отримання коштів [PERSON] написав йому письмові розписки. Зазначає, що він неодноразово вимагав від відповідача повернення коштів, однак в добровільному порядку останній гроші йому не повертає. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об»єктивно встановлено, що у 2013 році [PERSON] позичив [PERSON]В, 13000( тринадцять) тисяч гривень, які останній зобов»язувався повернути у найкоротші строки, проте гроші не повернув. Визнаючи наявність боргу перед позивачем, [PERSON] 17 липня 2013 року, 03 вересня 2013 року та 24 грудня 2013 року написав письмові розписки, у яких взяв на себе зобов»язання повернути [PERSON] позичені у нього грошові кошти в розмірі 13000 (тринадцять) тисяч гривень, що підтверджується оригіналами розписок, власноручно написаних відповідачем, які зберігалась у позивача та надані суду. У визначений строк [PERSON] грошові кошти позивачу не повернув, про що свідчить наявність оригіналів розписок у позивача. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобов»язання з повернення позики, а тому з нього слід стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 13000 (тринадцять) тисяч гривень. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 28.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №594 - розірвати, після розірвання шлюбу прізвище собі залишити "[PERSON]". У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.11), надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.13), позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.12), надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.14), проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 28.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №594 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину -сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з квітня 2015 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 14.02.2005 року і спільно проживали до червня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач з'явилася, подану позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, різних поглядів на життя та несумісність характерів, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення три місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось не вдалим. В сім"ї після народження дитини почалися сварки з вини відповідача, який зараз проживає окремо від сім"ї у своєї матері. Матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає. Дитина зараз проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу (заробітку), але не менше 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, в розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення. При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує його з відповідача в сумі 243 грн. 60 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У червні 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 13 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 620. Від спільного шлюбу вони дітей не мають. На даний час шлюбні відносини з відповідачем він не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачка суду не надавала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У червні 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 25 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 187. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем він не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачка суду не надавала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У червні 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 07 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 297. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем вона не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надавав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року, актовий запис № 41. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в даний час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.\~У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 07.05.2011 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області зроблено актовий запис № 41. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 080058, виданого 07.05.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 139928 від 27.09.2011. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сімя фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу повернути дошлюбне прізвище "Шпіка". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved