Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури молодший радник юстиції Тормишова М.С. в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області 05.06.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 58, 60 Земельного кодексу України та ст.ст.86,87 Водного кодексу України, в [ADDRESS] в результаті розширення існуючого струмка, який являється водним об`єктом, провела будівництво ставка орієнтовною площею 0,0030 кв.м. Зазначає, що 30.05.2017року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Собіль С.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ст.ст.53, 60 КУпАП та накладено штраф в сумі 170 грн. Також, 30.05.2017 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Собіль С.Л. винесено припис №152-02 щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства [PERSON] , а саме в частині невиконання природоохоронного режиму використання земель та зобов`язання привести ділянку у стан придатний для її використання згідно цільового призначення з терміном виконання до 14.06.2017. Вказує, що згідно інформації Мостиського управління водного господарства від 26.04.2018 №119 вбачається, що виїздом в с.Бортятино із залученням землевпорядників Судововишнянської міської ради проведено обстеження водного об`єкта (струмка), в результаті чого було встановлено, що до моменту розширення струмка [PERSON] ширина його становила 3 м., для влаштування ставка довжиною 30 м. було розширено лівий берег шириною 6 м. орієнтованою площею 0,0013 га. Стверджує, що станом на вересень 2017 року порушення не було усунуто, на листи міської ради правопорушниця не реагує. Вважає, що відповідач [PERSON] повинна усунути порушення вимог природоохоронного законодавства, роботи по приведенню струмка в попередній стан повинна провести самостійно шляхом завезення ґрунту на лівий берег струмка. Зазначає, що матеріали перевірки були скеровані з Держекоінспекції до Судововишнянської міської ради для вжиття заходів самоврядного контролю, однак по даний час міською радою не вжито заходів щодо усунення порушення зі сторони [PERSON] , в тому числі щодо пред`явлення позовної заяви до суду. Вказані вище обставини свідчать про порушення інтересів держави та є підставою для звернення прокурора в суд для захисту інтересів держави. З огляду на наведене, просить суд зобов`язати [PERSON] привести земельну ділянку водного фонду та водний об`єкт (струмок) в [ADDRESS] у попередній стан придатний для використання згідно цільового призначення, а саме шляхом завезення ґрунту на лівий берег струмка та відновлення його русла шириною 3 м. Також просить стягнути з відповідача на користь прокуратури Львівської області сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Ухвалою судді від 27.07.2018року (а.с.46) відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В ході підготовчого провадження, а саме: 03.10.2018року представник відповідача [PERSON] - адвокат Тиндик Р.В. подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.63-69), в якому зазначає, що заперечує проти позову в повному обсязі, виходячи із наступного. Вказує, що рішенням виконавчого комітету Довгомостиської сільської ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 25 березня 1991 року № 47 надано відповідачу - [PERSON] земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Бортятин ( Довге) біля господарства [PERSON] . Разом із цим, власником домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] , а не відповідач [PERSON] . Крім того, стверджує, що на час надання земельної ділянки та будівництва житлового будинку та господарських будівель на земельній ділянці вже знаходився ставок, з приводу якого подано позов, який природно утворився внаслідок заповнення низовини водою від струмка, оскільки вода збиралася та затримувалася, та продовжує збиратися та затримуватися в природній низовині. Крім того, враховуючи, що частина земельної ділянки через яку проходить струмок знаходиться на рівень нижче, зокрема і ділянки господарства [PERSON] , стічні води після дощів попадали і продовжують попадати на територію, що додатково сприяло природньому утворенню ставка. Жодних робіт по розширенню існуючого ставка, зокрема шляхом будівництва гідротехнічної споруди (дамби), як про це зазначено в Акті держконтролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 286/02/530 від 30.05.2017року та в протоколі про адміністративне правопорушення №009456 від 30.05.2017 року відповідач не проводила. Також, вважає, що жодної господарської діяльності, а так само жодних дій, які заборонені ст.86 та ст.87 ВК України, відповідач не вчиняла. Крім того, жодними доказами наданими позивачем до позовної заяви не встановлено, що громадянка [PERSON] порушила склад земель водного фонду, який встановлений законом - ст. 58 Земельного кодексу України. Вважає, що земельна ділянка по [ADDRESS] використовується за цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку та його обслуговування, відповідно до положень ст. 38. 39, 40 ЗК України, з дотриманням відповідних вимог встановлених ВК України, в частині земельної ділянки, водного об`єкту, що знаходиться на ній. А тому просить суд в задоволенні позову відмовити. 13.11.2018року прокурор подав до суду заперечення на відзив на позовну заяву (а.с.81-83), в якому, зокрема, вказує, що згідно рішення виконавчого комітету Довгомостиської сільської ради від 25.03.2018 земельна ділянка надана для будівництва індивідуального житлового будинку саме [PERSON] , а не [PERSON] . За таких обставин землекористувачем є саме відповідач у справі, а не [PERSON] , а тому саме на відповідача покладені обов`язки використання землі відповідно до цільового призначення, передбачені ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України. Твердження відповідача про те, що під час надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку на цій ділянці вже знаходився ставок спростовується викопіюванням з генплану (доданого до відзиву), на якому відсутнє позначення ставка на ділянці, що передана [PERSON] , а лише позначений струмок. Доводи відповідача про те, що їй нічого не відомо про існування дамби - гідротехнічної споруди на струмку в межах її домоволодіння, спростовується актами Судововишнянської міської ради з участю представника Мостиського управління водного господарства. Окрім цього, протиправність [PERSON] підтверджується квитанціями про сплату штрафів за вчинення адміністративного правопорушення. Протоколи та постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності в судовому порядку не оскаржувалися, а тому такий факт свідчить про визнання правопорушником своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, акти контролюючих органів спростовують твердження відповідача про те, що вона не вчиняла дій в межах прибережних захисних смуг, які заборонені ст.ст. 86, 87 Водного кодексу та ст.ст. 58, 60 Земельного кодексу України. З врахуванням вищенаведеного зазначає, що оскільки земельна ділянка надана відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку, тому повинна використовуватись нею відповідно до цього цільового призначення. Водний об`єкт чи його частина а ні у власність, а ні в користування [PERSON] не передавалась, а тому до струмка має бути вільний доступ усіх громадян. При цьому, усі роботи з розчищення чи поглиблення струмка, спорудження дамб повинні проводитись за наявності дозволу органу місцевого самоврядування та розробленого проекту. А тому просить суд позовні вимоги задовольнити. 21.11.2018року від третьої особи Державної екологічної інспекції у Львівській області надійшли до суду письмові заперечення щодо відзиву (а.с.103,104). Вважає, що поданий прокуратурою позов відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підлягає задоволенню, а доводи відповідача, які містяться у відзиві не спростовують позовних вимог. Зокрема, вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що не проводив жодної діяльності із розширення існуючого потічка, а утворення ставка на його земельній ділянці зумовлено природними факторами. На думку Інспекції вказане твердження не відповідає дійсності оскільки на матеріалах фото фіксації, долучених до матеріалів перевірки, зафіксовано штучне укріплення берегів ставка та наявна гідротехнічна споруда - штучно створена дамба. Виходячи із сказаного вище, просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 15.11.2018року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Білозір О.М. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, за наявними матеріалами справи (а.с.113). Відповідачка [PERSON] , та її представник - адвокат Тиндик Р.В. в судовому засіданні проти позову заперечили, з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, а також наданих ним письмових поясненнях. Зокрема, зазначили, що відповідач не проводила жодної діяльності із розширення існуючого струмка, а утворення ставка на її земельній ділянці зумовлено природними факторами, жодних доказів, які б спростовували вказані обставини позивачем не надано. Представник третьої особи - Державної екологічної інспекції у Львівській області в судове засідання не з`явився, і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Довгомостиської сільської ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 25 березня 1991 року № 47 (а.с.70) відповідачу [PERSON] надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в с . Бортятин /Довге/ біля господарства [PERSON] . Крім того, встановлено, що рішенням виконавчого комітету Довгомостиської сільської ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 14 липня 1992 року № 45 (а.с.89) надано [PERSON] земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] біля господарства [PERSON] Вищевказану земельну ділянку відведено в натурі забудовнику [PERSON] згідно акта виносу в натуру плану земельної ділянки (а.с.87) та схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель (а.с.88). В подальшому, 01 серпня 1997 року районним архітектором Мостиського району було затверджено проект забудови вищевказаної земельної ділянки, забудовником якої є [PERSON] (а.с.71). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2010року (а.с.72) власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] є [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор покликається на те, що відповідач [PERSON] в [ADDRESS] в результаті розширення існуючого струмка, який являється водним об`єктом, шляхом зведення гідротехнічної споруди /дамби/, провела будівництво ставка орієнтовною площею 0,0030 кв.м. Тому просить суд зобов`язати [PERSON] привести земельну ділянку водного фонду та водний об`єкт (струмок) в [ADDRESS] у попередній стан придатний для використання згідно цільового призначення, а саме шляхом завезення ґрунту на лівий берег струмка та відновлення його русла шириною 3 м. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, суду не надано належних та допустимих доказів для підтвердження тих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, зокрема щодо зведення саме відповідачем [PERSON] дамби - гідротехнічної споруди на струмку в [ADDRESS] . При цьому, вищевказані обставини повністю заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, потребують доведення, однак, як зазначалось вище, доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи суду не надано. Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджує, що відповідач не проводила жодної діяльності із розширення існуючого струмка, а утворення ставка на її земельній ділянці зумовлено природними факторами. На час надання земельної ділянки та будівництва житлового будинку ти господарських будівель на земельній ділянці вже знаходився ставок, з приводу якого подано позов, який природно утворився внаслідок заповнення низовини водою від струмка, оскільки вода збиралася та затримувалася, та продовжує збиратися та затримуватися в природній низовині. Жодних робіт по розширенню існуючого ставка, зокрема шляхом будівництва гідротехнічної споруди (дамби), відповідач не проводила. Слід зазначити, що ні в Акті держконтролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 286/02/530 від 30.05.2017 року (а.с.13), ні в протоколі про адміністративне правопорушення № 009456 від 30.05.2017 року (а.с.15), ні в постанові про накладення адміністративного стягнення №337-02 від 06.06.2017року (а.с.16), наявними в матеріалах справи, жодним чином не зазначено про зведення саме відповідачем [PERSON] дамби - гідротехнічної споруди на струмку в [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки у справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не підтвердили твердження позивача, в контексті позовних вимог проте, що земельна ділянка та водний об`єкт використовуються відповідачем не за цільовим призначенням, і є не придатними для використання згідно цільового призначення. Також свідки підтвердили те, що струмок, який протікає через територію господарства [PERSON] , протікає так, як і протікав на час надання земельної ділянки та будівництва житлового будинку ти господарських будівель, і жодних перешкод штучного чи природнього характеру йому не створено. Також суд вважає недоведеними позовні вимоги про необхідність зобов`язання відповідача [PERSON] , завезення ґрунту на лівий берег струмка та відновлення його русла до 3 метрів, оскільки належних та достатніх доказів підтверджуючих те, що до моменту розширення струмка його ширина становила 3 м. суду не надано. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із змісту та меж заявлених позовних вимог, та положень ст.12 ЦПК України щодо принципу змагальності цивільного процесу, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за прокурором.

Outcome: dismissed