Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У серпні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. Зазначав, що 16.08. 2018 року шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав йому стало відомо про наявність арешту, накладеного на все його нерухоме майно 14.01. 2015 року, згідно з постановою відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області у ВП №45886477 від 19.12. 2014 року. Посилався на те, що його представником 17.08.2018 направлено до Відповідача звернення щодо надання інформації про підстави накладення арешту із клопотанням про його зняття. 29.08.2018 представником позивача отримано лист-відповідь Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.08.2018 № 45886477 (далі - Лист), відповідно до якого: -у період з 19.12.2014 по 17.03.2015 на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУК) у Київській області перебувало виконавче провадження № 45886477 щодо примусового виконання виконавчого напису № 6241 від 08.08.2014 приватного нотаріуса КМГІО Верповської О. В. про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер: 3222485501:01:010:0168, що розташована за адресою: [ADDRESS] , -19.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт всього нерухомого майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 17.03.2015 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.6 ч.Г ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час винесення постанови) у зв`язку із відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати. -державним виконавцем Венгель Ю. ІО. матеріали виконавчого провадження № 45886477 до архіву не передавались. Арешт, накладений па майно Позивача, Відповідачем не знято, підстави такого рішення не роз`яснено. Позивач вважає, що накладення арешту на все його нерухоме майно, у зв`язку із виконанням виконавчого документу про передавання стягувачу індивідуально визначеного майна позивача, а саме: земельної ділянки, площею 0, 2000 га кдастровий номер 3222485501:01:010:0168, що розташована за адресою: [ADDRESS] є безпідставним, необгрунтованим, таким, що суперечить вимогам закону та не забезпечує реальне виконання виконавчогодокументу. Тому позивач на підставі вищевказаного просив суд Зняти арешт нерухомого майна (опис предмета обтяження - все нерухоме майно), належне [PERSON] (РНОКПП [NUMBER],) та заборону на його відчуження, які було накладено постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 19.12.2014 у виконавчому провадженні №45886477, номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8383178. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представники Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та ПАТ КБ «НАДРА» у судове засідання не з`явилися, суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача та представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2014, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області накладено арешт на все майно боржника - [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що у зв`язку з накладеним арештом все майно, він не може належним чином розпорядитись та/або придбати у власність інше майно. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Враховуючи те, що постановою Шостого апеляційного АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ від 03 квітня 2019 року по справі 826/15240/18 апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними і скасування постанов державного виконавця управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.12.2014 р. про відкриття виконавчого провадження № 45886477 та про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, та про зняття арешту з усього нерухомого майна [PERSON] та заборони на його відчуження, накладеного постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.12.2014 р. у виконавчому провадженні № 45886477, запис про обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 8383178 - скасувати, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити. Постановою ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ від 03 квітня 2019 року по справі 826/15240/18 встановлено наступне, як вбачається з матеріалів даної справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2014 р. була прийнята державним виконавцем на підставі заяви стягувана від 17.12.2014 р. для виконання виконавчого напису нотаріуса від 08.08.2014 р., відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-ХІУ, якою за наведених обставин на державного виконавця покладено обов`язок відкрити виконавче провадження. Тобто, іншої альтернативної поведінки не передбачено. Постанова від 19.12.2014 р. про накладення арешту на майно боржника (позивача) та заборони його відчуження також прийнята державним виконавцем на підставі вказаної заяви стягувача від 17.12.2014 р. для виконання виконавчого напису нотаріуса від 08.08.2014 р. та у зв`язку з відкриттям відповідного виконавчого провадження, що відповідає приписам ст. 57 Закону № 606-ХІУ, якою, крім іншого прямо передбачено можливість накладення арешту на все майно боржника. При цьому, апеляційний суд зазначає, що у вказаній постанові про арешт майна, крім іншого, міститься застереження, що арешт накладається на все майно позивача, але в межах суми звернення стягнення 4 483 901,18 грн., тобто кредитної заборгованості за виконавчим написом нотаріуса від 08.08.2014 р.№ 6241, Враховуючи вищевикладене,суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що вказані постанови від 19.12.2014 р. прийняті державним виконавцем з порушенням вимог законодавства, що зумовлює відсутність підстав й для зняття відповідного арешту майна, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed