Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що в 2017 році відповідач [PERSON] заборгував їй суму в 12000 гривень, про що власноручно написав розписку від 29.11.2017 року, в якій зобов'язувався повернути борг до 31.12.2017 року. Однак у вказаний термін борг він не повернув, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. В лютому поточного року їй було проведено складну хірургічну операцію - резекція лівої нирки, що потягло за собою значні фінансові затрати, для чого їй довелось позичати гроші в інших осіб під значні відсотки. Відповідач [PERSON] заявляє, що його розписка про повернення боргу не має жодних правових наслідків. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано у листах, телеграмах тощо. Розписка підписана відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між відповідачем та нею. В ціну позиву включено також моральну шкоду, яка заподіяна їй в сумі 3000 гривень внаслідок несвоєчасно поверненого боргу - необхідності брати позику, нести додаткові витрати на сплату відсотків, нервові переживання та стреси від неадекватної поведінки відповідача по поверненню боргу. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь\~борг за\~договором позики\~в сумі\~12000\~(дванадцять\~тисяч)\~гривень,\~3000\~(три\~тисячі)\~гривень моральної\~шкоди та\~ витрати, пов'язані з оплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що між сторонами було укладено усний договір на проведення ремонтних робіт і відповідач в усній формі пообіцяв розрахуватись за виконану роботу. Оскільки довго не міг розрахуватись, за зверненням позивачки написав їй боргову розписку, але довго не подавав про себе звістку і не розраховувався. Просить збільшити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди до 5000 грн., а також просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що позивачка із бригадою працівників повністю зробили ремонт в його будинку. Перед початком робіт він пропонував їй укласти письмовий договір, однак вона відмовилась. Розписку, за якою він визнавав борг перед позивачкою, написав, однак при написанні розписки позивачка пообіцяла усунути недоліки у виконаних роботах, але не усунула. Це не був борг і кошти від позивачки він не отримував, це був усний договір на виконання робіт, які позивачка виконала неякісно і не переробила. Дану роботу доробили інші люди і він розрахувався з ними. Він знає, що позивачка захворіла, але в цьому не винен, він не благодійний фонд, щоб надавати їй кошти на лікування. Крім того, позивачка із своїми робочими у його відсутності, із будинку, де робили ремонт, забрали його інструмент - зварювальний апарат і шуруповерт, які так і не повернули. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що позовна вимога заявлена позивачем про повернення боргу за договором позики не підлягає до задоволення. В даному випадку у сторін виникли зовсім інші правовідносини: договір підряду - це не позика, позивач, вказуючи про збільшення позовних вимог, змінює предмет та підставу позову, що на даному етапі розгляду справи не допустимо. Всупереч ст. 1046 ЦК України в розписці не зазначено суму позичених коштів (істотні умови позики), розписка свідчить лише про зобов'язання виплатити кошти. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. Відповідно до ч. 2 даної статті суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Зідно ч.3. ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень передбачених ч.1,2. ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до розписки від 29.11.2017 р. (а.с. 4) [PERSON], [INFO], проживаючий за адресою [INFO] (Кірова), 9, визнав борг перед позивачкою та зобов'язався виплатити заборгованість в сумі 12 тисяч гривень до 31.12.2017 р. [PERSON] З його слів написано вірно. Розписка написана власноруч. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, враховуючи положення ст.1046 ЦК України, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер, повинна містити не лише факт укладення договору, але й факт передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка, якою обґрунтовує свої позовні вимоги позивач не є розпискою в розумінні ч.2 ст.1047 ЦК України, у зв'язку із тим, що у ній не міститься жодних відомостей про передання позивачем відповідачу коштів, а саме не зазначено суми переданих коштів, валюту, дати передання коштів. В судовому засіданні відповідачем визнано, що свій обов'язок перед позивачем про випллату заборгованості в сумі 12 000 гривень він зобов'язувався сплатити за договором підряду укладеним в усній формі і не виплатив його не з причин відсутності такого боргу, а з інших причин, що були наслідком неякісного ремонту квартири, однак довести наявність таких причин не може через те, що вже усунув вказані недоліки по ремонту квартири. Також слід зазначити, що вказані правовідносини врегульовані параграфом 2 глави 61 ЦК України "Побутовий підряд", а тому позивач безпідставно в позові посилається на ст. 827 ЦК України (договір позички), який ніяким чином не регулює описаних в позові правовідносин. Отже суд, на основі системного аналізу ст. ст. 1046, 1047, 827, глави 61 ЦК України приходить до висноску про безпідставність заявленого позову. Після проведення судом 11.10.2018 року судових дебатів та поновлення судового розгляду, представником позивача [PERSON] було подано доповнення до позовної заяви про збільшення позовних вимог, однак суд дану вимогу не розглядає, оскільки вона подана з порушенням строків, передбачених ст. 49 ЦПК України. На підставі 4,\~10,\~12,\~13,\~81,\~263-265\~ ЦПК України, ст. 827, 1046, 1047, глави 61 ЦК України, суд

Outcome: dismissed