Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач 05 січня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень зазначила, що вона 03 червня 2014 року з відповідачем уклала договір банківського вкладу «Марафон лояльності_ максимум доходу_ ЕПС» № 803335/2014 в доларах США. Предметом договору є розміщення позивачем у банківській установі строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності_ максимум доходу_ ЕПС», з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № [NUMBER]. Пунктом 1.3. договору передбачено, що сума початкового вкладу становить 14 000 дол. США. Також, 03 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та позивачем було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат». В той же день 03.06.2014 року позивач внесла грошові кошти в сумі 14 000 дол. США як вклад, виконавши свої зобов'язання перед банком. Крім того, на підставі постанови Правління Національного Банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» до категорії неплатежеспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк». Тимчасову адміністрацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р. 28.11.2014 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих на нього процентів. 08.12.2014 року позивач повторно звернулася з вимогою про повернення коштів. Станом на 29.12.2014 року ані відповіді, ані вклад позивач не отримала. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по договору банківського вкладу «Марафон лояльності_ максимум доходу_ ЕПС» № 803335/2014 у розмірі 420 142,45 грн., що еквівалентно 14 000 дол. США станом на 27.02.2015 року, нараховані відсотки; витрати на правову допомогу в розмірі 865,20 грн. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 03 червня 2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_ максимум доходу_ ЕПС» № 803335/2014 2014 в доларах США, за умовами якого вказаний відповідач отримав від позивача, з урахуванням подальшого поповнення вкладу, 14 000 доларів США строком на 13 місяців, зобов'язавшись повернути кошти позивачу по закінченню вказаного строку - 03 липня 2015 року, а також сплативши 12,5% річних за користування вкладом. Умовами договору передбачена можливість пролонгації строку дії договору та дострокового закриття вкладу. (а.с.12) 03 червня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № 26202030101905 (в доларах США) (а.с.13). 28 листопада 2014 року відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» було отримано заяву позивача, в якій останній повідомив банк про свій намір достроково забрати депозитний вклад разом із нарахованими на нього процентами (а.с.19). 08 грудня 2014 року позивач повторно звернулася до Банку з заявою про дострокове повернення депозитного вкладу разом із нарахованими на нього процентами (а.с.20). Відповідь на дані заяви в матеріалах справи відсутні. Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 року прийнято рішення № 123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК». Тимчасову адміністрацію у ПАТ "ВіЕйБі Банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року (а.с.44). Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Аналогічні положення закріплено і у п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - «Положення») Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Суд вважає, що право на повернення депозитного вкладу у позивача, так само, як і обов'язок відповідача повернути суму вкладу, виникло у сторін з часу звернення позивача до банку із заявою про дострокове повернення депозитного вкладу - 28 листопада 2014 року, тобто після запровадження тимчасової адміністрації, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 ст. 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Нормами ст. 36 Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до частини 5 зазначеної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки ( штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Частиною 8 статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Враховуюче вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. Також вимоги позивача щодо стягнення правової допомоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed