Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

06.01.2016 року [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до прокуратури Дніпропетровської області, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 30.06.2006 року СВ Томаківського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа відносно нього та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по факту відкритого викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 186 КК України. Їх звинувачували в тому, що вони 24.04.2006 року у балці, біля річки, в с. Новокиївка Томаківського району відкрито викрали металевий місток, який належав Новокиївський сільській громаді. У липні 2006 року йому незаконно та безпідставно було пред*явлено звинувачення в злочині, який він не скоював і обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд, внаслідок чого він був обмежений у реалізації права вільного пересування, що значним чином вплинуло на його законні права та свободи. 28.05.2007 року кримінальна справа з обвинувальним висновком була направлена до Томаківського районного суду, який 06 вересня 2007 року повернув справу прокурору Томаківського району, для проведення додаткового розслідування, що підтверджується копіями процесуальних документів. Він та його захисник - [PERSON] неодноразово зверталися до Генеральної про-курати України, прокуратури Дніпропетровської області, Управління Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з проханням прийняти рішення по справі. На свої звернення одержували відповідь - по справі триває досудове слідство, що також під-тверджується листами установ. 31.12.2014 року прокуратурою Томаківського рацйону Дніпропетровської області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, так як у його діях, так і в діях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Незаконними діями працівників органів досудового слідства він був позбавлений конституційного права на свободу і особисту недоторканість. За час тривалого перебування під слідством, а саме - 102 місяці, йому було завдано тяжких моральних страждань, яких він зазнав у зв*язку з протиправною поведінкою щодо нього, погіршилися його нормальні життєві зв*язки, негативні емоції та переживання вплинули на його спокій і стан здоров*я. Внаслідок цього йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 140 556 грн. Просить суд стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на його, [PERSON], користь в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду, заподіяну моральну шкоду у розмірі 140 556 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов та просять такий задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Прокурор у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав недоведеності моральних страждань позивача. Представник державної казначейської служби у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, оскільки стягнення коштів з державної казначейської служби є безпідставним, право на відшкодування шкоди у позивача може бути тільки після визнання незаконними дій органів слідства, позивачем не надано доказів щодо спричинення йому моральної шкоди у заявленому розмірі. Представник ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з"явився, проти позову заперечує з мотивів, викладених у письмовому запереченні, а саме з тих підстав, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши кримінальне провадження № 12014040590000668, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 червня 2006 року СВ Томаківського районного відділу Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа по факту відкритого викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 186 КК України. 19.07.2006 року [PERSON] було допитано в якості підозрюваного слідчим СВ Томаківського РВ і в цей же днь позивачу було обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. 19.07.2006 року позивачу було пред"явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 29.05.2007 року кримінальну справу з обвинувальним висновком було направлено до Томаківського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2007 року кримінальну справу за звинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, було направлено прокурору Томаківського району Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування. 31 грудня 2014 року прокуратурою Томаківського району Дніпропетровської області винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв*язку з відсутністю в діях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду;1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину ; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Статтею 3 даного Закону передбачено відшкодування громадянинові моральної шкоди. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Виходячи з вищевикладеного, в звязку із закриттям кримінальної справи за відсутністю у діях позивача складу злочину, позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої за час незаконного перебування під слідством. Позивач [PERSON] перебував під слідством з 19.07.2006 року по 31.12.2014 року, тобто 101 місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством судом провадиться виходячи із розміру не менше мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. За роз'ясненнями які містяться в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за № 4 коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. Частинами 1, 2 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає ;у випадках, передбачених законом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2016 року визначено у розмірі - 1 378 грн. На підставі вищевикладеного та виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнав позивач у справі у зв'язку із незаконним перебуванням під слідством, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, порушення стосунків з іншими людьми й інші негативні впливи внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та перебуванням під слідством, які пов'язані із необхідністю докласти значних додаткових зусиль для відновлення та організації життя суд вважає, що розмір моральної шкоди на користь позивача підлягає стягненню в сумі 140556 грн. виходячи із формули: (1378 грн. - мінімальна заробітна плата, встановлена законами України про державний бюджет на 2016 рік, станом на час розгляду справи х 101 місяці - період незаконного перебування під слідствомання з 19.07.2006 року по 31.12.2014 року) = 139 178 грн., таким чином задовольнивши позов. Судовий збір суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

Outcome: approved