Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Снятинської міської ради про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки крім неї ніхто на право власності не претендує. Однак, при зверненні позивачко до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. На підставі наведеного позивачка просила визнати за нею [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Позивач та його представник подали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали повністю, позов просили задоволити, розгляд справи просили провести у відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що на частку у житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] не претендує, проти задоволення позову не заперечив, справу просив розглядати без його участі. Заступник міського голови Снятинської міської ради подав до суду заяву, у якій зазначив, що міська рада у вирішенні спору за позовом [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок покладається на розсуд суду, розгляд справи просив провести без участі представника міської ради. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, у якій зазначила, що проти задоволення позову [PERSON] заперечує, вказала, що вона як член колгоспного двору має право на 1/4\~ частку у спірному майні, від якої вона не відмовляється та бажає зберегти за собою право власності на неї. Дослідивши матеріали справи, зокрема: Копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; Довідку Першої Снятинської РДНК №2765/02-14 від 28.11.2019; Постанову Першої Снятинської РДНК №2766/02-31 від 28.11.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії;\~ Довідку Вовчківської сільської ради №771 від 14.11.2019 про склад сім`ї у господарстві [ADDRESS] станом на 15.04.1991; Копію Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.1992, а.з. №5; Копії документів, що підтверджують зміну прізвища відповідачем [PERSON] , а саме: копія свідоцтва про народження [PERSON] , де його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , копія довідки про зміну прізвища [PERSON] на « [PERSON] » №18/3-29 від 06.02.2002, копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] »\~\~ суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим, підставним, а тому підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому судом із довідки Вовчківської сільської ради №771 від 14.11.2019 про склад сім`ї встановлено, що господарство [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали [PERSON] , 1949 р.н., який помер [INFO] , [PERSON] , 1955 р.н., [PERSON] , 1974 р.н. та [PERSON] .. Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність», право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, при цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи\~ неповнолітніх\~ та непрацездатних. Таким чином право на частку у колгоспному дворі [ADDRESS] мають усі члени колгоспного двору, отже кожному із членів колгоспного двору належить по 1/4 частки. Враховуючи, що на час смерті [PERSON] , шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.1992, а.з. №5, за [PERSON] , як члена колгоспного двору, збереглося право на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом є його діти, позивачка по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] , та, враховуючи, що [PERSON] відмовився від своєї частки та частки, на яку він має право як спадкоємець, в користь [PERSON] , отже спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] є його донька, позивачка по справі [PERSON] . Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1/4 частки, яка належна їй як члену колгоспного двору, 1/4 частки, яку вона успадкувала після смерті батька та 1/4 частки, належна [PERSON] , як члену колгоспного двору, від якої останній відмовився в користь позивачки. При цьому за відповідачкою [PERSON] зберігається її право на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення, а саме: за [PERSON] слід визнати право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного, ст.ст. 321, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed