Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У липні 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Служба у справах дітей та сім`ї) звернулась в Подільський районний суд м. Києва в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Київська місцева прокуратура №7 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] відповідно до Наказу від 15.06.2020 року за № 52 перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, батьками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , місце перебування якої не встановлено. 01.07.2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї надійшло повідомлення від Подільського УП ГУ НП у м. Києві про те, що до сектору ювенальної превенції відділу відділу превенції Подільського управління полії звернулись мешканці будинку за адресою: [ADDRESS] , які повідомили про те, що в квартирі № 91 проживає батько разом з малолітньою дитиною, який не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, дитина часто плаче, батько не виводить її на вулицю, місце перебування матері дитини не відоме. Того ж дня спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї з метою з`ясування обставин та вжиття невідкладних заходів щодо захисту прав та законних інтересів дитини, спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУ НП у м. Києві обстежено умови проживання малолітньої дитини та встановлено, що умови проживання [PERSON] , [INFO] несуть загрозу її життю та здоров`ю, а саме: умови проживання не створені для виховання та належного розвитку дитини, продукти харчування не відповідають її віку та сезону, дитяче ліжко обгороджене меблями, холодильником, дверима, що обмежує простір, дитина має ознаки недогляду, батько дитини не працевлаштований, часто йде з дому та залишає дитину саму в квартирі. Матеріально родині допомагає бабуся з дідусем, які проживають окремо. Зважаючи на дані обставини, через те, що батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також залишення дитини у нього є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, було прийнято рішення про вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини та поміщення її до медичного закладу. На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 01.07.2021 року відповідно клопотання Служби у справах дітей та сім`ї від 01.07.2021 року № 10658-1179 до виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Службою у справах дітей та сім`ї було підготовлено розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.07.2021 року № 406 «Про відібрання малолітньої дитини від батька без позбавлення батьківських прав. Посилаючись на викладене, Орган опіки, в інтересах дитини, просить, відібрати [PERSON] , [INFO] від [PERSON] без позбавлення його батьківських прав і стягненути з останнього щомісячно аліменти на користь малолітньої в розмірі 1006,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. 18.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні суд протокольно ухвалив закрити підготовче провадження у справі та перейти до розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягала, з підстав викладених у позовній заяві, наголосила, що умови проживання для дитини продовжують бути небезпечними, дитину батьку повертати небезпечно, повернення дитини батьку \\ небезпечним для її життя. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгялду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не наддав, причини неявки суду не відомі. Представник Київської місцевої прокуратури № 7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , яка з дитиною не проживає, місце проживання не відоме. [PERSON] відповідно до Наказу від 15.06.2020 року за № 52 перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, батьками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , місце перебування якої не встановлено. 01.07.2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї надійшло повідомлення від Подільського УП ГУ НП у м. Києві про те, що до сектору ювенальної превенції відділу відділу превенції Подільського управління полії звернулись мешканці будинку за адресою: [ADDRESS] , які повідомили про те, що в квартирі № 91 проживає батько разом з малолітньою дитиною, який не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, дитина часто плаче, батько не виводить її на вулицю, місце перебування матері дитини не відоме. 01.07.2021 року спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї та інспектором сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУ НП у м. Києві обстежено умови проживання малолітньої дитини. З копії акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] від 01.07.2021 року вбачається, що умови проживання в квартирі не створені для виховання та належного розвитку дитини, продукти харчування не відповідають її віку та сезону, дитяче ліжко обгороджене меблями, холодильником, дверима, що обмежує простір, дитина має ознаки недогляду, батько дитини не працевлаштований, часто йде з дому та залишає дитину саму в квартирі. Матеріально родині допомагає бабуся з дідусем, які проживають окремо. На підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 01.07.2021 року відповідно клопотання Служби у справах дітей та сім`ї від 01.07.2021 року № 10658-1179 до виконувача обов`язків голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Службою у справах дітей та сім`ї було підготовлено розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.07.2021 року № 406 «Про відібрання малолітньої дитини від батька без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, крім іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків, щодо виховання дитини, тому позовна вимога щодо відібрання дитини від відповідача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , є людиною працездатного віку, здоровий, документів про розмір свого офіційного щомісячного доходу не надав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2013 гр. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно до ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Будь-яких доказів, які б спростовували викладені обставини, позивач суду не надав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що батько грубо, систематично і вже тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків, щодо виховання дочки, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав та вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1006,60грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі в розмірі 1816,00 грн. (за 2 вимоги), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved