Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою на підставі статей 316, 321, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням домоволодінням [ADDRESS] , знявши їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.10.2006 між АКБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № 11056706000. Даний кредитний договір було забезпечено договором іпотеки № б/н від 13.10.2006, предметом якого виступив житловий будинок [ADDRESS] , який належав позичальникові [PERSON] . Рішенням суду від 02.03.2015 було звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у будинку, створюють перешкоди позивачеві у здійсненні права власності. Посилаючись на наведені обставини, просив визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняти їх з реєстраційного обліку за місцем проживання. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року справа розглядається у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача\~ в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також третя особа [PERSON] , будучи повідомленими у передбачений процесуальним законом спосіб про час і місце розгляду справи, до суду не прибули, про причини нявки не повідомили, відзиву на пред`явлений позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надали. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Маріупольської міської ради, до суду також не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду, просив максимально враховувати інтереси неповнолітнього [PERSON] . З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в порядку заочного розгляду, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 13 жовтня 2006 року між АКБ «УкрСиббанк», з одного боку, та позичальником [PERSON] , з іншого, було укладено договір кредиту № 11056706000. На забезпечення виконання умов зазначеного договору 13 жовтня 2020 року між АКБ «УкрСиббанк», з одного боку, та позичальником [PERSON] , з іншого, також було укладено договір іпотеки, предметом якого є жилий будинок [ADDRESS] . 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк», з одного боку, та АТ «Дельта Банк», з іншого, було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого АТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за зобов`язаннями, що виникають з умов вищевказаних угод кредитування та іпотеки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 березня 2015 року, яке набрало чинності 17 березня 2015 року, в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок [ADDRESS] , за ПАТ «Дельта Банк» визнано право власності на вказану нерухомість, а право власності іпотекодавця [PERSON] , включаючи право володіння, користування та розпорядження, припинено. За інформацією, наданою Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.04.2020, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на сьогодення є [ADDRESS] . Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотек держателя. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Разом зі тим, в обґрунтування пред`явлених вимог позивач ПАТ «Дельта Банк» посилається на положення ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, а в частині третій - порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, позивач у спосіб визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зняття їх з реєстрації місця проживання, на переконання суду, фактично має на меті їх виселення з помешкання. Разом з тим, згідно статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи у суді першої інстанції) протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам-суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Положення вказаної статті (так само і як положення Закону в цілому) не зупиняли дію статті 109 ЖК УРСР, однак зупинення дії статті 40 Закону України «Про іпотеку» у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, розташованих на території, на якій проводилась антитерористична операція, що були передані в іпотеку і щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, унеможливлює застосування положень статті 109 ЖК УРСР. Місто Маріуполь включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року N 1275-р. Отже, враховуючи положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводилась антитерористична операція, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, не може здійснюватися до закінчення дії цього Закону. Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість пред`явленого позову, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed