Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), мотивучи позом тим, що 10 жовтня 2017 року між ПАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.120701, а саме автомобіля "CITROEN", державний номерний знак [NUMBER] . 10 січня 2018 року в м.Запоріжжя по вул.Космічна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «CITROEN», під керуванням [PERSON] та автомобіля "MERCEDES", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якого застрахований автомобіль отримав пошкодження. Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 25.01.2018 року у справі №151/65/18 відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі страхового акта, розрахунку суми страхового відшодування до нього, рахунку-фактури №2029/1 від 29.01.2018 року та акта виконаних робіт №2029/1 від 06.06.2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в загальному розмірі 108 799,92 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №12195 від 15.02.2018 року та №17270 від 12.06.2018 року. При зверненні до страхової компанії відповідача АТ "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування, виплата була здійснена в межах ліміту відповідальності, а саме : у розмірі 87 851,47 грн, залишилась несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та суми франшизи, в сумі 20 948,45 грн. Відповідачу було направлено претензію № 1291320 від 06.12.2019 щодо виплати вказаної суми, однак до теперішного часу сума страхового відшкодування відповідачем не погашена, тому просять стягнути з відповідача на їхню користь вищевказану суму в розмірі 20 948,45 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн , який сплачено позивачем при подачі до суду позовної заяви. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Усенко Анатолій Миколайович не з`явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся без вручення адресату, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою, але згідно відповіді на запит про зареєстроване місце проживання Чечельницька селищна рада Чечельницького району Вінницької області повідомила, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , куди і надсилалась повістка. 23.11.2020 року відповідач [PERSON] про час, дату та місце наступного судового засідання на 08.12.2020 р. повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Частиною 11 статті 128 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких підстав відповідач [PERSON] вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. У п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено в ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «CITROEN», державний номерний знак [NUMBER] серія [NUMBER] . 10 січня 2018 року в м.Запоріжжя по вул.Космічна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "CITROEN", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля "MERCEDES", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого застрахований автомобіль "CITROEN" отримав пошкодження. Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 25.01.2018 року у справі №151/65/18 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 10.01.2018 року власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО. Як встановлено судом, страховик - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшодування до нього та виходячи з рахунку-фактури №2029/1 від 29.01.2018 року та акту виконаних робіт №2029/1 від 06.06.2018 року виплатила страхове відшкодування на користь страхувальника в розмірі 108 799,92 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 12195 від 15.02.2018 року та №17270 від 12.06.2018 року. Як вбачається з листа страхової компанії відповідача ПАТ "СГ "ТАС" № Г1400/8084 від 19.11.2019 року скерованого на адресу позивача, ними прийнято рішення про перерахування позивачу суми страхового відшкодування в сумі 87851,47 грн на реквізити, вказані в регресній вимозі, тобто залишалася невідшкодованою різниця в розмірі 20 948,45 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи 06.12.2019 року позивачем на адресу відповідача було скеровано притензію щодо відшкодування не погашеної суми шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 20 948,45 грн, що підтверджується повідомленням про вручення, однак така залишилась поза увагою відповідача. Тому до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" в порядку суброгації перейшло право вимоги, яке страхувальник, який одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, враховуючи вчинені страховою компанією в порядку ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дії по виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, з відповідача, який є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути на користь позивача у порядку суброгації непогашену суму витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням № 43657 від 09.07.2020 року.

Outcome: approved