Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на 1/3 ідеальну частку житлового будинку №\~13, який розташований по вул.\~8-го Березня у с.\~Скаківка Бердичівського району Житомирської області. Скаківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що зазначено у її заяві від 02.10.2015\~р. №\~252 (а.\~с.\~36). Судом з'ясовано, що 27.04.2007\~р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №\~054502 від 28.04.2007\~р. (а.\~с.\~11). Відповідно до заповіту від 16.04.2007\~р. [PERSON] все її майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не було і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла своєму сину [PERSON] (а.\~с.\~12). Таким чином, зважаючи на зміст статей 1216 1218, 1222 та 1223 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, що підтверджується свідоцтвом від 12.08.2015\~р. про право на спадщину за законом (а.\~с.\~32), тобто до [PERSON] перейшли права та обов'язки [PERSON], у тому числі права власності останньої. Між тим, постановою від 12.08.2015\~р. №\~1954/02-31 державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 ідеальну частку житлового будинку №\~13, який розташований по вул.\~8-го Березня у с.\~Скаківка Бердичівського району Житомирської області, оскільки це майно хоча і належало [PERSON] на підставі рішення від 23.11.1982\~р. народного суду Бердичівського району Житомирської області, проте право власності на це майно за нею не зареєстровано (а.\~с.\~13). Судом встановлено, що 1/3 ідеальних часток житлового будинку №\~13, який розташований по вул.\~8-го Березня у с.\~Скаківка Бердичівського району Житомирської області, належала [PERSON], про що зазначено у постанові від 12.08.2015\~р. №\~1954/02-31 державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] та що підтверджується рішенням від 23.11.1982\~р. народного суду Бердичівського району Житомирської області у справі №\~2-262/82 про поділ майна колгоспного двору, яке набрало законної сили 03.12.1982\~р. (а.\~с.\~13, 14). Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На момент набрання рішенням від 23.11.1982\~р. народного суду Бердичівського району Житомирської області у справі №\~2-262/82 законної сили (03.12.1982\~р.) норми законодавства СРСР та Української РСР не передбачали обов'язкової реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином, право власності [PERSON] на 1/3 ідеальну частку житлового будинку №\~13, який розташований по вул.\~8-го Березня у с.\~Скаківка Бердичівського району Житомирської області визнається дійсним, тобто [PERSON] до дня смерті була власником цього майна. Зважаючи на наведене, суд вважає, що до [PERSON] як до спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину, перейшло право власності [PERSON] на 1/3 ідеальну частку житлового будинку №\~13, який розташований по вул.\~8-го Березня у с.\~Скаківка Бердичівського району Житомирської області. Однак, як вказувалось вище, він не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню цього права власності. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Скаківською сільською радою Бердичівського району Житомирської області позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд задовольняє позов.

Outcome: approved