Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 541701,64 гривень та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.06.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач умови договору щодо належного виконання зобов`язань порушив, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, які передбачені договором, в зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування такої фізичної особи). Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що місце проживання відповідача було зареєстроване за адресою [ADDRESS] , з 20.07.1999 року. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання через оголошення на сайті Рівненського міського суду, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження своїх доводів представник позивача надав розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, копію витягу з умов на правил надання банківських послуг в Приватбанку. Судом встановлено, що згідно заяви позичальника № б/н від 11.06.2012 року банк встановив [PERSON] кредитний ліміт у сумі 4000 грн. на картковий рахунок. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача, яка станом на 13.02.2019 року року становить 1771221,83 гривень та складається з: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 541701,64 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 1228035,75 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1484,44 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень. З наданого позивачем та дослідженого судом розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, однак нарахована прострочена заборгованість та пеня. Відповідно до п.2.1.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку встановлено, що кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом насамперед направляються для погашення штрафів, далі комісій, далі пені, далі відсотків по овердрафту; далі тіла овердрафту; далі штрафів, далі простроченого тіла кредиту; далі відсотків до сплати по кредиту; далі - тіла кредиту до оплати, решта суми спрямовується на погашення заборгованості по кредиту. Для вирішення правомірності стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, неустойкою, враховуючи відсутність у неї будь-якої заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), суд керується положеннями статті 534 ЦК України, нормами якої визначено черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями: у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу (в останнє) сплачується основна сума боргу. Аналогічні вимоги щодо черговості погашення заборгованості, що виникає в клієнтів Позивача, визначено також пунктом 2.1.6.11 «Умов і Правил надання банківських послуг» до яких приєднався Відповідач, підписавши анкету-заяву та копія яких додана до позовної заяви. Цим пунктом передбачено погашення сум дозволеного овердрафта вже після погашення відсотків та всіх інших складових заборгованості. Отже, за наведених положень статті 534\~ЦК\~України та пункту 2.1.6.11 та п.2.1.1.4.10 «Умов і Правил надання банківських послуг», наявність у відповідача заборгованості за пенею можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно з позовною заявою відсутня. Якщо ж у відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту, то неустойка, що нараховується у відсотках до цих сум невиконаного грошового зобов`язання, не могла бути нарахована. Протилежного суду доведено не було. Окрім того у своєму позові представник позивача не посилається на жодну норму матеріального права або пункт договору, що укладений між сторонами, і який би передбачав стягнення за простроченим тілом кредиту та визначав його правову природу. У Анкеті-заяві на приєднання відсутні умови щодо відповідальності за прострочення платежів. У свою чергу банк вказував, що умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. У цих умовах і міститься інформацію за прострочку оплати боргу. Проте, умови на даному сайті не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомився саме з цими умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Отже, позивач не підтвердив, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заяві, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника. Відповідач, як споживач банківських послуг не може ефективно здійснити свої права бути поінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Оскільки відповідач не підписав жодного документу, яким би визначалися порядок щодо відповідальності за прострочення платежів, тому вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає до задоволення. Таким чином, суд вбачає порушення банком порядку нарахування заборгованості по кредиту, оскільки відповідач [PERSON] погасив тіло кредиту в повному обсязі, а оскільки тіло кредиту погашається в останню чергу, заборгованість по пені існувати не може, так як нараховується лише на залишок боргу. Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов`язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог. Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру нарахованої простроченої заборгованості та пені, свідчить про те, що обставини наведені позивачем АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з його не обґрунтованістю та не доведеністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed