Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] пред'явив в суді позов до [PERSON], просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди по будівництву огорожі та стягнути матеріальну та моральну шкоду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником земельної ділянки та будинку [ADDRESS]. Земельну ділянку він приватизував 05 березня 2013 року. В травні він почав будувати огорожу навкруги земельної ділянки. Однак його сусід [PERSON] почав йому чинити активний фізичний опір в спорудженні огорожі: виривав з ґрунту забиті ним граничні кілки та труби та ображати його. Діями відповідача йому спричинена матеріальна шкода у 2000 гривень, з яких 500 гривень марно виплачених коштів найманим робітникам та 1500 гривень за придбаний цемент, який став непридатний до застосування. Крім того йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 5000 гривень. Моральна шкода виражена у душевних переживаннях внаслідок порушення його прав як власника та сварок, які затіває відповідач. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди в будівництві ним огорожі на межі його земельної ділянки з [PERSON] Технічна документація на його ділянку виготовлялася раніше, тому державний акт [PERSON] виготовлено неправильно. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не чинив перешкод у будівництві позивачем огорожі на межі з земельною ділянкою [PERSON], інтереси якої він представляє в різних установах та доглядає її, так як вона глухоніма стара жінка. Він лише просив позивача до встановлення меж земельної ділянки не будувати огорожу. Двічі викликалася комісія для встановлення вирішення спору. Однак акти комісій [PERSON] не підписував. Всі бетонні стовпи, які поставив [PERSON] знаходяться на місці. Суд, дослідивши докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.2013 позивач є власником земельної ділянки, площею 0,15 га по [ADDRESS] ( а.с. 18). Власником земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується державним актом від 24 липня 2012 року ( а.с. 33). [PERSON] - глухоніма. Вказана обставина визнана позивачем та підтверджується копією заповіту ( а.с. 91). Все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON]. Останній доглядає [PERSON] та представляє її інтереси ( а.с. 6, 7). З ситуаційного плату земельних ділянок [ADDRESS] вбачається, що має місце нашарування на плані земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 51). З акта комісії від 08 серпня 2013 року в складі землевпорядника спеціаліста та депутата Гришковецької селищної ради вбачається, що врегулювати спір між сторонами щодо межі комісії не вдалося ( а.с. 6). З акта комісії від 31.10.2013 року в складі заступника начальника Управління Держземагенства в Бердичівському районі Ковальського С.Л., спеціаліста ТОВ „Кадастровий центр" Павлюка С.М., комерційного директора „ Гайдамака" Северіної П.О. представників Гришковецької селищної ради, а також [PERSON] та представника [PERSON] - [PERSON] було встановлено межові знаки між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] ( а.с. 7). З акту вбачається, що [PERSON] від підпису відмовився. Сторони в судовому засіданні не підтвердили наявність цих межових знаків. Свідки [PERSON] пояснив, що він влітку 2013 року допомагав [PERSON] у будівництві. Він був свідком конфлікту між [PERSON] та [PERSON] за межу та бачив, як комісія в серпні 2013 забивала граничні кілки, а [PERSON] їх виривав. При виїзді другої комісії між сторонами знову виник конфлікт. Бетонні стовпи позивач встановлював на своїй території. Там стояли старі межові знаки. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сестра позивача. На її прохання позивач написав заяву в сільську раду для встановлення межових знаків. Комісія, яка виїжджала в серпні 2013 року та склала акт, однак той акт не відповідач заяві [PERSON]. З межовими знаками, які встановила комісія не був згоден [PERSON]. [PERSON] погрожував брату. 31 жовтня 2013 року знову виїжджала комісія з Управління Держземагенства, однак відповідач їм вказував як встановлювати знаки. Відповідач не дає можливості позивачеві встановлювати огорожу. Ні перша, ні друга комісія, які виїжджали не встановили межових знаків як потрібно. Свідок [PERSON], дружина відповідача пояснила, що вона з чоловіком доглядають [PERSON] та представляють її інтереси, оскільки [PERSON] глухоніма та стара жінка. Свою земельну ділягу [PERSON] приватизувала у 2012 року, а [PERSON] у 2013 році. [PERSON] почав будувати огорожу, однак порушував межові знаки. Чоловік просив [PERSON] не будувати огорожу до того моменту покине будуть встановлені межові знаки. Коли в серпні комісія встановлювала межові знаки, [PERSON] їх виривав. [PERSON] ніякого фізичного опору щодо будівництва [PERSON] огорожі не чинив, межових знаків не виривав. Свідок [PERSON], сусід сторін пояснив, що він не бачив і не чув, щоб [PERSON] погрожував [PERSON]. Сім бетонних стовпців, встановлених [PERSON] на межі стоять на місці. Він не бачив, щоб [PERSON] виривав граничні кілки. Свідок [PERSON], землевпорядник Гришковецької селищної ради в судовому засіданні показав, що в документації на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], містяться розбіжності в замірах у 25 сантиметрів. При виїзді комісії в серпні 2013 року згоди між сусідами щодо встановлення межових знаків не було досягнуто. В жовтні 2013 року виїжджала комісія Управління Держземагенства з участю представників землевпорядних організацій, які виготовляти технічні документації на земельні ділянки. Було встановлені межові знаки. Але акт від 31.10.2014 [PERSON] не підписав. Таким чином з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами фактично існує невирішений спір щодо встановлення межових знаків. Відповідно до ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На переконання суду, прохання [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] до [PERSON] не будувати огорожу, до встановлення межових знаків, не суперечать чинному законодавству та не порушує права [PERSON] як власника земельної ділянки. В ході розгляду справи судом відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України неодноразово було роз'яснено сторонам їх обов'язок підтвердити кожну обставину на яку вони посилаються належними доказами, роз'яснено наслідки неподання цих доказів. Позивач, зазначаючи в позові те, що відповідач чинить активний фізичний опір йому у спорудженні ним огорожі та ображає його, не довів вказаних обставин належними доказами. А тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачеві у будівництві огорожі, оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження неправомірного втручання [PERSON] у розпорядження [PERSON] своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч. 1 ст. 1167). Отже для відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди за правилами ст. 1166 та ст. 1167 ЦК необхідно довести неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди та вина завдавача шкоди. Оскільки доказів того, що [PERSON] допустив неправомірні дії щодо [PERSON] з приводу перешкоджання будівництва [PERSON] огорожі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Outcome: dismissed