Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського районного відділу АРК Крим, актовий запис №32, свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] від 25 серпня 2014 року. Також зазначила, що від шлюбу вона та відповідач мають дитину [PERSON] , [INFO] . Проте на даний час у неї з чоловіком відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть останні два роки. Дитині відповідач не допомагає та не спілкується з нею. Вважає, що їх шлюб припинив існування і його збереження буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. З огляду на зазначене вище, позивач просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.13 ЦПК України, за якими суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Червоногвардійським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим складений актовий запис №32 від 25.08.2014р., прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення серії [NUMBER] від 25 серпня 2014 року, що видане Червоногвардійським районним відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністтерства юстиції Республіки Крим. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Проте, відповідно до вимог ст.1 та ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з 20 лютого 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 1, ч. ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом відзначається, що Червоногвардійський районний відділ запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим є органом на тимчасово окупованій території, діяльність якого є незаконною, оскільки він створений у порядку, не передбаченому законом України, і відповідно його рішення від 25.08.2014р. щодо шлюбу позивача є недійсним і не створює правових наслідків. Крім того, згідно листа №1353/167-20 від 11.08.2020р. Новотроїцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та в архіві відділу актовий запис про шлюб стосовно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Відповідно до вимог ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відомості про шлюб підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Згідно ч.1 ст.9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до вимог ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що додані до позовної заяви копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , копія паспорта громадянина Російської Федерації на ім`я [PERSON] та копія свідоцтва про народження [PERSON] не підтверджують факт реєстрації шлюбу у належному органі державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів того, що держава офіційно визнала та підтвердила факт реєстрації її шлюбу. Суд вважає, на даний час не вбачається порушення прав позивача, які можна було б захистити шляхом розірвання шлюбу, так як відсутні докази того, що позивач перебуває у шлюбі. Крім того, відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З викладеного слідує, що у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову таке судове рішення не зможе бути виконане, оскільки актового запису про шлюб позивача не існує. Суд зауважує, що у разі підтвердження факту реєстрації шлюбу достатніми, належними і допустимими доказами позивач матиме можливість захистити свої права шляхом звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу з новими підставами. Без підтвердження факту перебування у шлюбі звернення до суду з позовом про його розірвання є передчасним. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінивши наявні докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed