Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

01 березня 2021 року до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою до Комишанської територіальної громади Миргородського району Полтавської області звернулась [PERSON] . Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектара на території Черкащанської сільської ради Миргородського району, на яку видано сертифікат серії ПЛ №0236705 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2020 року визнано за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), право на який мала померла [PERSON] . Відповідно договору оренди земельної ділянки за рахунок не витребуваної земельної частки (паю) від 15 вересня 2017 року Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області передано «Товариству з обмеженою відповідальністю «Великобагачанський комбікормовий завод» вищезазначену земельну ділянку (пай) строком до 14 вересня 2024 року або до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на дану земельну ділянку. Договір припинено 05.11.2020 року. 28 жовтня 2020 року за позивачем зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Після оформлення права власності на земельну ділянку позивачка звернулася до виконавчого комітету Комишнянської селищної ради з заявою про виплату їй орендної плати за попередні три роки, як спадкоємцю майна. Однак отримала відмову. На її переконання відповідь територіальної громади не узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, якою визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічне положення міститься у ст.548 ЦК УРСР 1963 року. Позивачка вказує, що жодних правових підстав для відмови їй у виплаті мені орендної плати у сільської ради не було, спадщина відумерлою не визнавалась в порядку визначеному законом, а отже, такі дії селищна рада порушують її права власника земельної ділянки. Посилаючись на положення Закону України «Про оренду землі». Статей 1218 ,1220, 1223, 1268 ЦК України позивачка просить рішення, яким стягнути з Комишнянської територіальної громади на її користь орендну плату за користування земельною часткою (паєм) розміром 4,4377 га, кадастровий номер 5323288900:00:001:0041, яка належала померлій [INFO] [PERSON] за період з 01.03.2018 по 05.11.2020 розмірі 46242 грн. 80 коп. Комишнянську територіальну громаду Миргородського району позивачка визначила відповідачем оскільки відповідно до ч. 3 ст.8 ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. Ухвалою суду від 05.03.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. У строки визначені в ухвалі представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 40). В ньому заперечуються позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Однією з підстав заперечення позовних вимог у відзиві вказано пред`явлення позову до неналежного відповідача, яким повинен бути представницький орган територіальної громади, яким є селищна рада, а не територіальна громада. Окрім того на переконання представника відповідача до позову не додано належних доказів, які беззаперечно підтверджували, що предметом договору оренди від 15.09.2017 між Миргородською РДА та ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» була земельна ділянка, яка належала спадкодавцю, так як на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду за [PERSON] визнано право на земельну частку пай в умовних кадастрових гектарах, а не конкретна земельна ділянка. І лише в подальшому, шляхом виділення земельної ділянки в натурі [PERSON] виділено у власність земельну ділянку 4,4377 га за кадастровим номером 5323288900:00:001:0041, право власності на яке було зареєстроване лише 20.10.2020. І саме з моменту реєстрації позивачка вважається власником конкретної земельної ділянки, відповідно до положень ст. 331 ЦК України. Представник позивача, адвокат Акрітов К.К., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та наполягав на їх задоволенні. Так як наявні в матеріалах справи докази підтверджують право позивача на отримані кошти в якості орендної плати за останні три роки. Представник Комишнянської територіальної громади Миргородського району в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] з мотивів вказаних у запереченнях. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, позов не підлягає задоволенню, так як позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону. Судом встановлено, що на підставі сертифіката серії ПЛ № 0236705 [PERSON] , яка померла [INFO] належала земельна частка (пай) на території Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області розміром 5,45 умовних кадастрових гектари. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2020 року визнано за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), право на який мала померла [PERSON] . Відповідно договору оренди земельної ділянки за рахунок не витребуваної земельної частки (паю) від 15 вересня 2017 року Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області передано «Товариству з обмеженою відповідальністю «Великобагачанський комбікормовий завод» вищезазначену земельну ділянку (пай) строком до 14 вересня 2024 року або до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на дану земельну ділянку. Договір припинено 05.11.2020 року. 28 жовтня 2020 року за позивачем зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення 46242 грн. 80 коп. є безпідставними та необґрунтованими, так як суд не вбачає жодних правових підстав для стягнення з Комишнянської територіальної громади Миргородського району Полтавської області, яка не вживала дій, в тому числі протиправних, щодо спірною земельної ділянки. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Таким чином, відповідна рада чи місцева адміністрація,

Outcome: dismissed