Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO]; виключити з актового запису № 27 від 30.11.2005 року про народження [PERSON], вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області , відомості про батька - [PERSON], громадянина України. Внести до актового запису № 27 від 30.11.2005 року про народження [PERSON], вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, а саме : зазначити у графі " батько" - [PERSON], громадянин Китаю, у графі " прізвище " дитини - [INFO], у графі " по - батькові" - [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він в грудні 2003 року познайомився з [PERSON], вони певний час зустрічалися, вона завагітніла і [INFO] року народила дочку - [PERSON]. На час народження дитини [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем . В 2007 році шлюб між [PERSON] та відповідачем було розірвано. [INFO] року в них народилася дочка - [PERSON]. 05.07.2012 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] Зважаючи на те, що на час народження дочки [PERSON], [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], тому в актовому записі про народження дитини відповідач і був записаний батьком дитини. Відповідач не заперечує той факт, що позивач є батьком дитини - [PERSON], 2005 р.н. Сторони та їх представники в підготовче судове засідання не з"явилися, спрямували до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно поданої [PERSON] заяви від 08.01.2019 року він повністю визнав пред"явлені до нього позовні вимоги. Заяви сторін долучено до матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, щ відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON], [INFO] року народження, її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ( а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16.11.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно дружині прізвище " [PERSON]" ( а.с. 16). 05.07.2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 15). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 03.07.2006 року, він дає свою згоду на усиновлення його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] , будь-ким та з присвоєнням їй прізвища , імені та по батькові за вибором усиновлювача та її матері [PERSON] ( а.с. 17). Як вбачається з результатів аналізу ДНК дитини - [PERSON], вірогідний батько - [PERSON], вірогідність батьківства 99,999995 % ( а.с.18). Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Як вбачається із роз'яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до статті 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованим, наведені в ньому факти доведені, а тому вони підлягають задоволенню. Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Як передбачено ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батька. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Згідно до статті 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, пояснення учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] батьком [PERSON]. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved