Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У березні 2018 року заявник [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з даною скаргою у якій просила визнати: неправомірними дії по постановленню постанов державними виконавцями Відділу примусового виконання судових рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. від 26.08.2014 року та Дякон Н. від 29.06.2016 року за виконавчим листом №2-4952 від 06.08.2014 року Подільського районного суду м. Києва та неправомірним приховуванням зазначених постанов. В обґрунтування скарги вказувала, що випадково, на слух, дізналась про існування постанов державних виконавців Бочковського Т.О. від 26.08.2014 року та Дякон Н. від 29.06.2016 року які, на її думку, як і дії самих державних виконавців є неправомірними, оскільки з`явились на підставі виконавчого листа №2-4952/11 від 06.08.2014 року Подільскього районного суду м. Києва, що не підлягав виконанню, в зв`язку з тим, що був виданий не уповноваженою суддею і резолютивна частина якого, не відповідає резолютивній частині рішення суду від 14.06.2014 року. В процесі розгляду скарги [PERSON] неодноразово уточнювала та доповнювала зміст скарги не змінюючи вимог. Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року, 25.09.2018 року, 05.10.2018 року, 13.11.2018 року та 26.11.2018 року суддями цього суду заявлено самовідводи. Згідно розпорядження Голови Подільського районного суду м. Києва Бородія В.М. від 28.11.2018 року у Подільському районному суді м. Києва відсутня можливість сформувати склад суду для здійснення розгляду справи, внаслідок чого справу в порядку п.2, ч.1 ст. 31 ЦПК України передано для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2018 було прийнято скаргу до провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні 16.05.2019 року задоволено клопотання скаржника та залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи [PERSON] та розпочато розгляд скарги по суті. При цьому, 26.06.2019 року в судовому засіданні за участі [PERSON] і [PERSON] оголошено перерву до 16.12.2019 року 15 год. 00 хв. 16.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв до початку засідання не подали. Представник АТ «ПроКредит Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Подали до суду заперечення на скаргу та заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою для розгляду поданої скарги. У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду. З огляду на зазначене, суд вважає можливим завершити розгляд даної скарги за відсутності [PERSON] і [PERSON] , та за відсутності інших заінтересованих осіб, які не з`явилися в судове засідання хоча повідомлені про час і місце розгляду. Вивчивши пояснення заявника, заперечення ПАТ «ПроКредит Банк», дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання траншу - задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 371 431, 78 дол. США, еквівалент суми 2 967739, 92 грн. боргу по капіталу, 12 111, 83 дол. США, еквівалент суми 96 773, 52 грн. боргу по процентах по графіку, 142,41 грн. комісії за управління кредитом, 37 122, 01 грн. пені. Вирішено питання про стягнення судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Також, було відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненим, та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «ПроКредит Банк», [PERSON] про визнання договору про надання траншу недійсним. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року, вказане рішення Подільського районного суду м. Києва в частині первісних позовних вимог скасовано, ухвалено нове, яким солідарно з [PERSON] стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за рамковою угодою №9 від 12.10.2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12.10.2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 доларів США, еквівалент суми 2 968 854 грн. 22 коп. боргу по капіталу, 12 111, 83 доларів США, еквівалент суми 96 773 грн. 52 коп. боргу по процентах згідно графіком та 37 122 грн. 01 коп. пені; солідарно з [PERSON] стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за рамковою угодою №9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 доларів США, еквівалент суми 2 968 854 грн. 22 коп. боргу по капіталу, 12 111, 83 доларів США, еквівалент суми 96 773 грн. 52 коп. боргу по процентах згідно графіком та 37 122 грн. 01 коп. пені; В іншій частині рішення суду було залишено без змін. Згідно із ч.2 ст. 368 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчих листів) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Відповідно п. 29.31 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затверджено Наказом ДСА України №173 від 17.12.2013 для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. Якщо на підставі постановленого рішення належить передати майно, що є в кількох місцях, або якщо рішення постановлено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним листом. У справах за позовами органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, виконавчі листи видаються за заявами таких органів чи осіб або осіб, в інтересах яких заявлено позов. Пунктом 29.32 вказаної вище Інструкції передбачено, що виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення. Виконавчі листи підписуються головуючим суддею, а за його відсутності (відпустка, тривале відрядження, хвороба та ін.) - головою суду чи його заступниками. Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції. За ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. В межах розгляду цивільної справи №2-4952/11 за заявою [PERSON] про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню судом 06.03.2018 року встановлено: «Як вбачається з копії виконавчого листа №2-4952/11, навпроти прізвища судді Захарчук С.С. стоїть підпис іншого судді (Бородія В.М.) Тому посилання заявника, що документ підписаний не уповноваженою особою, спростовується матеріалами справи». Також, в межах розгляду вказаної справи №2-4952/11 за заявою [PERSON] про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню судом 06.03.2018 року встановлено: «З матеріалів справи не вбачається, що в резолютивну частину рішення суду вносились будь-які виправлення чи описки, текст відповідає змісту виконавчого листа». Суд також звертає увагу на те, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року, яка постановою Апеляційного суду м. Києва від 14.08.2018 року (провадження 22-ц/796/4493/2018) була залишена без змін, заяву [PERSON] про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню було залишено без задоволення. Підставою для відмови в задоволенні вказаної заяви стало те, що судом першої та апеляційної інстанції було встановлено відсутність підстав для її задоволення з тих причин, що заявником не доведено, що зміст виконавчого листа не відповідає резолютивній частині рішення суду та це є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Таким чином суд вважає, що обставини стосовно змісту виконавчого листа про стягнення коштів з [PERSON] вже були предметом судового дослідження та їм була надана відповідна правова оцінка. Представник ПАТ «ПроКредит Банк» реалізував своє право на отримання оригіналів виконавчих листів за результатами розгляду справи з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року. На виконання рішення суду 06.08.2014 року Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи за №2-4952, в тому числі виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за рамковою угодою №9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 доларів США, еквівалент суми 2 968 854 грн. 22 коп. боргу по капіталу, 12 111, 83 доларів США, еквівалент суми 96 773 грн. 52 коп. боргу по процентах згідно графіком та 37 122 грн. 01 коп. пені. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2014 року ПАТ «ПроКредит Банк» пред`явлено виконавчий лист до виконання. За наслідками розгляду заяви 26.08.2014 року державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44453864 (а.с. 92). Згідно супровідного листа Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.08.2014 року за №567/6 постанова про відкриття виконавчого провадження направлена для відома, в тому числі [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання останньої (а.с. 93, 151). Після здійснення ряду виконавчих дій 29.06.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Н.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 170). За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу усунути порушення (поновити порушене право заявника). За правилами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Із копії матеріалів виконавчого провадження №44453864 вбачається, що виконавцями здійснено ряд послідовних заходів для забезпечення виконання рішення суду. При цьому, в судовому засіданні не доведено протилежного та не надано жодного документа, або інших належних доказів на підтвердження неправомірності дій державних виконавців. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та,

Outcome: dismissed