Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Позивач посилаючись на те, що 25 березня 1969 року в нього народився син [PERSON], про якого з народження та до отримання вищої освіти він та його померла дружина постійно піклувалися, фінансово забезпечували. На теперішній час він (позивач) є людиною похилого віку, перебуває на пенсії та в зв'язку з віком та тяжким станом здоров'я потребує матеріальної допомоги, яку син відмовляється надавати в добровільному порядку попри його прохання, хоча має таку можливість, бо працює та інших утриманців не має. З огляду на зазначене, позивач просив суд стягнути довічно аліменти на його утримання з [PERSON] у розмірі 1/4 частини від щомісячного доходу сина. У ході судового розгляду справи позивач, заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він має невеликий дохід у вигляді заробітної плати, а його батько не є людиною, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки він отримує пенсію, має заощадження та декілька обєктів нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що\~\~аліментні зобов'язання по утриманню батьків можуть виникнути за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: а) походження дітей (родинний звязок батьків і дітей); б) непрацездатність батьків; в) потреба батьків у матеріальній допомозі. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач - [PERSON] є батьком відповідача - [PERSON] 25 березня 1969 року року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього.(а.с.4) Як вбачається з копії паспорту [PERSON] останній досяг пенсійного віку, тобто є непрацездатним за віком. (а.с.3) Розглядаючи питання щодо того, чи має позивач потребу в матеріальній допомозі, суд виходить із наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач проживає у квартирі разом із відповідачем.(а.с.3) Згідно довідки УПФУ в Тростянецькому районі Сумської області від 2 вересня 2016 року позивач отримує пенсію у розмірі 3317,05 грн. на місяць, що більш ніж у двічі більше за розмір прожиткового мінімуму встановленого Законом України "Про Державний бюджет на 2016 рік".(а.с.20) З особистих пояснень відповідача та позивача судом також встановлено, що останній має у своїй власності декілька обєктів нерухомого майна, а саме: 1/3 частину трьохкімнатної квартири [ADDRESS]; однокімнатну квартиру [ADDRESS], двоповерхову дачу в с. Зарічному; домогосподарство по вул. Кірова, 46, а також рухоме майно у вигляді транспортних засобів. Також, згідно пояснень позивача він отримує допомогу від своєї доньки, яка надає йому продукти харчування. Вказані обставини у своїй сукупності на переконання суду дають підстави для висновку, що позивач - [PERSON] не є особою, яка потребує матеріальній допомоги, а тому заявлені ним позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed