Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

У серпні 2016 року позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Миргородська місцева прокуратура, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту [ADDRESS], що нкладений постановою Миргородської міжрайонної прокуратури, б/н, від. 12.03.2010 ( реєстраційний номер обтяження [NUMBER]); виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис пр обтяження №14572834. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Представник третьої особи - Миргородської місцевої прокуратури в судове засідання не з»явися, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглянути без його участі. Представник третьої особи - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. За таких обставин, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, справу розглянув без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому, підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 02.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», з однієї сторони, та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) з другої сторони укладено кредитний договір №1601/0908/88-163, за яким Банк (кредитор) надав [PERSON] (позичальник), кредит у суммі 79000,00 доларів США. На виконання основного зобов'язання між ВАТ «Сведбанк», з однієї сторони, та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) з другої сторони укладено іпотечний договір на виконання якого [PERSON] передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк», квартиру за адресою: [ADDRESS]. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №7839846 від 02.09.2008 внесено обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі іпотечного договору б/н Від 02.09.2008 року. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. Окрім цього, згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 12.12.2012 (реєстрація змін), з реєстраційного запису № [NUMBER], внаслідок відступлення прав, вилучено іпотекодержателя ТОВ «Вектор плюс» та додано іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи». В зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору №1601/0908/88-163 від 02.09.2008, Пономарьовим Володимиром Юрійовичем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 07 вересня 2013 року вчинено виконавчий напис № 1294, на підставі якого, за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири [ADDRESS], пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на загальну суму 988 937,58 грн. Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, за заявою стягувача, на підставі виконавчого напису № 1294 від 07 вересня 2013 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова Володимира Юрійовича було відкрите виконавче провадження № 40607822. 04.04.2016 виконавче провадження № 40607822 передано до виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області. В межах здійснення виконавчого провадження, 10.06.2016 державним виконавцем складено АКТ опису й арешту майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON]. Однак позивачу стало відомо, що на підставі постанови Миргородської міжрайонної прокуратури, б\\н, від 12.03.2010 року, реєстратором другої Миргородської нотаріальної контори 16 березня 2010 року внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме арешт іпотечної квартири (реєстраційний номер обтяження [NUMBER]), що знаходиться в заставі ТОВ «Кредитні ініціативи». Вчинення подальших виконавчих дій щодо реалізації іпотечного майна відповідно до виконавчого документа неможливе за наявності вищезазначеного арешту. Стаття 572 Цивільного Кодексу України вказує на те, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Також у ч. 1 ст. 590 ЦК зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки державна реєстрація іпотеки, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], вчинена 02.09.2008 року, а запис в державному ресстрі речових прав на нерухоме майно про арешт нерухомого майна на підставі постанови Миргородської міжрайонної прокуратури б\\н від 12.03.2010 року, внесено 16 березня 2010 року, то пріоритет права іпотекодержателя - ТОВ «Кредитні Ініціативи» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки є першочерговим. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до абз.3 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»: «Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.» Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 15 травня 2013 року по справі № 6-26 цс 13 вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване в проиесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами. установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним проиесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису»: «За правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Також згідно п. 6 вищевказаної постанови в силу ст. 31 ЦПК України сама по собі вказівка у вироку про звернення стягнення на конкретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред'явлення позову в порядку цивільного судочинства. Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Тому вважаємо, що на сьогоднішній день Позивач має право звернення до суду з позовом про звільнення спірного майна з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved