Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 46560, 74 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.06.2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0077/08/28-А від 23.06.2008 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 13 000,00 доларів США. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредитні кошти щомісячно в сумі не менше 155,00 доларів США (п.2.3) та сплачувати відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 13% річних, та повернути кредитні кошти до 22.06.2015 року. В якості забезпечення виконання умов Позичальника за кредитним договором було укладено договір застави автомобіля, однак звернення стягнення на предмет: застави не відбувалось . В якості забезпечення виконання умов позичальника за кредитним договором між банком та відповідачем- [PERSON] було укладено договір поруки від 23.06.2008 року. Відповідно до умов договорів поруки поручитель зобов'язується у разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеня) та інші платежі, передбачені кредитним договором Відповідно до п.3.1. договору поруки у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі. Згідно з п.4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день . В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором банк направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості від 11.09.2014 року, однак повідомлення про необхідність сплати заборгованості були відповідачами проігноровані, заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 10 вересня 2014 року, заборгованість за кредитним договором № 0077/08/28-А від 23.06.2008 року становить:: 2197,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 28405,82 поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 241,44 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 3120,87, прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 1754 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 22672,33грн., заборгованість за нарахованими процентами 130,50 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 1686,85, поточна сума заборгованості по нарахованим процентам 28,83 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 372,66грн., сума пені за простроченим кредитом та процентами 42,79 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 553,11грн., яку просять стягнути. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 112). В судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали в його задоволенні просять відмовити, звернулися з зустрічним позовом про захист прав споживача та визнання кредитного договору №0077/08/28-А від 23.06.2008 р. недійсним з моменту його укладення, визнати дії Публічного акціонерного товариство «Банк Форум», правонаступником якого є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» - неправомірними, зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» здійснити перерахунок заборгованості за час користування кредитом з 23 червня 2008 року по 29 вересня 2014 р. із розрахунку суми кредиту 63046,10 грн. (шістдесят три тисячі сорок шість гривень 10 коп.) під 13 (тринадцять) процентів річних та повернути [PERSON] надлишкову сплачену суму в розмірі 27635, 80 грн. На обгрунтування зустрічного позову стверджується, що в договорі існує ряд положень, які не відповідають чинному законодавству та погіршують їх становище як споживача у порівнянні із законодавчо визначеними умовами. Вважають, що кредитно-заставний договір є недійсним оскільки суттєво порушено права як споживача, зокрема: договір містить ряд законних умов (право банку в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку, деякі пункти взагалі не відповідають нормам чинного кодексу та звужують мої права як споживача послуг по отриманню кредиту, умова щодо невиконання зобов'язань , були перераховані кошти організації, з якою відповідач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу автомобілю, і кошти перераховувалися саме в гривні, а не в доларах. Цей факт підтверджується квитанцією від №3637 від 23 вересня 2008 року про видачу [PERSON] гривневого еквіваленту 13000 доларів США в національній валюті в розмірі 63046,10 гривень та квитанцією від №3671 від 23 вересня 2008 року про купівлю іноземної валюти в КІРОВОГРАДСЬКАФАКБ «Форум» та за 13000 доларів США було сплачено 61100 гривень. Банк зазначає, що датою погашення кредиту є 22.06.2015 року. Станом на той час курс долару, згідно курсу Національного Банку України становив 4,64 грн. за 1 долар США. Сума кредиту становила 13 000,00 доларів США. Як видно з договору купівлі-продажу від 23.06.2008 р., придбав у автомобіль за 100500 грн. та, згідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу від 23.06.2008 p., зобов'язувався протягом одного банківського дня з моменту укладення цього договору внести аванс на поточний рахунок Продавця згідно реквізитів та призначення платежу, зазначених в рахунку-фактурі на автомобіль. Після зарахування авансу на поточний рахунок продавця останній виписує та надає покупцю довідку-рахунок на ім'я покупця з відміткою про те, що продаж автомобіля здійснено за рахунок кредиту. Саме в національній валюті було здійснено розрахунок, що підтверджується платіжним дорученням від 23.06.2008 р. Саме для цієї мети було надано кредит, що слідує із його змісту. Однак Відповідач угоду про надання кредиту в іноземній валюті замаскував під інший правочин: нібито купив у них долари за своєю заявою від 23.06.2008. Договір від 23.06.2008 р. не містить підпису дружини, лише на окремому аркуші від неї отримано згоду на укладення кредитно-заставного договору від 23.06.2008 p., а також на передачу Банку у заставу будь-якого майна, що належить їм на праві спільної власності з метою забезпечення зобов'язань і реалізацію цього майна у випадку невиконання цього договору. Ця умова вважається незаконною та такою, що порушує права подружжя, яка, відповідно до ст. 60 СК України, є співвласником всього майна, набутого під час шлюбу. Вважають, що цей кредитно-заставний договір є недійсним та просять врегулювати відносини за правилами тієї угоди, яка була фактично здійснена, а саме, за угодою про надання споживчого кредиту в сумі 63046,10 грн. станом на дату кредитування 23.06.2008 р., та здійснити перерахунок заборгованості, оскільки за купівлю автомобілю гроші були перераховані у гривнях. Загальна ціна автомобіля становить 100500,00 грн. Зазначають, що кредитний договір є удаваним правочином, оскільки його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме: було здійснено надання кредиту в національній валюті України - гривні. Кредит було видано шляхом зарахування грошових коштів на вказаний поточний рахунок, на цей же рахунок було зараховані грошові кошти, які нібито пройшли конвертацію. Тобто кредит з початку було видано з рахунку, який відкрито у національній валюті України - гривні. На підставі статті 235 ЦК України необхідно визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин; оскільки між відповідачем та банком фактично було укладено договір про надання кредиту в національній валюті України -гривні, в розмірі 63046,10 гривень, що було еквівалентно 13000,00 доларів США по комерційному курсу відповідача, який станом на 01 червня 2008 року складав 464 гривні за 100 доларів США, тобто відносини між ним та банком мають бути врегульовані саме таким договором. На момент укладення кредитного договору сумлінно виконувалися всі взяті на себе обов'язки по кредитному договору, в тому числі, відбувалося погашення боргових зобов'язань та плата за користування кредитом, встановлена кредитним договором та графіком платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору. Та було сплачено загальну суму 16330,24 грн. Оскільки сума кредиту становила 100500,00 грн. (13000,00 доларів США * 4,64 грн. = 60320,00 грн.), та було сплачено 154063,84 грн., то залишок кредиту становить 0 грн. З цього розрахунку понесена витрата при купівлі валюти та при втратах на зарахування Банком. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору сплата суми кредиту та процентів за договором здійснюється в доларах США на відкритий рахунок банку. Однак відповідач не надав інформації, що на ім'я позивача було відкрито валютний рахунок, і договору про це між ними складено не було. В судовому засіданні було зазначено, що до лютого місяця здійснював платежі згідно умов договору, у зв»язку з оголошенням про ліквідацію банку до травня здійснював платежі через банки- партнери, надалі був позбавлений можливості проводити проплати у зв»язку з відсутністю даного банку в області, відсутності рахунків та відмовою банків партнерів у прийнятті платежів. Наявність у спірному кредитному договорі положень щодо розрахунків за грошовими зобов'язаннями між сторонами в доларах США за відсутності у відповідача індивідуальної ліцензії на використання готівкової іноземної валюти на території України, як засобу платежу та використання відповідачем долару США, як засобу платежу за кредитним договором, за відсутності договору про відкриття валютного рахунку суперечить приписам ст. 99 Конституції України, ст. 524 Цивільного кодексу України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.35 Закону України «Про Національний банк України», а тому просять задовільнити зустрічний позов повністю. Представником позивача зустрічний позов не визнано , згідно заяви зазначено, щодо відмови в задоволенні зустрічного позову, оскільки при укладенні кредитного договору позивач по зустрічному позову був ознайомлений з його умовами. Шляхом підписання договору позивач висловив свою згоду з усіма умовами кредитного договору і при підписанні з боку позивача не було надано жодних заперечень стосовно умов кредитного договору. Крім того, після підписання кредитного договору з позичальником укладались додаткові угоди до укладеного кредитного договору. Таким чином, при підписанні кредитного договору позичальник був ознайомлений з його умовами, мав достатню інформацію про умови кредитного договору. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № 0077/08/28-А від 23.06.2008 року (а. с. 6-7) та договором поруки б/н від 23.04.2008 року ( а.с.9). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-3, 4 ) заборгованість станом на 10 вересня 2014 року: 2197,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 28405,82 , поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 241,44 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 3120,87, прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 1754 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 22672,33, заборгованість за нарахованими процентами 130,50 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 1686,85, поточна сума заборгованості по нарахованим процентам 28,83 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 372,66, Сума пені за простроченим кредитом та процентами 42,79 доларів США, що відповідно до курсу НБУ 12,926071 в гривні 553,11 Відповідно до п.3.1. договору поруки у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі. Згідно з п.4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день . Відповідно до ст. 553, 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України, п 3.2.2. Кредитного договору, порушення Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Згідно до п.5.3 Кредитного договору невиконання, або неналежне виконання умов кредитного договору є підставою для припинення Банком кредитування Позичальника, а позичальник зобов'язаний повернути бку отримані кредитні кошти і сплатити відсотки за користування кредитними коштами на протязі 15 календарних днів з дня надіслання Банком письмової вимоги про дострокове повернення кредитних коштів. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором Банк направив відповідачам вимоги про погашення заборгованості від 11.09.2014 року, однак повідомлення про необхідність сплати заборгованості були відповідачами проігноровані, заборгованість за кредитним договором не погашена (а. с. 10-11). Відповідно до ч.І ст.З Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представника, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачами не порушувалися п. 3.2.2 Кредитного договору в розумінні ст. 525 ЦК України , у зв»язку з тим, що відповідно до повідомлення в засобах масової інформації лише 20.06.14 року було повідомлено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Форум» та відкликання банківської ліцензії ( а.с. 89). При цьому, жодної інформації щодо дій боржників банку, жодної вимоги на адресу відповідача до 11.09.2014 року не надходило. Саме відсутність можливості у відповідача [PERSON] з незалежних від нього причин на проведення поточних проплат по кредитному договору, були підставою для невиконання вчасно його зобов»язань по кредитному договору, саме дані обставини є підставою для відмови в задоволенні позову банку та часткового задоволення зустрічного позову. При цьому, не підлягає задоволенню зустрічний позов в частині визнання недійсним кредитного договору з моменту його укладення, оскільки підстави для визнання недійсними договорів, визначені ст. ст. 203,215 ЦК України. Доводи в цій частині відповідачів не знайшли свого підтвердження в суді, і є безпідставними. Посилання їх на ст. 235 ЦК України , щодо удаваності правочину не відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам. В іншій частині доводи позивача [PERSON], щодо порушення прав споживача в тому числі щодо несправедливості умов оспорюваного Договору та порушення принципу рівності сторін, спростовуються умовами оспорюваного Договору, якими визначено права та обов'язки сторін, і не суперечать положенням ст.ст.627, 1050 ЦК України, якими встановлено принцип свободи договору та оскільки сторони при укладанні кредитної угоди досягли істотних умов щодо суми кредиту, валюти кредитування, відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строку повернення кредитної заборгованості та інших умов, зобов'язання за ними мають виконуватися у відповідності до встановлених умов. Одже підстави для задоволення позову і в цій частині позову відсутні. Щодо вимоги зустрічного позову про припинення дії Договору поруки з посиланням на ст. 216,236 ЦК України є безпідставним, оскільки підстави припинення договору поруки визначено законодавцем ст. 559 ЦК України та відповідно до п. 4 Договору поруки ( а.с. 9). Жодна з підстав для визнання договору поруки припиненим не настала , вимоги в цій частині позову є безпідставними та задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги зустрічного позову про зобов»язання банку провести перерахунок заборгованості за час користування кредитом з 23.06.08 року по 29.09.14 року із розрахунку суми кредиту 63046,10грн. під 13 % річних та повернути [PERSON] надлишково сплачуну суму, дана вимога не грунтується на законі і задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по фактичному їх понесенню сторонами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed