Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

01.04.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій, з урахуванням поданої в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України заяви про уточнення позову, порушено вимогу визнаня за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті матері прийняв з дотриманням ст. 1269 ЦК України. В юридичному оформленні прав власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] виникли певні перешкоди, а саме нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно з причини наявності самочинної побудови (гаражу). За захистом майнових прав позивач звернулася до суду. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Токарєва О.Г. (уповноважена договором про надання правової допомоги, ордером адвоката) у судове засідання не з`явилися, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в їх відсутність на підставі поданих документальних доказів. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області відзив на позовну заяву в порядку ст. 191 ПК України не подано, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Красноармійськ Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 4). [PERSON] є сином [PERSON] (родинні відносини підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (підтверджено свідоцтвом про смерть - а.с. 7), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Відповідно до заповіту, посвідченого 12.11.2013 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу - [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження - житловий будинок з надвірними спорудами і побудовами та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] заповідала [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] - заповідала [PERSON] (а.с. 36). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після матері [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, з дотриманням ч. 2 ст. 1269 ЦК України 13.09.2019 року подав заяву приватному нотаріусу Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовій І.О. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60030824 - за спадкодавцем [PERSON] заведено спадкову справу № 103/2019 від 13.09.2019 року (а.с. 37). Згідно листа приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатової І.О. № 337/01-16 від 21.04.2020 року - у спадковій справі № 103/2019 після померлої [PERSON] 06.11.2019 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; 14.03.2020 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0501 гектара за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2020 року [PERSON] успадкував після смерті матері земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1413200000:20:050:0085, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 543662, виданого 11.12.2008 року Красноармійською міською радою (а.с. 14). Право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено копією Витягу № 204144253 від 14.03.2020 року (а.с. 15). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 288/02-31 від 14.03.2020 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. вказано на неможливість видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки за вказаною адресою наявні самочинні побудови, відсутні документи про дозвіл на будівництво та узаконення збудованого без дозвільних документів гаражу, та відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок її смерті. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72,0 кв.м., в тому числі житловою площею 41,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: льох, літня кухня, туалет, огорожа, водопровід, вимощення - належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 15.04.2008 року Першою красноармійською державною нотаріальною конторою Донецької області (а.с. 8). Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за спадкодавцем 23.04.2008 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності № 18619614 (а.с. 9). Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 51/01-02 від 21.01.2020 року загальна площа будинку [ADDRESS] - 69,2 квадратних метри, житлова площа - 40,4 квадратних метри; зміна загальної та житлової площі не підлягає прийняттю в експлуатацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 року; гараж «Г-1» збудований без дозвільних документів (а.с. 13). Відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті, складеному 21.01.2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації», - згідно експлікації приміщень гараж «Г-1» збудовано самочинно (а.с. 10-12). Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. З урахуванням вказаного, суд задовольняє вимоги [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1234, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved