Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження, у якому просить суд визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 04 лютого 2016 за №15685011, об`єктом якого є автомобіль легковий Fiat DUCATO 2003 р.в., колір сірий, VIN: [NUMBER] , тип - загально легковий, вантажно-пасажирський - В, що належить на праві власності [PERSON] , а також зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого шляхом зняття обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником транспортного засобу Fiat DUCATO 2003 р.в., VIN: [NUMBER] , який придбано нею 06 червня 2015 року у [PERSON] 28 серпня 2015 року транспортний засіб було знято з реєстраційного обліку та зареєстровано з позивачем. Під час реєстрації автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні, однак, 04 лютого 2016 року реєстратором Філія міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» зареєстровано обтяження за № 15685011, підстава - договір застави транспортного засобу № 1Н/2008/980-МКС/76/3А від 14 серпня 2008 року. Таким чином, позивач вважає, що йому, як власнику рухомого майна, створені перешкоди у вільному здійсненні його права власності шляхом реєстрації обтяження на автомобіль, а тому звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року відкрито провадження по справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 09 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив ПАТ КБ «Надра» на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти заявлених вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні, оскільки транспортний засіб Fiat DUCATO 2003 р.в., колір сірий, VIN: [NUMBER] , перебуває у заставі банку із 14 серпня 2008 року, а відтак, на момент купівлі автомобіля позивач міг перевірити наявність чи відсутність обтяжень, однак, незважаючи на це придбав автомобіль. За таких обставин, враховуючи положення ст. 27 Закону України, вважає, що відсутні підстави для зняття обтяжень рухомого майна. 23 квітня 2019 року через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, за змістом якого вказав, що оскільки відповідно до п. 25 Постанови КМ України № 830 від 05 липня 2004 року записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження, то запис від 13 квітня 2009 року вилучено з реєстрів 13 жовтня 2014 року (з урахуванням шести місяців). Відтак, враховуючи, що відповідачем не було подовжено дію обтяження, а при перевірці на обтяження під час купівлі автомобіля були відсутні будь-які відомості щодо перебування автомобіля у заставі ПАТ КБ «Надра», Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідних відміток також не містить, позивач вважає, що його позовні вимоги мають бути задоволені. Протокольною ухвалою від 23 квітня 2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до слухання по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, проте у судове засідання свого представника не направила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] є власником автомобіля Fiat DUCATO 2003 р.в., колір сірий, VIN: [NUMBER] , тип - загально легковий, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . У відповідності до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 57284293 від 23 жовтня 2018 року, на вказаний транспортний засіб 04 лютого 2016 року зареєстровано обтяження, а саме заставу рухомого майна, на підставі Договору застави № 1Н/2008/980-МКС/76/3А від 14 серпня 2008 року. Позивач стверджує, що під час купівлі автомобіля, останній не перебував під будь-якими обтяженнями, а його реєстрація у 2016 році на підставі договору застави від 14 серпня 2008 року, є неправомірною та такою, що створює перешкоди [PERSON] , як власнику транспортного засобу, у вільному здійсненні його права власності. За ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-BP від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенті про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу І та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У відповідності до Договору застави транспортного засобу 1Н/2008/980-МКС/76/3А від 14 серпня 2008 року, що укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , заставодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1Н/2008/980-МКС/76 від 14 серпня 2008 року та додаткових угод до нього, що укладений між Заставодержателем та Заставодавцем щодо повернення кредитних коштів у строк до 13 серпня 2013 року у розмірі 48 000,00 грн. та відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 20,4% річних за строковим кредитом і 40,8% річних за простроченим кредитом, збитків, пені, штрафів та інших витрат, передає в заставу Заставодержателю автомобіль, який належить Заставодавцю на праві приватної власності, а саме вантажний вантажопасажир, марка FIAT модель DUCATO, рік випуску - 2003, сірого кольору, заводський номер кузова № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований Нововолинським МРЕВ при УДАІ УМВС України у Волинській області 05 липня 2008 року, який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого тим же МРЕВ. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстру обтяжень рухомого майна № 23193736 від 13 квітня 2009 року, автомобіль FIAT DUCATO, реєстраційний номер [NUMBER] , перебуває під заставою, обтяжувачем зазначено ВАТ КБ «Надра». Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим законом. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №23193736 від 13..04.2009 року, транспортний засіб FIAT DUCATO AC0255FH 2003 р.в. на момент вчинення позивачем правочину, а саме укладення договору купівлі-продажу, перебував у заставі ПАТ «КБ «Надра». Жодних доказів на підтвердження відсутності запису про обтяження не було надано, як і не було доведено виконання основного зобов`язання. Наданий до суду позивачем витяг №59218465, сформований станом на 17 квітня 2019 року, містить запис про перебування автомобіля у заставі, при цьому, твердження позивача щодо відсутності такого запису станом на день оформлення договору купівлі-продажу мають голослівний характер, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За таких обставин, до суду не надано жодного доказу на підтвердження відсутності прав третіх осіб на момент вчинення відповідного договору. Крім того, слід врахувати, що за змістом ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар. За таких обставин, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено відсутність запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про перебування автомобіля під заставою на момент оформлення договору купівлі-продажу, позивач мав право перевірити відповідні відомості перед купівлею транспортного засобу, при цьому, застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed