Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та признати її піклувальником дитини. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що неповнолітньому [PERSON] доводиться бабусею зі сторони батька дитини. З липня 2014 року [PERSON] проживає разом із нею. Відповідачі у 2017 році розірвали шлюб та проживають окремо. З 11 квітня 2017 року [PERSON] перебуває на обліку у відділі у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Відтоді, як [PERSON] став проживати разом із нею, відповідачі жодного разу не телефонували і дитиною не цікавилися, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, вихованням не займаються, з дитиною не спілкуються на необхідному для її нормального самоусвідомлення рівні, тим самим фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім цього, при обстеженні умов проживання відповідачів мали місце факти зловживання ними спиртними напоями. Незважаючи на попередження відділу у справах дітей, сім`ї та молоді, відповідачі своєї поведінки стосовно сина і виконання батьківських обов`язків не змінили. Утриманням, вихованням, лікуванням, розвитком дитини вона займається самостійно. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Відповідачі про час і місце розгляду справи по суті двічі належним чином були повідомлені, однак в судові засідання не з`явились, відзиву або інших заяв щодо процедури розгляду справи суду не подали. Представник органу опіки та піклування в канцелярію суду подав заяву, у якій висловив позицію про підтримання заявлених позивачем позовних вимог. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними матеріалами справи. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] доводиться неповнолітньому [PERSON] бабою, що підтверджується свідоцтвом про народження її сина, відповідача [PERSON] , серії [NUMBER] . З актів обстеження умов проживання, складених комісією відділу у справах дітей, сім`ї та молоді виконавчого комітету Любомльської міської ради, встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем по [ADDRESS] з 2014 року; відповідач [PERSON] проживає разом із співмешканкою по [ADDRESS] ; відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] . У цих актах зафіксовані факти перебування відповідачів у стані алкогольного сп`яніннями. Відповідно до змісту актів відповідачі не виявили бажання забрати дитину для проживання до себе. Працівники відділу у справах дітей, сім`ї та молоді попереджали відповідачів про відповідальність за неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно сина. Довідкою від 22 квітня 2021 року Любомльського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2, де навчається неповнолітній [PERSON] , стверджено, що його батьки контакту зі школою не підтримують, успішністю дитини не цікавляться, з вчителями не спілкуються, батьківські збори не відвідують. На виклики до школи приходить лише бабуся. За наданою 18 травня 2021 року відділенням поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського РУП інформацією 04 січня 2019 року мало місце звернення позивача про те, що відповідач [PERSON] у квартирі зі своїми друзями розпиває спиртні напої та не впускає малолітнього сина до квартири. Постановою Любомльського районного суду від 21 січня 2019 року відповідач [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання свого сина [PERSON] . Зі змісту затвердженого рішенням виконавчого комітету Любомльської міської ради від 05 серпня 2021 року № 194 висновку встановлено, що під час профілактичної бесіди відповідачі не заперечували того, що не займаються вихованням сина [PERSON] , не приймають участі в його утриманні; створити умов у себе умов для нормального проживання дитини не можуть, тому не заперечують, щоб дитина і надалі проживала з бабусею. Обоє відповідачів ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, до попереджень щодо позбавлення батьківських прав відносяться скептично, на засідання органу опіки та піклування не з`явились, хоча належним чином були сповіщені про час і місце його проведення. На підставі розглянутих матеріалів з метою забезпечення найкращих інтересів дитини орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані та достатні підстави вважати, що відповідачі свідомо не виконують своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , фактично самоусунулися від його виховання та утримання, свідомо залишивши дитину на виховання бабусі. Поведінка відповідачів, у тому числі їх неявка в судові засідання у цій справі, свідчить не інакше як про їх байдужість до життя і долі неповнолітнього сина, при цьому змінити своє ставлення до дитини та виконання батьківських обов`язків вони вочевидь не бажають. Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідачів і унеможливлювали виконання ними своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивача знайшли підтвердження дослідженими по справі доказами, у тому числі висновком органу опіки та піклування, які у своїй сукупності безсумнівно свідчать, що відповідачі не займаються вихованням дитини, не турбуються про їх матеріальне забезпечення, фізичний, духовний та моральний розвиток, жодної участі у її житті не приймають, а відтак не виконують передбачених ст.150 СК України батьківських обов`язків. Відповідачі жодних заперечень та доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подали, тим самим не заперечили своєї поведінки стосовно невиконання ними батьківських обов`язків. Таким чином, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно із ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Дослідженими матеріалами справи стверджено, що позивач за місце проживання скарг не має, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги, є співвласником житла (квартири). У наданому суду висновку виконавчий комітет Любомльської міської ради як орган опіки та піклування вказав на доцільність призначення позивача піклувальником неповнолітнього [PERSON] . Отже, наявними є підстави для встановлення над неповнолітнім [PERSON] піклування і призначення позивача його піклувальником. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.41 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved