Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

24 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування позовних вимоги зазначив, що 30 вересня 2015 року він придбав у [PERSON] за 35\~000 гривень автомобіль Mercedes-Benz, 1980 року випуску синього кольору, номер [NUMBER], зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області 11.07.2012 року. У підтвердження цієї угоди [PERSON] надав позивачу розписку від 30.09.2015 про те, що він отримав за проданий ним автомобіль 21\~000 грн., а решту боргу 14\~000 грн. він отримав 15\~жовтня 2015 року. 30 вересня 2015 року відповідачем був переданий вказаний автомобіль позивачу. Придбаний автомобіль позивач не переоформив на себе через брак часу, а також в звязку з відсутністю в Україні відповідача, який працює та проживає в Польщі, і відмовляється приїжджати для переоформлення автомобіля. На теперішній час позивач позбавлений можливості повноцінно використовувати автомобіль на власний розсуд за цільовим призначенням, і цим порушуються його права як власника, на його думку, нотаріальне посвідчення такої угоди необовязкове, достатньо наявності розписки відповідача, і наявністю у позивача технічного паспорта і самого автомобіля, в звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що до теперішнього часу не оформив право власності на автомобіль через відсутність коштів, крім того автомобіль повністю розібраний, що унеможливлює провести його оцінку при оформленні права власності. Вважає, що його право власності на автомобіль можливо встановити в судовому порядку, оскільки він сплатив судовий збір і на теперішній час у нього відсутні кошти на переоформлення автомобіля, навіть за присутності відповідача в місті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, суду пояснив, що факт укладення договору купівлі-продажу доведений розписками про отримання відповідачем грошей від позивача. В звязку з відсутністю відповідача в Україні переоформлення права власності було неможливим, а на теперішній час у позивача відсутні грошові кошти на оформлення угоди, він вже сплатив судовий збір і тому це питання повинно бути вирішено в судовому порядку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, суду пояснив, що дійсно він продав спірний автомобіль позивачу за умови, що останній за власний кошт переоформить його на своє імя, з того часу позивач не звертався до нього з приводу оформлення угоди, крім того, зазначив, що він надав генеральну довіреність на імя [PERSON] для того, щоб він від його імені брав участь у переоформленні права власності на автомобіль, яку він може скасувати у нотаріуса. В подальшому відповідач надав суду копію заяви на імя нотаріуса про скасування довіреності та копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, а також заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що наприкінці жовтня 2015 року, точної дати вона не памятає, вона з чоловіком [PERSON] продали позивачу автомобіль Мерседес-Бенц, за 37\~000 гривень, однак точної суми вона не памятає, угода не була оформлена через брак часу як у її чоловіка та і у позивача, вона не була проти продажі автомобіля. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2015 році він був присутній при передачі грошей, суми якої не памятає, які [PERSON] передавав [PERSON] за придбаний у останнього автомобіль. Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку. Судом при розгляді справи встановлено і цього не заперечувалось сторонами, що згідно розписки від 30 вересня 2015 року [PERSON] продав [PERSON] автомобіль Mercedes-Benz, 1980 року випуску синього кольору, номер [NUMBER] за 35 000,00 грн. (а.с. 28). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію, оригінал якого знаходиться у позивача, спірний автомобіль належить [PERSON] (а.с. 5). Вказані документи, на думку позивача, підтверджують факт того, що сторони досягли суттєвих умов договору купівлі-продажу даного автомобіля, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль. Проте, з доводами позивача суд не може погодитися з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2015 [PERSON] надав довіреність, якою уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в державних та інших підприємствах, установах, організаціях, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату з усіх питань, повязаних з експлуатацією, продажем або обміном автомобіля марки Мерседес Бенц АЕ 2423 НА, яку 30 вересня 2016 року скасував, що підтверджується копією заяви [PERSON] на імя нотаріуса та копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено і цього не заперечувалось самим позивачем, що між ним та відповідачем не було укладено договору купівлі-продажу Mercedes-Benz, 1980 року випуску синього кольору, номер [NUMBER], а лише надано розписку про отримання грошей за автомобіль та видано довіреність [PERSON] на представництво інтересів відповідача з приводу продажу, обміну та експлуатації вказаного автомобіля. При цьому не відбулося переходу права власності на автомобіль від [PERSON] до [PERSON], оскільки наявність розписки, складеної [PERSON] не дає суду підстав для визнання її договором купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах вимог та доказів наданих сторонами. Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності. Згідно ст. 34 закону України "Про дорожній рух" реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАЇ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388. Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Між тим, як встановлено в судовому засіданні спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за відповідачем [PERSON], заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Зазначена обставина в судовому засіданні сторонами не оспорювалась. Крім того, сторонами не оспорювався і той факт, що позивач не скористався можливість за відсутності відповідача переоформити своє право власності на автомобіль у встановленому законом порядку за наявності довіреності у [PERSON] з правом вирішувати питання купівлі-продажу автомобіля, через відсутність у позивача грошових коштів. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону. Особливим видом права власності є право довірчої власності внаслідок договору про управління майном. Надана позивачем розписка від 30.09.2015 про отримання грошей не є укладеним договором купівлі-продажу, оскільки не містить ознак договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку і допускає перехід права власності до інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні позивач не навів поважних причин того, що перешкоджало йому укласти простий письмовий договір купівлі-продажу автомобілю і належним чином зареєструвати автомобіль на своє ім'я в органах ДАІ, оскільки відсутність відповідача в Україні не могло бути перешкодою, оскільки він надав довіреність з правом продажу автомобіля [PERSON], також суд не визнає поважною причину відсутність грошових коштів на переоформлення автомобіля. Також, суд не приймає доводів позивача та його представника, що визнання права власності на автомобіль повинен бути вирішений у судовому порядку, тільки з причини сплати позивачем судового збору. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких об'єктивних причин, що ускладнювали чи робили б неможливим укладення між сторонами договору купівлі-продажу до звернення позивача до суду з даним позовом та перереєстрації права власності на автомобіль в органах ДАІ, за таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed