Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, покликаючись на те, що відповідач з 01 грудня 2007 року по 30 вересня 2009 року нарахував йому 5645,73 грн. за послуги з теплопостачання та за період з 01 грудня 2007 року по 01 грудня 2010 року 5882,03 грн. Враховуючи, що у його квартирі встановлений лічильник теплової енергії,між ним та відповідачем відсутній договір, в незалежності від показання лічильника надається 100,00% знижка плати на всіх осіб, що проживають у квартирі. Оскільки дані суми нараховані без необхідної інформації, просить стягнути 11527,00 грн. майнової шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила пояснивши, що позивач не довів, що діями відповідача йому заподіяна майнова шкода. Моральна шкода позивачем не доведена взагалі. Позивачем не надано доказів завдання йому майнових збитків та моральної шкоди відповідачем. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 лютого 2010 року у справі за позовом ЛМКР «Львівтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Будинкоуправління №2 КЕВ м. Львова про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, зустрічним позовом [PERSON] до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про скасування нарахованої заборгованості стягнено з [PERSON], [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 5645,73 грн. та рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05 травня 2011 року у справі за позовом ЛМКР «Львівтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання стягнено з [PERSON], [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 5882,03 грн. /а.с. 69-72/ У відповідності до п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» №25-447 від 13 лютого 2014 року нарахування кількості та вартості спожитих послуг з теплопостачання проводяться ЛМКП «Львівтеплоенерго» на законних підставах, виходячи із показів загально будинкового лічильника на опалення, встановлення тарифів та норм витрат теплової енергії на одну особу в місяць, а також враховуються надані [PERSON] чинним законодавством пільги. /а.с. 18-20/ В судовому засіданні позивач зазначив, що вказані суми ним оплачені, що також стверджується квитанціями №9 від 05 серпня 2013 року та №10 від 05 серпня 2013 року, згідно яких [PERSON] сплатила на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго» 5882,03 грн. та 5645,73 грн., а тому на переконання суду, зазначені суми у розмірі 5882,03 грн. та 5645,73 грн. не можуть вважатися шкодою завданою позивачу діями відповідача. /а.с. 36/ А також позивачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення будь-яких дій зі сторони відповідача, які б завдали майнової шкоди позивачу, недоведені природа та час завдання позивачу майнової шкоди, не доведені обставини заподіяння шкоди саме відповідачем, його діями або бездіяльністю. Отже, як встановлено у судовому засіданні діями або бездіяльністю відповідача не заподіяно позивачу жодної майнової, а відтак і моральної шкоди, оскільки відсутня шкода та вина відповідача перед позивачем, позивач не обґрунтував моральної шкоди, не довів наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач та його представник, під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed