Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

В травні 2019 р. [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна (третя особа 1), [PERSON] (третя особа 2), в якому просив визнати недійсним свідоцтво №6663 від 07.09.2016 р, видане [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. про право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] на підставі нікчемності договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 20.05.2016 р. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22.04.2019 р. позивач дізналась від відповідача, що він є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва №6663 від 07.09.2016 р,, яке видане приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., та має намір продати його частку за 347000,00 грн. Право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] отримано відповідачем на підставі акту передання права власності від 20.05.2016 р. на куплене нерухоме майно відповідно до протоколу №004 про проведення аукціону від 06.05.2016 р. та на підставі свідоцтва №6663 від 07.09.2016 р. При ознайомленні з матеріалами справи №910/24792/13 за заявою ФОП [PERSON] , про порушення справи про банкрутство позивачу стало відомо про наявність договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 20.05.2016 р., предметом якого є цілісний майновий комплекс у складі 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м, житловою - 30,1 кв.м. Вказаний договір укладено від імені [PERSON] в особі [PERSON] . Позивач зазначає, що жодних договір з [PERSON] він не укладав, Юридична служба Кооператив «Юрспецслужба» не мала права проводити аукціон з продажу частки квартири. Крім цього, договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 20.05.2016 р., акт передання права власності від 20.05.2016 р. нотаріально не засвідчені. Через відсутність нотаріальної форми засвідчення вказаних документів, на думку позивача, вони є нікчемними, а видача свідоцтва №6663 від 07.09.2016 р [PERSON] суперечить вимогам законодавства. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов відповідач заперечив щодо задоволення позову, зазначив, що постановою Господарського суду м.Києва від 01.04.2013 року в справі про банкрутство № 910/24792/12, ФОП [PERSON] було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Голінного А.М. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2014 року ліквідатором ФОП [PERSON] призначено арбітражного керуючого Новосельцева В.П. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 478 від 14.03.2013 року). 04.04.2016 року на веб-сайті Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України опубліковано оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна боржника ФОП [PERSON] , а саме цілісного майнового комплексу, що складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] . 06.05.2016 року відбувся аукціон з продажу вказаного майна банкрута, де відповідач [PERSON] став його переможцем. Зазначає, що ним було придбано нерухоме майно, яке реалізовувалося в межах ліквідаційної процедури ФОП [PERSON] в справі про банкрутство № 910/24792/12 у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За результатами проведеного аукціону нотаріус правомірно видав свідоцтво, а не договір купівлі-продажу. Крім цього, ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.01.2016 р. визнано організатора аукціону Кооператив «Юрспецслужба» учасником провадження у справі №910/24792/12, як особу, яка має право проводити аукціон. (а.с. 40-41) У відповіді на відзив представник позивача наголошує на тому, що продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.(а.с. 72-73) Ухвалою судді Савицького О.А. від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.11.2019 р. провадження у цивільній справі №761/22070/19 - закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2020 р., яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 01.06.2020 р. ухвалу суду від 04.11.2019 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Кондратенко О.О. від 12.02.2020 р. прийнято до розгляду цивільну справу, призначено підготовче засідання. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, [PERSON] про визнання свідоцтва на право власності на нерухоме майно недійсним на підставі нікчемності договору купівлі-продажу. Ухвалою судді Осаулова А.А. від 01.10.2020 р. призначено підготовче судове засідання по цивільній справі. Ухвалою суду від 01.07.2020 р. клопотання представника позивача [PERSON] про застосування заходів процесуального примусу, - залишено без задоволення та застосовано до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Елеонори Антонівни заходи процесуального примусу у вигляді попередження. Протокольною ухвалою суду від 15.09.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив. Третя особа 1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі. Третя особа 2 підтримала позов, просила його задовольнити. Враховуючи те, що дата судовому засідання була погоджена з представником відповідача, який був присутній на судовому засіданні, призначеному на 15.09.2021 р., беручи до уваги те, що справа перебуває в провадженні суду з 30.05.2019 р., а в судді Осаулова А.А. з 01.10.2020 р., позиція сторони відповідача висловлена у відзиві на позов, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача. При цьому, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, третьої особи 2, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги залишити без задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватизована на ім`я [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному згідно з розпорядженням органу приватизації Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.07.2009 р. №11266, що вбачається з відповіді Управління житлово-комунального господарства Шевченківської РДА від 08.05.2019 р. (а.с. 86 т.1) Постановою Господарського суду м.Києва від 01.04.2013 року в справі про банкрутство № 910/24792/12, ФОП [PERSON] було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Голінного А.М. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2014 року ліквідатором ФОП [PERSON] призначено арбітражного керуючого Новосельцева В.П. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 478 від 14.03.2013 року). Ухвалою суду від 26.01.2016 р. визнано організатора аукціону кооператив «Юрспецслужба» учасником провадження у справі №910/24792/12 23.02.2016 р., 16.03.2016 р., 04.04.2016 року на веб-сайті Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України опубліковано оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна боржника ФОП [PERSON] , а саме цілісного майнового комплексу, що складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] . (а.с. 42-69 т.1) 06.05.2016 року відбувся аукціон з продажу вказаного майна банкрута, де відповідач [PERSON] став його переможцем, що підтверджується протоколом №004 від 06.05.2016 р. 20.08.2016 р. між ФОП [PERSON] в особі ліквідатора Новосельцева В.П. та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, за яким на підставі протоколу про проведення аукціону від 06.05.2016 р. продавець зобов`язується передати у власність покупцеві цілісний майновий комплекс ФОП [PERSON] у складі: 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м, житловою - 30,1 кв.м. (а.с. 10 т.1) На а.с. 11 т.1 - акт про передання права власності на куплене нерухоме майно від 20.05.2016 р., за яким [PERSON] придбав за результатами відкритих торгів цілісний майновий комплекс ФОП [PERSON] у складі: 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м. Згідно свідоцтва, посвідченого 07.09.2016 р. приватним нотаріусом Левицькою Е.А., на підставі акта про передання права власності від 20.05.2016 р. і протоколу про проведення аукціону від 06.05.2016 р., [PERSON] належить на праві власності нерухоме майно, що складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., яке придбано за 71176,28 грн, що раніше належало [PERSON] , який має статус фізичної особи- підприємця. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач звернувся до суду з позовом з метою визнати недійсним свідоцтво №6663 від 07.09.2016 р, видане [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. на підставі нікчемності договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 20.05.2016 р., який нотаріально не посвідчувався. Згідно ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв на час виникнення вказаних правовідносин, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов`язків, які не можуть бути передані іншим особам . Порядок організації проведення аукціонів у проваджені у справах про банкрутство та вимоги до їх організаторів стосовно майна державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п`ятдесят відсотків, установлюються органом, уповноваженим управляти державним майном. Суб`єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону. Учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону. Замовнику та організатору забороняється встановлювати вимоги, вчиняти дії чи виявляти бездіяльність, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону або допускають їх дискримінацію. Усім учасникам аукціону гарантується рівний доступ до будь-якої інформації про майно, виставлене для продажу, а також про хід підготовки та проведення аукціону. Згідно ст. 50 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов`язковими умовами договору купівлі-продажу майна є: відомості про майно, його склад, характеристика; ціна продажу майна; порядок і строк передачі майна покупцю; відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна; інші умови, передбачені законодавством України. На аукціоні не може бути використано переважне право купівлі майна, крім випадків, передбачених законом. Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За ст. 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. В акті про передання права власності на куплене нерухоме майно зазначаються: ім`я (назва) та місце проживання (місцезнаходження) продавця та покупця, а також організатора аукціону; відомості про продане нерухоме майно; адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. За невчасне передання акта нотаріусу організатор торгів сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом. Послуги нотаріуса оплачує організатор аукціону. Завершення оформлення правочину купівлі-продажу нерухомого майна з аукціону має альтернативу у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»: законодавцем допускається нотаріальне посвідченням договору купівлі-продажу відповідно до статті 71 Закону, або видача нотаріального свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні відповідно до статті 75 Закону. Вимога нотаріального посвідчення правочину про відчуження нерухомого майна є обов`язковою згідно із статтею 657 ЦК України, а її недотримання має наслідком нікчемність такого правочину згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України. Так, за змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Між тим, обрання способу завершення оформлення правочину купівлі-продажу нерухомого майна шляхом видачі нотаріального свідоцтва про продаж майна з публічних торгів не означає нехтування сторонами їх обов`язку згідно із статтею 657 ЦК України та не може бути самостійною підставою визнання недійсним (нікчемним) правочину з відчуження майна з публічних торгів. Такий висновок може бути зроблений судом за наслідком оцінки в цілому процедури організації та проведення аукціону. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 911/3198/13, що також узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.05.18р. у справі № Б11/009-12. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень процедури організації та проведення аукціону з продажу 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м, житловою - 30,1 кв.м, переможцем якого став [PERSON] , судом не встановлено та стороною позивача належними та допустимими доказами не доведено, а видача нотаріального свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні згідно ст. 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є підставою для подальшої реєстрації права власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnikv. Russia від 29.07.2009, Esertasv. Lithuania від 31.05.2012 зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму. Як вбачається з наведеного рішення Європейського суду з прав людини, під правовим пуризмом розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок. Разом з тим, вбачаться помилковим «пов`язувати» сферу прояву даного явища суто з принципом правової визначеності, оскільки надмірний «формалізм» може мати місце й в інших випадках, порушуючи право на справедливий судовий розгляд. Тобто під правовим пуризмом слід розуміти надмірно формальне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва на право власності №6663 від 07.09.2016 року на Ѕ частину квартири [ADDRESS] на підставі нікчемності договору купівлі-продажу від 20.05.2016 року, суд не вбачає.

Outcome: dismissed