Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. 18.12.2017 року відповідачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування первісного позову позивач [PERSON] зазначив про те, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син сторін\~ - [PERSON], [INFO] залишився проживати разом із матірю [PERSON] Протягом останнього часу взаємовідносини між сторонами погіршилися внаслідок протиправної та неадекватної поведінки [PERSON], через що позивач [PERSON] змушений був змінити\~ місце проживання, переїхав проживати до своєї матері. Правоохоронними органами, судом було неодноразово встановлено факти сімейного насильства, завдання тілесних ушкоджень, знищення майна, погроз, образ, недбалого ставлення до виконання батьківських обовязків. Повернувшись із закордону 13.02.2015 р., [PERSON] виявив, що в період його відсутності [PERSON] спалила весь його особистий одяг, частину технічної документації на житловий будинок в м. Хуст по вул. Миру, 1 Закарпатської області та інші документи. Своїми діями [PERSON] спричинила [PERSON] матеріальні збитки на суму 44 000 гривень. Дані факти встановлені постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. відповідно до якої [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Навмисними діями відповідачки [PERSON] спрямованими на навмисне знищення одягу, взуття та іншого майна, позивачу завдано моральної шкоди [PERSON] розмір якої він оцінює у 8000 гривень. Моральна шкода завдана [PERSON] полягає у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного сімейного життя в звичайному руслі, зневаги його честі та гідності, втрати авторитету серед людей. Незаконні дії [PERSON] спричинили на [PERSON] негативний емоційний вплив, який виразився у душевних стражданнях через відчуття неспокою та хвилювання, що призвело до погіршення його відносин з оточуючими. Позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідачки [PERSON] моральної шкоди у розмірі 8000 гривень. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнала, заявила зустрічний позов. В обґрунтування зустрічного позову відповідачка за первісним позовом [PERSON] зазначила, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинено у 2014 році - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] покинув її, зібрав особисті речі, в тому числі весь свій одяг, переїхав проживати до своєї матері, де проживає дотепер. Незважаючи на те, що шлюбні стосунки було припинено, відповідач [PERSON] часто приходив додому, влаштовував сварки. Через деякий час позивачка зрозуміла, що всі сварки він влаштовував для того, щоб записати їх на аудіо- чи відеоапаратуру та в подальшому використати проти неї для визнання її обмежено дієздатною. Позивачка вважає, що відповідач [PERSON] бажав не тільки розірвати шлюб, а і позбавити її належної їй частки нерухомого майна та визнати недійсним договір кредиту. З цією метою відповідач за зустрічним позовом [PERSON] мав намір визнати позивачку обмежено дієздатною, його її опікуном для чого використовував різні підстави та мотиви. Однією з таких підстав є вигадана історія щодо навмисного спалення позивачкою\~ речей та документів [PERSON] Відповідач не проживав у будинку, однак систематично зявлявся, переглядав відеозаписи з камер відеоспостереження, слідкував за тим, що відбувалось у будинку, прослуховував розмови, спостерігав хто і коли приходить. 28 січня 2015 року [PERSON]\~ прибирала в гардеробній. На той час в будинку вона проживала з дітьми - донькою [PERSON] та сином -\~ [PERSON]. Старий, поношений одяг спалила. Вказаний факт зафіксований на записі камер відео спостереження, який [PERSON] використав, звернувшись до поліції із заявою про притягнення її до адміністративної відповідальності\~ за навмисне пошкодження його одягу, паспорта та технічної документації на будинок. За вказане правопорушення [PERSON] постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 р. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п). Постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року скасовано, а провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 08 червня 2016 року відповідач\~ [PERSON] звернувся до суду із позовом про відшкодування йому моральної шкоди, заподіяної навмисними діями [PERSON], спрямованими на навмисне знищення одягу, взуття та іншого належного йому майна. З усього одягу, що був спалений [PERSON] були тільки одні старі, поношені\~ спортивні штани, що належали відповідачу [PERSON] Інших речей відповідача [PERSON] не спалювала. Крім того, позивачкою не було спалено ні паспорту відповідача, ні документації на будинок. Про наявність у відповідача [PERSON] паспорту громадянина України свідчить та обставина, що 30.03.2015 р. відповідач надавав [PERSON] та Гладких М П. нотаріально посвідчену\~ довіреність на представництво його інтересів, в якій вказав номер свого ніби то спаленого паспорта за яким нотаріус посвідчував його особу. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON]І вважає, що своїми діями [PERSON] вже втретє заподіяв їй моральні страждання, що призвело до\~ погіршення стану її здоров'я, сну, організації життя, відносин із знайомими, близькими. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову та ухвалити рішення про стягнення із відповідача [PERSON]\~ моральної шкоди в розмірі 8000 гривень. В судове засідання позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задоволити позов, відзиву на зустрічний позов або заяву про визнання позову не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у відсутності позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON], відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнала, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила задоволити вимоги за зустрічним позовом з підстав, зазначених у ньому. В обґрунтування заперечень щодо первісного позову зазначила, що із [PERSON] у протягом останніх трьох років у них напружені стосунки. Після розірвання шлюбу [PERSON] намагається різними способами спричинити їй страждання, звертається до суду та органів поліції із різними позовами та заявами про спричинення йому з боку [PERSON] тілесних ушкодження, матеріальної та моральної шкоди. Твердження [PERSON] про те, що вона спалила його одяг, паспорт та документацію на їх будинок є надуманими та вигаданими [PERSON] Вважає, що вона не спричинила [PERSON] ніякої моральної шкоди, просила відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку.\~ Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній син сторін залишився проживати разом з матірю у будинку за адресою м. Хуст, вул. Миру, 1 Закарпатської області, а [PERSON] переїхав проживати із вказаного будинку до своєї матері. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Тривають спори щодо розподілу майна, участі у матеріальному утриманні неповнолітньої дитини, спричинення тілесних ушкоджень, пошкодження та знищення майна, відшкодування матеріальних та моральних збитків, які вирішувались в судовому порядку. Постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п). Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року скасовано, провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.\~ Відповідно до частин 3, 4 та 5 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 р. - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ №4 від 31.03.1995 р. передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.9 даної Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У\~ відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених матеріалів справи встановлено, що твердження позивача за первісним позовом, відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] було спричинено йому моральну шкоду у звязку із знищенням його одягу, спаленням паспорту та документації на будинок №1 по вул. Миру в м. Хуст Закарпатської області належними доказами не доведено. Посилання [PERSON] на те, що вказані обставини підтверджено постановою Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/80715-п від 10.03.2015 р. відповідно до якої [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. (справа №309/807/15-п), не є належним доказом по справі, не може бути взято судом до уваги, оскільки постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року щодо [PERSON] скасовано, провадження у справі щодо неї за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Суд констатує, що ні позивачами за первісним і зустрічним позовами не доведено спричинення моральної шкоди та те, що відповідачем [PERSON] за первісним позовом, відповідачем за зустрічним -\~ [PERSON] доведено, що ними не завдавалась моральна шкода. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON], позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають у звязку із\~ недоведеністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed