Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між банком та відповідачем [PERSON], як позичальником, був укладений кредитний договір № 212/06, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 200 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 13 серпня 2012 року. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, пені за прострочення платежів та штрафу. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 246 577, 75 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомленим у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 14 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON], як позичальником, був укладений кредитний договір № 212/06, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 200 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 13 серпня 2012 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати погашення заборгованості. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні грошові кошти, у розмірі встановленому кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки та розпискою про отримання коштів. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 19 вересня 2014 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі у розмірі 246 577, 75 грн., яка складається з наступного: 142 997, 18 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 66 462, 49 грн. - заборгованість по відсоткам; 24 166, 52 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту; 12 951, 55 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення відсотків. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 465, 78 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved