Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» «Магазин №5» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок неналежного виконання умов договору. Позовні вимоги було уточнено. В обґрунтування уточненого позову зазначив те, що 13.10.2017 року ним був укладений з ТОВ «Джерело» «Магазин №5» договір купівлі-продажу. Відповідно до даного договору продавець зобов'язується забезпечити надання споживачу якісний продуктовий товар, це ковбаса копчена 200 грам вартістю 35,00 грн., риба шпроти в олії 150 грам вартістю 20,00 грн. Згідно договору купівлі-продажу він зобов'язаний сплатити вартість продуктового товару, що було виконано ним в повному обсязі та проведено розрахунок з продавцем готівкою в сумі 55,00 грн. При огляді споживачем ковбаси копченої, а саме під етикеткою торгівельної марки було виявлено гнилісні аміни темно - коричневого, зеленого кольору та гнилісний сморід, про що було заявлено претензії продавцеві. Продавець виконав вимоги претензії та замінив неякісний товар. При огляді споживачем товару риба шпроти в олії також було виявлено гнилісні зміни частини товару про що було заявлено претензію продавцеві. Продавець вимоги претензії виконувати відмовився. Він заявив до продавця вимогу на отримання розрахункового документу встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. А також документи, які підтверджують належну якість продукції. Продавець відмовив йому, тим самим не надав відповідних документів. Після чого, ним було заявлено вимогу на отримання книги скарг та пропозицій з метою фіксації вказаних порушень законодавства України. Продавець вимоги претензії виконувати відмовився висловившись емоційно-негативно в його сторону. Не правомірними діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку оцінює в 1000,00 грн., яка виразилась в емоційному образі та хвилюванні, що вплинуло на його здоров'я, з цього приводу вертався до медичних закладів м. Кривого Рогу з приводу погіршення стану здоров'я. Тому просить суд стягнути матеріальну шкоду в розмірі 186,00 грн. та 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, та заяву про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В матеріалах цивільної справи наявний відзив директора ТОВ «Джерело» [PERSON], в якому остання просила суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі посилаючись на те, що по-перше, ТОВ «Джерело» не має філій. Приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54, в якому здійснював покупки [PERSON] є власністю ТОВ «Джерело». В зазначеному магазині ТОВ «Джерело» здійснює реалізацію виключно акцизних товарів: горілчаних напоїв, тютюнових виробів. По-друге, відповідно до договору оренди приміщення, торгівлю продовольчими товарами в тому числі рибною продукцією здійснює ФОП [PERSON] В частині магазину в якій він здійснює торгівельну діяльність розташована відповідна вивіска «[INFO]» з зазначенням прізвища підприємця та часу роботи відділу. Тобто, ТОВ «Джерело» не здійснювало продаж рибної продукції [PERSON] та не отримувало від нього грошових коштів, тобто договір продажу між ними не укладався, та як наслідок жодних зобов'язань не виникало. Вважає, що є всі підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив на позовну заяву, вважає позовні вимоги слід залишити без задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] 13.10.2017 року в філії ТОВ «Джерело» Магазин № 5» нібито купив продукти харчування, а саме: ковбаса копчена 200 грам вартістю 35,00 грн., риба шпроти в олії 150 грам вартістю 20,00 грн., в цілому вартість продуктів склала 55,00 грн., що було сплачено готівкою. В позовній заяві позивач також стверджує, що зазначені продукти харчування були неякісними та не придатні до вживання. Внаслідок чого, вважає, що відповідачем позивачу було заподіяно матеріальну шкоду та моральну шкоду. Відтак, відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону (1023-12), що такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Згідно з ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, оцінюючі наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд вважає, що позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним взагалі було придбано продукти харчування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» «Магазин №5», а також те, що придбані продукти харчування - «ковбаса копчена», «риба в олії» були неналежної якості, тобто не придатні до вживання, крім того не надано низку інших доказів, які б підтвердили факт даних правовідносин. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правова природа оцінки доказів полягає в зобов'язанні суду оцінити кожну обставину з позицій її первинності, тобто яка зі сторін спочатку висунула її в якості підстави для вимоги або заперечення, і, виходячи з цього, відносити до тягаря доказування позивача чи відповідача. З урахуванням вищенаведеного, суд залишає уточнені позовні вимоги [PERSON] без задоволення, за їх недоведеністю та необґрунтованістю. Судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України компенсувати за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed