Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, стягуваних за рішенням суду на утримання спільної з позивачем дитини з 870 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1 500, 00 гривень але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування заявленого зазначає, що її матеріальний стан погіршився, дитина постійно хворіє, ціни на все виросли в декілька разів. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16.01.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено повністю. Присуджено стягувати, серед іншого, з відповідача на користь відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 870 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дитину, [PERSON] , залишено на виховання та проживання з матір`ю, [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14.06.2019 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів відмовлено. Постановою Житомирського апеляційного суду від 2.09.2019 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14.06.2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Збільшено відсоткову межу від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначену рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16.01.2017 року у справі №278/2667/16-ц про стягнення аліментів з 30% до 50 % (а.с. 9). Посилаючись на те, що матеріальний стан позивача погіршився, оскільки вона втратила роботу, зростанням цін на все в декілька разів, постійні хвороби дитини, позивач просить збільшити розмір аліментів до 1 500, 00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідач подав відзив, яким заперечив проти викладених у позовній заяві обставин та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки підстав, передбачених законом для збільшення розміру аліментів немає. Крім цього зазначив, що його матеріальний стан погіршився у зв`язку з карантином. До відзиву, серед іншого, долучено квитанції, з яких вбачається, що відповідач сплачує позивачу аліменти щомісячно в розмірі 930, 00 гривень. (а.с. 34-54). Відповіддю на відзив позивач заперечила проти викладених у відзиві обставин та просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 55-63). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та судом не встановлено визначені законом підстави для збільшення розміру аліментів, а відтак відсутня необхідність зміни розміру аліментів в сторону збільшення. Позивачем у підтвердження своїх доводів, якими обґрунтовується передбачена законодавством можливість збільшення розміру стягуваних аліментів, не надано суду жодних належних доказів. Так, твердження позивача про те, що погіршився її матеріальне становище не підтверджується жодними доказами, оскільки відповідно до наданої трудової книжки остання була працевлаштована 3.09.2019 року, а звільнена з роботи 20.12.2019 року (а.с. 10). Позивачем не надано суду і доказів в частині посилання на погіршення стану здоров`я дитини. Суд не бере до уваги посилання позивача як на підставу для збільшення розміру аліментів на те, що дитина постійно проходить лікування, стоїть на обліку у психоневролога, оскільки такі посилання були підставою для подачі позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, який, в свою чергу, був задоволений рішенням від 16.03.2021 року у справі №278/3470/21. Аналіз вищезазначених норм та обставин справи дає підстави дійти до висновку, про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Як зазначалось судом вище, закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів, в тому числі збільшення їх розміру, зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи їх одержувача. В свою чергу, заявником не доведено і матеріалами справи не підтверджується наявність вказаних та визначених законом підстав для зміни розміру аліментів у бік їх збільшення, що унеможливлює дійти висновку про спроможність їх сплати відповідачем, зокрема, і у заявленому розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed