Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою звернувся [PERSON] про визнання недійсним договору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.03.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, у валюті, обумовленій в цьому договорі, в розмірі 880\~000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Строком функціонування кредитної лінії було визначено з 03.03.2008 року по 02.03.2018 року. Позивач зазначав, що 13.03.2009 року на забезпечення виконання грошових зобов`язань, між банком, [PERSON] та нібито [PERSON] було укладено договір поруки № 73/1/3, згідно пункту 1.2. якого сторони цього договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 73 від 03.03.2008 року, із змінами та доповненнями внесеними згідно додаткових угод № 1 від 28.07.2008 року, №2 від 26.02.2009 року, № 3 від 17.02.2009 та № 1 про внесення змін від 13.03.2009 року, в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. [PERSON] у позовній заяві вказав, що не підписував оспорюваного договору поруки та не уповноважував жодних осіб на підписання такого договору, а відтак договір є недійсним та таким, що укладений за відсутності волевиявлення позивача у справі. Також позивач зазначив, що підпис на договорі є підробленим, не відповідає внутрішній волі та порушує його права. Ухвалою Рівненського міського суду від 14 грудня 2018 року було відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору. Ухвалою Рівненського міського суду від 21 лютого 2019 року було призначено у цивільній справі №569/22557/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», [PERSON] про визнання недійсними договору - судову почеркознавчу експертизу (а.с. 43,44). 26 квітня 2019 року експертом Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено висновок №1.1-59/19 за результатами судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у цивільній справі № 569/22557/18. Представник позивача до судового засідання подав клопотання про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи, оскільки вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи №1.1-49/19від 26.04.2019 року викликає сумніви у його повноті та належності, оскільки значна частина документів наданих для експертного дослідження не була використана судовим експертом\~при проведенні дослідження та надання відповідного висновку, відтак, просить призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:Чи виконаний на договорі поруки від 13.03.2009 року № 73/1/3,що укладений між ПАТ «Креді Агріколь Банк», [PERSON] та [PERSON] підпис [PERSON] , або іншою особою? Ухвалою Рівненського міського суду від 13 червня 2019 року було призначено у цивільній справі №569/22557/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», [PERSON] про визнання недійсними договору повторну судову почеркознавчу експертизу (а.с. 79, 80). Ухвалою Рівненського міського суду від 28 грудня 2019 року залучено до участі у цивільній справі № 569/22557/18 правонаступника акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (а.с. 120, 121). Оскільки повторна судова почеркознавча експертиза не була \~виконана через не проведення її оплати, оскільки позивач перебував за межами України, ухвалою Рівненського міського суду від 11 лютого 2020 року судом суд призначено повторну почеркознавчу експертизу (а.с. 127-129). Ухвалою Рівненського міського суду 13 квітня 2020 року було відновлено провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити, вказавши, що позивач намагається уникнути від виконання взятих на себе обов`язків, шляхом зловживання та надання недостовірних фактів. Посилання позивача на те, що він не підписував договір поруки є безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу суду, оскільки не підтверджується жодним доказом(висновками почеркознавчої експертизи). Крім того, просив застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин. Одночасно просить розгляд справи проводити за відсутності представника. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» як правонаступник ПАТ «Креді\~Агріколь Банк» до суду не з`явився. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73. 13.03.2009 року на забезпечення виконання грошових зобов`язань, між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 73/1/3. Згідно частини другої\~статті 207 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Відповідно до частини першої\~статті 218 ЦК України\~недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У частинах першій, другій\~статті 547 ЦК України\~передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми правочину про забезпечення виконання зобов`язання є його нікчемність. Згідно висновку експерта № 8112 судово почеркознавчої експертизи від 26.03.2020 року судом встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Поручитель [PERSON] » в договорі поруки №73/1/3 від 13 березня 2009 року м. Рівне між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступник з 03.03.2008 року ПАТ «Креді Агріколь Банк»), [PERSON] та [PERSON] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 140-146). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.\~За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті\~15,\~16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом,\~тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.\~За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Оскільки недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у випадку недодержання письмової форми встановлена законом і цей правочин є нікчемним, а тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав. В такому разі, судом встановлено, що договір поруки № 73/1/3 від 13 березня 2009 року є не укладеним в силу закону. Представник Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. В даному випадку, суд відмовляє у позові, оскільки позовна вимога про визнання правочину недійсним не є належним способом захисту прав, що є самостійною підставою, а тому заява про відмову у позові у зв`язку із пропуском строку, задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених при зверненні до суду.

Outcome: dismissed