Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2003 року, є власником житлового будинку [ADDRESS]. Крім нього, з 18.05.2006 року, в будинку зареєстрований відповідач, але з 2014 року і по теперішній час він у спірному будинку не мешкає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні. Позивач у судове засідання не з'явивлась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомида заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, будучи надежним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні вимоги містяться і в ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України. Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 03 грудня 2003 року за реєстровим номером [NUMBER], житловий будинок [ADDRESS], належить - [PERSON], позивачу по справі (а.с.9, 10). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 20 червня 2003 року відділом РАЦС Харківського районного управління юстиції Харківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20 червня 2003 року, про що був зроблений відповідний актовий запис №272 (а.с.8). Як вбачається з інформації виконкому Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 19 січня 2017 року та домової книги на житловий будинок [ADDRESS], в будинку зареєстровані [PERSON] - позивач по справі, [PERSON] - відповідач та їх син - [PERSON] (а.с.4-7). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у спірному житловому будинкі. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України,

Outcome: approved