Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.10.2006 р. він придбав у [PERSON] автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , рік випуску 2006, за що передав останній грошові кошти в сумі 40 000, 00 грн. (сорок тисяч гривень). Під час розрахунку сторони домовилися в усному порядку, що згодом здійснять формальне юридичне переоформлення вищевказаного автомобіля на [PERSON] . При цьому, технічний паспорт на автомобіль був переданий відповідачем йому одразу під час розрахунку з [PERSON] . Але після фактичної передачі грошей та автомобіля позивачу [PERSON] почала ухилятися від переоформлення автомобіля, обґрунтовуючи це своєю зайнятістю, а вже наприкінці 2007 р. остаточно зникла, на дзвінки не відповідала. Враховуючи те, що позивач у результаті вираження доброї волі [PERSON] на відчуження автомобіля ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] повністю розрахувавшись за вказаний автомобіль добросовісно заволодів вказаним автомобілем, з подальшим наміром переоформити його офіційно, почав відкрито володіти даним автомобілем та користуватися ним. Вважаючи автомобіль ЗАЗ 11027, реєстраційний номер [NUMBER] своєю власністю позивач зробив фінансові вкладення в його ремонт, фарбування, заміну механічних деталей, які мали значну вартість. Добрий стан автомобіля підтверджено постановою про опис та арешт майна боржника від 17.11.2017 р., в якій вказано, що автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] пошкоджень не має, знаходиться в доброму стані, має зимові шини, знос яких становить 10%. На сьогоднішній день зберігання вказаного автомобіля здійснюється позивачем за адресою [ADDRESS] . Отже, починаючи з 2006 року позивач добросовісно, відкрито, безперервно, без правової підстави володіє рухомим майном, тобто протягом п`яти років, зокрема з вересня 2014 - автомобілем ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , а тому має право ставити питання про набуття права власності на це рухоме майно, а саме автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , рік випуску 2006. З моменту передачі автомобіля та по сьогоднішній день ні [PERSON] , ні будь - яка інша особа жодних вимог ні матеріального, ні фізичного, ні морального характеру до нього, як до боржника, не пред`являла. 29.08.2019 р. до позивача надійшла вимога державного виконавця з Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з вимогою надати до огляду автомобіль марки ЗАЗ 11021, який описано та арештовано постановою № 49353513 від 17.11.2017 р. державним виконавцем Криничанського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Позивач вважає, що його права є порушеними, оскільки він тринадцять років добросовісно, відкрито, безперервно володів автомобілем ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , рік випуску 2006, вкладав в нього власні грошові кошти. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за ним з 16 жовтня 2011 року право власності за набувальною давністю на рухоме майно - автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1187, колір червоний. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 05.11.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1187, колір червоний є [PERSON] . Згідно копії розписки від 15.10.2006 року, [PERSON] , мешканка [ADDRESS] отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 40000,00 грн. у рахунок продажу автомобіля ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] . Зобов`язалась зняти автомобіль з обліку та переоформити на [PERSON] у строк одного тижня. Автомобіль та документи на нього передає [PERSON] у повне його розпорядження. Відповідно до копії постанови державного виконавця Криничанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про опис та арешт майна боржника № ВП4935351 від 17.11.2017 р., накладено арешт на майно боржника [PERSON] , а саме на автомобіль марки ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 1187. Відповідно до вимоги державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.08.2019 р., [PERSON] направлено вимогу про надання для огляду 12.09.2019 р. автомобіля марки ЗАЗ 110217, який описано та арештовано постановою № 49353513 від 17.11.2017 р. державним виконавцем Криничанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. У наданому позивачем висновку про оцінку транспортного засобу від 01.10.2019 р., ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, номер кузова [NUMBER] на дату оцінки складає 10000,00 грн. Також, позивачем надано копії ряду товарних чеків, що свідчать про сплату ним коштів за ремонт транспортного засобу, копія членських книжок позивача як члена автомобільного гаражного кооперативу "Першотравневий-1". Судом також досліджено нотаріально завірені оригінали заяв від 27.11.2019 р. [PERSON] та [PERSON] , в яких свідки підтверджують володіння автомобілем ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER] їхнім колегою по роботі [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Так, стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК). Аналіз змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України дає підстави для висновку, що вимоги про визнання за позивачем права власності на річ (майно) за набувальною давністю можливі за умови доведеності належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами сукупності всіх трьох елементів: добросовісності заволодіння чужим майном, відкритості володіння ним та безперервності володіння протягом встановленого Кодексом строку. Відсутність (недоведеність) одного із названих елементів виключає визнання права власності за набувальною давністю. З матеріалів справи, зокрема з позову, де [PERSON] вказав на укладення усного договору з [PERSON] про передачу у користування та володіння автомобіля, за яким він просить визнати право власності за набувальною давністю, та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , вбачається, що позивач знав, що даний автомобіль належить [PERSON] . Оскільки користуючись автомобілем, який не є його власністю, позивач був обізнаний про власника, його володіння спірним майном не можна вважати добросовісним. Та обставина, що [PERSON] здійснює ремонт автомобіля, постійно ним користується не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю. Тому, в даному випадку не можна вважати володіння рухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, добросовісним, оскільки він точно знав, що володіє автомобілем у якого є власник. Враховуючи викладене суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на автомобіль за набувальною давністю, визначені ст.344 ЦК України, відсутні, а відтак доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed