Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його утримання аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі, шомісяця до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він навчається у Центральноукраїнському вищому професійному училищі ім. Миколи Федоровського в м. Кропивницький на денній формі навчання. Період навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Мати позивача [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно позивача. Проживає окремо ніякої допомоги на утримання позивача на період навчання не надає, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом. 09.11.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін судовий розгляд на 07.12.2018 року на 08:40 годину. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом оголошення на\~ веб-сайті "судова влада"07.12.2018 року. Пояснень та заперечень до суду не надіслала. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно положень ч. 2 ст.\~191\~та ч. 8 ст.\~178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за формою спрощеного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних доказів. Суд дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю позивача [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 152944. (а.с. 5). Згідно виконавчого листа від 24 жовтня 2017 року з [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 08.08.2017 року. (а.с. 7). Відповідно до довідки від 18 жовтня 2018 року № 443 виданої [PERSON] [INFO] в тому, що він дійсно навчається у Центральноукраїнське вище професійне училище імені [PERSON] ІІІ атестаційного рівня з 01.09.2016 року за професією «Верстатник широкого профілю; оператор верстатів з програмним керуванням» на денній формі навчання за рахунок бюджетних коштів з отриманням стипендії та не знаходиться на повному державному забезпеченні. Повний курс навчання закінчить 30.06.2019 року. (а.с.6). Відповідно до\~ст. 199 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. У ч. 1\~ст. 182 СК України\~вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обовязок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач у позовній заяві вказує на те, що мати позбавлена батьківських прав стосовно нього. Проживає окремо та ніякої допомоги не утримання позивача на період навчання не надає. Разом з тим, позивач не надав до суду доказів, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, не зазначив розмір степендії, яку отримує за навчання, та не зазначив розмір твердої грошової суми, яку просить стягнути, не надано доказів про його витрати, повязані з навчанням та обгрунтування їх розміру, а саме: квитанцій - про оплату за проживання у гуртожитку, проїзду з місця проживання до місця навчання і навпаки, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших речей, які необхідні для його навчання. При цьому суд враховує, що позивач навчається за рахунок бюджетних коштів з отриманням степендії. Суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання, при цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон повязує обовязок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у звязку із витратами, повязаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на час його навчання, у звязку з відсутністю доказів про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу та у звязку з не зазначенням розміру твердої грошової суми, яку просить стягнути, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed