Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить зобов»язати ФОП [PERSON] у чотирнадцятиденний строк вилучити кухонний гарнітур з її місця мешкання та повернути їй сплачену за нього грошові кошти в сумі 6 950 грн. і стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду в сумі 2 000 грн. Вимоги мотивує тим, що 06 серпня 2014 року з ФОП [PERSON] уклала договір про виготовлення кухонних меблів, при цьому останній передала завдаток в сумі 3 500 грн. Відповідач гарантував якісну роботу проданого товару протягом одного місяця. Кухонні меблі їй вчасно були доставлені у зібраному вигляді, від монтажу вона відмовилася та сплатила решту частину грошей в сумі 3 450 грн. Під час монтажу вона виявила невідповідність деяких частин меблів до всього гарнітуру. У зв»язку з цим вона звернулася до відповідача з вимогою про безоплатне усунення недоліків в чому їй у неодноразових телефонних розмовах було відмовлено. На адресу ФОП [PERSON] вона також надсилала письмову заяву. Незаконними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала через порушення її прав. В судовому засіданні позивачка підтримали позов та викладені у заяві обставини, додатково пояснила, що в позові допущено описку, оскільки фактично кухню їй привезли у розібраному вигляді у картонних ящиках у кількості замовлених тумб. На наступний день почали складати меблі, тоді ж виявилося, що дверей до кухні не має та по розмірах доставлені частини не відповідають її замовленню. Після цього вона відразу почала телефонувати відповідачу, їй два тижні лише обіцяли улагодити питання, однак недоліки кухні не усунули, тому вимушена була звертатися до слідчого. На даний час підприємство відповідача закрите, на зв»язок з ним вийти неможливо, телефони не відповідають. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв"язку з чим суд, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами 06 серпня 2014 року було укладено договір, відповідно до умов якого ФОП [PERSON], як виконавець, зобов»язувалася виконати роботи по виготовленню та доставці меблевих виробів для кухні, а позивачка, як замовник, оплатити їх вартість у розмірі 6 950 грн. (надалі по тексту - договір, а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За повідомленням позивачки, відповідно до умов договору нею було сплачено завдаток в сумі 3 500 грн.; меблі у розібраному вигляді, як вона і замовляла, були доставлені їй вчасно, при цьому під час доставки вона сплатила решту суми 3 450 грн. В подальшому з»ясувалося, що двері до кухонних меблів були відсутні та доставлені частини меблевого виробу не відповідають розмірам її замовлення. Частинами 1, 2 ст. 872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За заявленими вимогами позивачка просить зобов»язати відповідача у чотирнадцятиденний строк вилучити кухонний гарнітур з її місця мешкання та повернути їй сплачені за меблеві вироби грошові кошти в сумі 6 950 грн. Права споживача щодо порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) визначено ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до частин 3, 4 якої у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи та реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Отже, за вимогами закону, повернення сплачених коштів за вироби можливо при розірванні договору та лише у разі наявності істотних недоліків товару, які виникли з вини продавця (виконавця) товару. Проте на підвердження вимог позивачкою не було заявлено щодо доказів та не надано суду будь-яких доказів про невідповідність доставлених кухонних меблевих виробів розмірам її замовлення за укладеним договором та надання відповідачем неповного комплекту меблів. Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна та зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуюючи зазначене, позов в частині вимог про зобов»язання відповідача вилучити з помешкання позивачки кухонний гарнітур та повернути за нього кошти задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз»яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду на зазначене та беручи до уваги предмет спору, суд також не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивачка не надала суду будь-яких доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань діями відповідача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed