Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.07.2010 року у розмірі 15627,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1295,76 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 9908,75 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3202,43 грн.; а також штрафів: фіксована частина - 500,00 грн., процентна складова - 720,35 грн., а також судових витрат у розмірі 1762,00 грн. Позивач посилається на те, що 21.07.2010 року було укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 31.08.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано строк для подання заяв по суті. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що в заяві-анкеті відсутні суттєві умови, притаманні договорам кредиту, довідка про умови кредитування не містить відомостей про банківську установу чи фінансову компанію, реквізити, а тому не має підтвердження, що дані умови маєють відношення до позивача, тобто докази надані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підтверджують кредитних правовідносин між позивачем та ним. Також [PERSON] вказує на те, що в Умовах відсутній його підпис, вимоги позивача заявлені поза межами позовної давності. Відповідач зазначає і про те, що, згідно розрахунку, останній системний платіж ним було вчинено 10.05.2012 року, однак також міститься платіж від 29.08.2015 року в сумі 137, 57 грн., який ним не міг здійснюватися у зв'язку з перебуванням його у лікарні. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача надав відповіді на відзив, в яких зазначив, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, в анкеті, котру підписано відповідачем, вказано, що він ознайомлений з Умовами кредитування, також зазначив , що згідно Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в Національній валюті», Банк має право на Договірне списання, про що вказано в Умовах договору. Представник Банку зазначає, що позов подано в рамках позовної давності, так строк дії картки до останнього дня 06.2014 року. Зважаючи на вище вказане, просить наполягає на задоволенні позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено уст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, у своїй позовній заяві позивач посилається на кредитний договір, що укладений між сторонами, однак в Анкеті(а.с.5) не зазначено до яких саме умов та тарифів приєднується позичальник, а на умовах та тарифах відсутні підписи позичальника, а з самої анкети не вбачається факт передачі грошей. Копія "Умов та правил надання банківських послуг"(а.с.10-33) надана позивачем не містить підтвердження того, що саме вона є складовою частиною договору, укладеного з позичальником, так як на ній відсутній підпис [PERSON] та неможливо встановити, що саме ця редакція діяла на момент укладання договору, а в довідці про умови кредитування взагалі відсутні відомості про банківську чи фінансову установу та її реквізити. Дана правова позиція висловлена також Верховним судом України у постанові від 10.06.2015 року у справі за №6-698цс15. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позовна давність може застосовуватися лише за заявою відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] вказував в у відзиві про позовну давність щодо вимог позивача. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно Постанови Верховного суду 28.03.2018 року ,у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Враховуючи той факт, що з 26.08.2018 року по 05.09.2018 року [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні, самостійно ходити та піклуватися про себе не міг, а належні докази на підтвердження ознайомлення у Умовами кредитування відсутні, то Договірне списання є безпідставним. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави стягувати з Відповідача будь-які судові витрати.

Outcome: dismissed