Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просила розірвати договір купівлі-продажу водонагрівача PROMOTEC, модель GCVOL804415D07TR, серійний номер 2 С1711070120, укладений між сторонами, стягнути з відповідача на свою користь сплачені за товар кошти в сумі 2850 грн та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 лютого 2018 року вона придбала у відповідача зазначений вище водонагрівач для особистого користування в її квартирі. Після цього він був повішений на стіну з порушенням горизонталі, а тому вона не підключала його до електричної мережі та не використовувала його до моменту виправлення недоліків. Остаточна установка була здійснена в травні 2018 року та під час першого запуску водонагрівач почав шуміти, що позивач прийняла за несправність та вимкнула його від електромережі. Ознайомившись з інструкцією по експлуатації та зберіганню, позивач вирішила, що нею було придбано не новий водонагрівач, а такий, який раніше використовувався. В середині серпня 2018 року вона здійснила другий запуск водонагрівача і при повторному нагріві води знову почула шум та з водонагрівача вийшла чорна вода з розмитим накипом, який, на її думку, міг утворитися лише в результаті довгого постійного використання. Відповідно до акту оцінки технічного стану №80164518 від 11 вересня 2018 року встановлено утворення накипу на ТЕНі водонагрівача в процесі експлуатації та рекомендована профілактика. Однак, у зв`язку із тим, що водонагрівач використовувався лише два рази, вважає, що накип був сформований ще до його продажу. 21 листопада 2018 року позивач направила відповідачу заяву про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, однак відповіді не отримала. Вважає, що відповідач продав позивачу неналежної якості товар, який до продажу був у використанні протягом 7 місяців. Крім того, зазначила, що відповідачем завдано їй моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона напротязі майже року не може користуватися придбаним товаром, фактично у неї відсутня гаряча вода в квартирі, що ускладнює її нормальне життя. Вказує, що постійно змушена жити в дискомфорті та піддавати своє здоров`я ризикам захворювань, при використанні холодної води в побуті. Постійно їздить купатися до доньки, в результаті чого стала залежна від інших людей, що негативно впливає на її душевний стан, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 15 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, відповідно до якого він не погоджується з обставинами та вимогами позовної заяви. Зазначає, що позивачем не надано суду будь-яких належних доказів в обгрунтування заявлених ним позовних вимог. Усі доводи зводяться лише до її незгоди з роботою водонагрівача. Зазначає, що позовні вимоги не ґрунтуються на діючому законодавстві та не відповідають можливим способам захисту порушених прав позивача, оскільки до переліку товарів, з яких утворюється обмінний фонд відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №172. Крім того, вказав, що гарантійний талон, на який посилається позивач, не є доказом того, що спірний водонагрівач був куплений у нього 02 лютого 2018 року. Також, на запит свого адвоката позивач отримала відповідь сервісного центра, де зазначено, що «утворення такої кількості накипу є допустимим та не свідчить про його ушкодження», тому твердження позивача спростовуються. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження його звернення до відповідача, оскільки такого звернення не було. Твердження позивача, що спірний водонагрівач використовувався нею лише два рази є тільки її твердженнями, а квитанції про сплату комунальних послуг не свідчать взагалі про існування цих обставин. Вимога про відшкодування шкоди, як зазначає відповідач, не ґрунтується на підставі належних та допустимих доказах, оскільки відсутні докази наявності або відсутності теплої води в квартирі, де проживає позивач. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову. 21 березня 2019 року позивачем було надано відповідь на відзив, в якій зазначила, що ще в травні 2018 року вона виявила недоліки товару, про що повідомила телефоном відповідача, який і дав їй номер сервісного центру. З того часу, як зазначає, неодноразово зверталася до відповідача по телефону та особисто з вимогою вирішити дане питання, шляхом заміни товару або поверненням коштів. Звертає увагу, що у позовній заяві йдеться саме про товар неналежної якості, фактичним недоліком у якого є те, що він не новий. Зазначає, що відповідач самостійно 02 лютого 2018 року під час придбання водонагрівача самостійно привіз його позивачу додому, заніс до квартири та повісив на стіну у ванній кімнаті, однак не надав жодної квитанції або чеку. Вважає, що відповідач у своєму відзиві не навів жодного аргументу на спростування доказів, які наведені у позовній заяві, оскільки, на її думку, вони відсутні. 10 червня 2019 року до суду від позивача надійшли пояснення, згідно яких вона вказує, що відповідач не навів та не надав жодного доказу в заперечення того, що він продавав спірний водонагрівач та заповнював гарантійний талон. Вважає, що відповідач, скориставшись тим, що позивач немає розрахункового документа, вирішив умисно заперечувати факт продажу товару. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] та відповідача, а також дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З 14 липня 2009 року відповідач зареєстрований як ФОП за адресою: [ADDRESS] , вид діяльності, зокрема, - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) (а.с.35). 02 лютого 2018 року між сторонами був укладений спірний договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач купив у відповідача пристрій GCVOL804415D07TR, що підтверджується гарантійним талоном від 02 лютого 2018 року, заповнений відповідачем з проставленням його печатки (а.с.12-13). Відповідач в судовому засіданні не заперечував того, що він видав позивачу гарантійний талон на спірний водонагрівач. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 1023-XII), договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Таким чином, доводи відповідача, що він не укладав з позивачем договору купівлі-продажу спірного водонагрівача, судом до уваги не приймаються та спростовуються дослідженими письмовими доказами. Згідно з частиною першою статті 4 Закону N 1023-XII споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Частиною 3 статті 10 Закону N 1023-XII передбачено, що уразі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону N 1023-XII). Відповідно до пункту 1 абзацу 2 частини першої статті Закону N 1023-XII уразі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на те, що придбаний нею у відповідача водонагрівач містить істотні недоліки, а саме: водонагрівач до продажу використовувався значний період часу (б/у) і не є новим, оскільки містить накип. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до акту оцінки технічного стану №80164518 від 11 вересня 2018 року, водонагрівач моделі GCVOL804415D07TR, який був придбаний 02 лютого 2018 року, станом на 07 вересня 2018 року має утворення накипу на ТЕНі в процесу експлуатації, є справним та ремонту не потребує (а.с.14-15). У відповіді ТОВ «Логос» на запит представника позивача №2/11 від 26 листопада 2018 року зазначено, що шум закипаючої води під час нагріву приладу та утворення такої кількості накипу на ТЕНі водонагрівача за 7 місяців є допустимим та не свідчить про ушкодження (а.с.19-21). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Частиною 1 ст. 679 ЦК України визначено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Від проведення відповідної судової експертизи по даній справі представник позивача [PERSON] та позивач в судовому засіданні категорично відмовилися. Будь-яких інших належних та допустимих доказів позивач та представник позивача [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог суду не надали. Надані позивачем та її представником [PERSON] копії квитанцій зі сплати позивачем послуг за водоспоживання і енергопостачання, а також фотознімки не є належними та допустимими доказами підтвердження доводів позивача, оскільки такі докази не підтверджують факт невикористання позивачем спірного водонагрівача та неможливість утворення на ньому накипу. Згідно частини 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 6 та 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу водонагрівача PROMOTEC, модель GCVOL804415D07TR, серійний номер [NUMBER] , укладеного між сторонами, та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених за товар коштів у сумі 2850 грн слід відмовити через недоведеність. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів відмовлено, позов в частині стягнення моральної шкоди, як похідної вимоги, також задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed