Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внслідок вчинення правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що КП «Чугуївтепло» створене 01 липня 2008 року відповідно рішення XLIII сесії V скликання з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні тепловою енергією, гарячою водою та іншою продукцією. Підприємство здійснює свою діяльність згідно зі статутом затвердженим рішенням XLIII cecії Чугуївської міської ради V скликання за № 1414-V від 27 травня 2008 року та зареєстрованим виконавчим комітетом Чугуївської міської ради 03 червня 2008 року за № 14791020000028351 і на підставі розроблених ним планів економічного та соціального розвитку. Згідно із статутом засновником підприємства є Чугуївська міська рада, основною метою створення підприємства є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні тепловою енергією. Майно, закріплене за підприємством, є комунальною власністю і належить йому на праві повного господарського відання. Підприємство має право здійснювати всі дії, пов`язані з рухом основних фондів, а також передачу в оренду та списання основних фондів згідно з чинним законодавством. На підставі наказу № 1 від 01 липня 2008 року відповідача призначено на посаду начальника дільниці № 2. Відповідач зобов`язаний був здійснювати керівництво виробничо-господарської діяльності дільниці; своєчасно підготовлювати виробництво, забезпечувати розстановку робочих та бригад, контролювати дотримання технологічних процесів, оперативно виявляти та усувати причини їх порушення; перевіряти якість виконаних робіт, здійснювати заходи по попередженню браку та підвищувати якість виробництва; приймати участь в прийомі виконаних робіт по реконструкції дільниці, ремонту технологічного обладнання, механізмів та автоматизації процесів та ручних робіт; забезпечувати виконання робочими норм виробітки, привальне використання виробничого обладнання, рівномірну роботу ввіреної дільниці; забезпечувати технічно правильну експлуатацію обладнання інженерних споруд та пристроїв, виконання графіків їх обслуговування та ремонту, безпечні та здорові умови праці; слідкувати за справним станом та правильною експлуатацією обладнання, захисних пристроїв, огорож, а також засобів сигналізації та автоматизації; по закінченню робіт слідкувати за правильністю прийому-передачі обладнання та робочих місць змінами робочого персоналу та відключенням обладнання; раціонально та ефективно організовувати працю на робочому місця, відповідно до вимог п. 2.1, 2.4, 2,6, 2.7, 2.9, 2.24, 2.27, 2,37, 2.42 посадової інструкції начальника дільниці № 2 КП «Чугуївтепло» затвердженої директором підприємства Аляб`євим С.Г. від 10 вересня 2008 року. 01 липня 2008 року між КП «Чугуївтепло» в особі директора Чорного М. А. та відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого останній приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, розташованих на ділянці № 2 та зобов`язується вживати заходів до запобігання шкоди; своєчасно інформувати адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню зберіганню ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати та надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші обліки про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. 11.08.2008 року відповідач прийняв ввірені йому підприємством матеріальні цінності серед переліку основних засобів рахувалась інженерна споруда - «Теплотраса № 2», яка призначена для опалення м. Чугуєва, яка розташовувалась від «ЧЗТА» до «Авіогородка-2», що підтверджується Актами приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних цінностей №1, №2, №3. У лютому 2009 року відповідач [PERSON] звернувся до правоохоронних органів по факту крадіжки невідомими особами майна, яке належить КП «Чугуївтепло». Результатом звернення є порушена по факту крадіжки кримінальна справа №91090030 за ознаками складу злочину передбаченого ст..185 ч.2 КК України. Відповідач діючи всупереч своїм службовим обов`язкам та керівних документів, неналежно віднісся до своїх службових обов`язків, а саме - не проводив своєчасні огляди ввіреного майна, не повідомляв керівництво КП «Чугуївтепло» про можливі факти розкрадання, обходи території на якій знаходиться ввірені матеріальні цінності не робив, належної охорони товарно-матеріальних цінностей не забезпечив, що сприяло розкраданню і не повернення коштів підприємству на загальну суму 112190,40 грн. Згідно наказу №56-к від 24.06.10 року 24.06.10 року відповідач був звільнений з посади начальника дільниці № 2 КП «Чугуївтепло». Позивач просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 112190,40 грн. Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов не визнає, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. В змісті відзиву відповідач посилається на лист ВССУ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» від 27.09.2012 №10-1389/0/4-12 в якому зазначено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності, за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ч. 1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить працівник до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Згідно правового висновку ВСУ від 25.04.2012р. у справі №6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. У відзиві Відповідач також зазначає, що згідно абзацу 17 п. 8 Постанови пленуму ВССУ № 12 від 11 грудня 2015 р., вказано на те, що судам при розгляді справ про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією про взяття на себе повної матеріальної відповідальності, потрібно перевіряти відповідність посади відповідача, працівника, Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Свою позицію відповідач підтверджує судовою практикою, з наведенням переліку прийнятих судових рішень. Під час розгляду справи представник позивача направив через канцелярію суду клопотання від 12.03.19 року про розгляд справи у порядку спрощеного провадження.(а.с.46). Проти заявленого клопотання відповідач не заперечує про, що надав через канцелярію суду заяву в змісті якої зазначив про те, що не заперечує проти задоволення клопотання позивача, щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження. (а.с. 51). Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засдіання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що він просить відмовити в задоволенні позовних вимог по тим підставам, які зазначені в відзиві (а.с. 52). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно рішення XLIII сесії V скликання 27 травня 2008 року створене КП «Чугуївтепло» з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні тепловою енергією, гарячою водою та іншою продукцією. (а.с. 4). Підприємство здійснює свою діяльність згідно зі статутом затвердженим рішенням XLIII cecії Чугуївської міської ради V скликання за № 1414-V від 27 травня 2008 року та зареєстрованим виконавчим комітетом Чугуївської міської ради 03 червня 2008 року за № 14791020000028351 (а.с. 5-11). Згідно із статутом засновником підприємства є Чугуївська міська рада, основною метою створення підприємства є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні тепловою енергією. Майно, закріплене за підприємством, є комунальною власністю і належить йому на праві повного господарського відання. Підприємство має право здійснювати всі дії, пов`язані з рухом основних фондів, а також передачу в оренду та списання основних фондів згідно з чинним законодавством. Наказом директора КП «Чугуївтепло» № 1 від 01 липня 2008 року відповідача призначено на посаду начальника дільниці № 2 (а.с.22). Відповідно до вимог п. 2.1, 2.4, 2,6, 2.7, 2.9, 2.24, 2.27, 2,37, 2.42 посадової інструкції начальника дільниці № 2 КП «Чугуївтепло» затвердженої директором підприємства Аляб`євим С.Г. від 10 вересня 2008 року в обов`язки Начальника дільниці №2 входило здійснювати керівництво виробничо-господарської діяльності дільниці; своєчасно підготовлювати виробництво, забезпечувати розстановку робочих та бригад, контролювати дотримання технологічних процесів, оперативно виявляти та усувати причини їх порушення; перевіряти якість виконаних робіт, здійснювати заходи по попередженню браку та підвищувати якість виробництва; приймати участь в прийомі виконаних робіт по реконструкції дільниці, ремонту технологічного обладнання, механізмів та автоматизації процесів та ручних робіт; забезпечувати виконання робочими норм виробітки, привальне використання виробничого обладнання, рівномірну роботу ввіреної дільниці; забезпечувати технічно правильну експлуатацію обладнання інженерних споруд та пристроїв, виконання графіків їх обслуговування та ремонту, безпечні та здорові умови праці; слідкувати за справним станом та правильною експлуатацією обладнання, захисних пристроїв, огорож, а також засобів сигналізації та автоматизації; по закінченню робіт слідкувати за правильністю прийому-передачі обладнання та робочих місць змінами робочого персоналу та відключенням обладнання; раціонально та ефективно організовувати працю на робочому місця (а.с.13-16). 01 липня 2008 року між КП «Чугуївтепло» в особі директора Чорного М. А. та відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.21). 11.08.2008 року відповідач прийняв ввірені йому підприємством матеріальні цінності серед переліку основних засобів рахувалась інженерна споруда - «Теплотраса № 2», яка призначена для опалення м. Чугуєва, яка розташовувалась від «ЧЗТА» до «Авіогородка-2», що підтверджується Актами приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних цінностей №1, №2, №3. (а.с.17,18,19). У лютому 2009 року відповідач [PERSON] звернувся до правоохоронних органів по факту крадіжки невідомими особами майна, яке належить КП «Чугуївтепло» (а.с.45). Результатом звернення є порушена по факту крадіжки кримінальна справа №91090030 за ознаками складу злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України. (а.с.20). 24.06.10 року відповідач був звільнений з посади начальника дільниці № 2 КП «Чугуївтепло» згідно наказу №56-к від 24.06.10 року. (а.с.22). За результатом дослідження доказів наявних в матеріалах справи суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Межі матеріальної відповідальності працівників диференціюються залежно від форми вини працівника, характеру допущеного ним порушення обов`язків, виду майна, якому заподіяна шкода, і трудової функції, що виконуються працівником. Пунктом 3 постанови № 14 від 29 грудня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що у відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди проводиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяно шкоду підприємству. При розгляді справи необхідно з"ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функціїї працівника обов"язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які б забезпечували схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. КЗпП України передбачає два види матеріальної відповідальності: обмежену (ст. ст.132, 133 КЗпП України) й повну (ст. 134 КЗпП України). Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст.135-1 КЗпП України встановлено, що перелік посад та робіт, а також, що типовий договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками від 29.12.1992 року № 14, при розгляді справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей переданих йому для зберігання або інших цілей ( п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст.135-1 може бути укладено такий договір та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність. У правовому висновку Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Судом встановлено, що з 01 липня 2008 року по 24 червня 2010 року відповідач [PERSON] працював на посаді начальника дільниці №2, з яким КП «Чугуївтепло» уклало договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.21). Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Правовим висновком ВСУ від 25.04.2012р. у справі №6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Згідно листа ВССУ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» від 27.09.2012 №10-1389/0/4-12 зазначено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності, за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ч. 1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить працівник до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. В матеріалах справи відсутні докази того, що посада яку обіймав відповідач, входить до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Суд приходить до висновку про те, що укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальность не має правового значення в межах заявлених позовних, вимог, оскільки посада відповідача не входить до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Частина 3 статті 12 ЦПК України та частина 1 статті 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем надано до суду копії службової записки і заяви про повідомлення керівництва підприємства «Чугуївтепло» про факти крадіжки «ТМЦ - участків Теплотраси», що свідчить про дотримання вимог посадової інструкції і виконання службових обов`язків начальника дільниці, а також особисте звернення відповідача до правоохоронних органів про повідомлення про крадіжку ( а.с.44-45), таким чином зазначене позивачем, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. За встановлених обставин судом не встановлено будь-яких випадків повної матеріальної відповідальності, передбачених ст. 134 КЗпП України, та підстав покладення на відповідача за заподіяну ним шкоду обмеженої матеріальної відповідальності. Тому у задоволенні позовних вимог КП «Чугуївтепло» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіянного внаслідок вчиненого правопорушення слід відмовити.

Outcome: dismissed