Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н від 05.05.2015 року відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів, у зв`язку із цим, станом на 18.02.2019 року утворилась заборгованість в сумі 34991,88 грн. Позивач просить стягнути указану заборгованість та понесені ним судові витрати по справі. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 22.03.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 10.04.2019 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 17.05.2019 року за клопотанням відповідача здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.06.2019 року. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 06.06.2019 року за клопотанням представника позивача оголошено перерву у підготовчу судовому засіданні по вказаній справі до 26.06.2019 року. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 26.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14.05.2019 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначила, що позов банку щодо неї є необґрунтованим. Стверджує, що вона погасила отриманий кредит повністю, позивачем не надано суду документів, які підтверджували наявність або відсутність її заборгованості перед банком, крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 20.06.2019 року від позивача АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач просить врахувати дану відповідь і задоволити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки звернення до суду було в межах строку позовної давності. Крім того, при укладенні договору сторонами були досягнуті всі істотні умови договору, а тому його виконання є обов`язковим. 15.07.2019 року відповідачем в особі представника [PERSON] надіслано заперечення на відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що вказана відповідь на відзив не спростовує факту, що відповідачем не підписувалися будь-які документи, крім анкети-заяви від 05.05.2015 року. Просить відмовити у позові у повному обсязі. Представник позивача - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання з`явився, позов підтримав та надав уточнений розрахунок заборгованості згідно банківських виписок по карті [PERSON] . Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 05.05.2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання відповідачем заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 9). АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ та витягом із Статуту (а. с. 28-32). Згідно довідки наданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки, зокрема № [NUMBER] , термін дії до 11/19 (а. с. 45). [PERSON] користувалась зазначеною платіжною карткою, здійснювала платежі, що підтверджується випискою за період з 01.01.1999 року по 25.03.2019 року (а. с. 48-50). Відповідно до наданого в судовому засіданні представником позивача [PERSON] розрахунку заборгованості згідно банківських виписок по карті [NUMBER] вбачається, що [PERSON] було здійснено витрат по указаній картці на суму 13750,78 грн., надходжень 13527,49 грн., відсотків 21927,60 грн., пені 9356,08 грн., залишок після операції 31506,97 грн. З указаним розрахунком суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. У анкеті-заяві відповідача від 10.04.2015 року процентна ставка і комісія не зазначені; крім того, у цій Заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками, пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафи (фіксована частина та процентна складова). Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, а також, ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17). За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми неустойки. Також, як вбачається із виписки за період з 01.01.1999 року по 25.03.2019 року (а. с. 48-50) та розрахунках заборгованості наданих позивачем (а. с. 5-8, 165-167) до тіла кредиту зараховувалася сума по договору «Страхування кредитного ліміту», однак суду не надано доказів укладання такого договору. Посилання представника позивача у судовому засіданні, що страхування кредитного ліміту передбачено Умови та Правила надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства, з підстав зазначених вище. Судом встановлено, що позивач отримала кредитних коштів у сумі 13311,43 грн., на погашення кредиту сплатила 13527,49 грн. За таких обставин, у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість за тілом кредиту, тому у задоволені позову слід відмовити. На підставі ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054-1056-1 ЦК України,

Outcome: dismissed