Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.07.2008 року про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею будинку в [ADDRESS] . Згідно рішення №30 Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2014р. їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га за рахунок земель, якими вона користується, що розташована за адресою [ADDRESS] . Але рішенням №РВ-0500057372014 їй було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 17.12.2014 року. У висновку щодо перевірки електронного документу зазначено, що необхідно усунути перетин земельної ділянки 0520685203:03:002:0124 та земельною ділянкою [PERSON] , [ADDRESS] . Протягом 2014-2015 років відбувались судові розгляди в Вінницькому окружному адміністративному суді з приводу знесення самовільно побудованої будівлі [PERSON] за позовом ДАБК у Вінницькій області. Позивач, вказує, що приймала участь у даній справі в якості третьої особи на боці позивача, справа №502/3826/14-а. В рамках розгляду цієї адміністративної справи, адвокатом Глівінською С.Й. був здійснений адвокатський запит до ПП «Глобус» та отримано технічну документацію із землеустрою [PERSON] . В даній технічній документації міститься рішення Писарівської сільської ради 13 сесії 3 скликання від 28.07.2000 року, згідно якого передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в межах [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд 0,10 га. За висновком відділу архітектури та містобудування Вінницького району щодо сервітутів та наявних обмежень на використання земельної ділянки №6077 від 2007 року - наявні обмеження та сервітути на використання даної земельної ділянки площею 0,10 га, належної гр. [PERSON] - відсутні. Але не зважаючи на перетин, Писарівська сільська рада Рішенням від 22 липня 2008 року на 19 сесії 5 скликання затвердила технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] на 0,12 га та вказала - видати державні акти на право приватної власності на земельну ділянку гр.. [PERSON] в межах с. Писарівка, загальною площею 0,12 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га. Позивачка вважає рішення ради від 22 липня 2008 року на 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно суттєво порушує її права. Позивачка вказує, що свій підпис у Абрисі зовнішніх меж не ставила, а з своїм чоловіком [PERSON] розведена. З огляду на це, рішення сільською ради підлягає визнанню недійсним, як і державний акт виданий на підставі даного рішення. Крім того, зазначила, що [PERSON] свідомо почала та продовжувала будівництво без дозвільних документів гаражу, який значно відрізнявся від розмірів попереднього гаражу, оскільки його габаритні розміри були збільшені і конфігурація змінена, що в кінцевому результаті набуло вигляду цілого будинку. Даний гараж (будинок) знаходиться прямо на межі земельних ділянок сторін та частково заступає на територію позивача. Будівництво будинку проведено з грубим порушенням Державних будівельних норм, що не заперечується самим відповідачем. Доказом цього є наявність чинних приписів та постанов про адміністративне правопорушення. [PERSON] чітко знала про те, що їй заборонено виконувати будівельні роботи, але незважаючи на це умисно продовжувала їх проводити. Зазначає, що в зв`язку із початком проведення будівельних робіт, [PERSON] був зруйнований належний позивачки сарай, який примикав стіною до їхнього старого гаражу та знаходився на території позивачки. Дії [PERSON] вона розцінює, як відверте знищення належного нерухомого майна. [PERSON] були вчинені доступні їй заходи щодо фіксації своєї вимоги до [PERSON] усунути порушення її прав та інтересів, а саме був спрямований до [PERSON] лист 04.06.2015р. з проханням привести до ладу своє будівництво шляхом усунення порушень або знести за власний рахунок в зв`язку із тим, що самочинна забудова проходить прямо на межі земельних ділянок і заступає на земельну ділянку, належну [PERSON] . Відповідь на даний лист досі [PERSON] не надала. Також [PERSON] була подана заява до Писарівської сільської ради з проханням вчинити заходи впливу на [PERSON] щодо приведення свого самочинно збудованого будинку у належний стан або знести його за власний рахунок. Писарівська сільська рада надала позивачці відповідь №Г-19 від 26.06.2015 року про те, що працівники сільської ради неодноразово намагалися поспілкуватися з гр. [PERSON] , однак на телефонні дзвінки вона не відповідає. [PERSON] побудувала будівлю - гараж (будинок) без відповідних дозвільних і документів, порушуючи норми ДБН. В зв`язку з вказаним, позивачка була змушена звернутися до суду з позовом на захист своїх прав та законних інтересів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Глівінська С.Й. та представник позивачки - [PERSON] - позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин та в межах заявленого за змістом позову. Суду показали, що позивачка не має можливості завершити приватизацію своєї земельної ділянки, так як існує перетин земельних ділянок її та [PERSON] Відповідачка ігнорує її вимоги знести самовільно збудовану споруду, яка є не гаражем, а цілим житловим будинком, але ніякої реакції з боку [PERSON] не наступило. Межи земельних ділянок проходили по старим спорудам, та зрізаним деревам, але межові знаки було порушено та частково знищено, новий гараж не відповідає розмірам та конфігураціям и не має необхідного відступу від межи. Просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Путілін Є.В. позовні вимоги не визнав повністю та суду показав, що стороною позивачки не доведено факт захвату земельної ділянки саме стороною відповідачки. В задоволенні позову просить відмовити, суду показав, що межи ніколи належним чином не закріплювалися. За проектом, позивачці визначено земельну ділянку, яка є за розміром більшою ніж зазначено в рішення сільської ради про передачу їй земельної ділянки в порядку приватизації. Позивачкою не доведено ні факту перетину, ні факту захвату землі, заміри експертом проводилися з її слів, а не на підставі землевпорядної документації, яка в неї відсутня. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. За ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. При цьому, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею будинку в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-179 (т. 1 а.с.122-125, 207, 208, 209). Згідно рішення №30 Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2014р. позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га за рахунок земель, якими вона користується, що розташована за адресою [ADDRESS] (т. 1, а.с. 10). Рішенням №РВ-0500057372014 було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 17.12.2014 року. У висновку щодо перевірки електронного документу зазначено, що необхідно усунути перетин земельної ділянки 0520685203:03:002:0124 та земельною ділянкою [PERSON] , [ADDRESS] (т.1,а.с. 8,9). При цьому, розмір земельної ділянки, у внесенні відомостей щодо якої до Державного земельного кадастру було відмовлено визначено в 0,1958 га., хоча згідно рішення сільської ради, надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки розміром 0,18 га. (а.с.100 т.1). Відповідно до акту від 08.12.2014 року вбачається, що [PERSON] відмовилася підписати акт погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] саме розміром 0,1958 га (т.1,а.с. 11). Як вбачається з акту від 0611.2014 року, складеного в складі комісії Писарівського сільського голови Аносової Т.О. та землевпорядника Балтак М.Ф., в присутності [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . При обстеженні виявлено, що в [PERSON] земельна ділянка приватизована та її площа становить 0,1210 га. Земельна ділянка [PERSON] не приватизована на даний час, та перебуває в процесі приватизації, згідно земельної кадастрової книги площа становить 0,18 га. Щодо будівель, то на земельній ділянці гр. [PERSON] побудований гараж, який не відповідає ДБН, згідно яких відстань від бічної межі ділянки від найбільшої виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. Фактично він прибудований впритул до межі земельної ділянки [PERSON] (т. 1 а.с.14). Аналогічний акт був складений також і 14.04.2016 року, яким констатовано факт порушення будівництва гаража [PERSON]. Однак, щодо вирішення питання про незаконно збудованої будівлі (гаражу) та самозахвату землі, рекомендовано [PERSON] та [PERSON] звернутися до суду (т. 1 а.с.15). Комісією в складі Писарівського сільського голови Аносової Т.О. та землевпорядника [PERSON], згідно повторної заяви [PERSON] 17.11.2014 року, провели аналіз розташування будівлі (гаража) гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту, будівля гаражу побудована на приватизованій земельній ділянці [PERSON] , але з порушенням які вказані в акті від 06.11.2014 року (т.1 а.с. 12). Адвокатом Глівінською С.Й. був здійснений адвокатський запит до ПП «Глобус» та отримано технічну документацію із землеустрою [PERSON] (т. 1 а.с.16). В даній технічній документації міститься рішення Писарівської сільської ради 13 сесії 3 скликання від 28.07.2000 року, згідно якого передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку в межах [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд 0,10 га. (т. 1, а.с. 17-24). Висновок відділу архітектури та містобудування Вінницького району про сервітути та наявні обмеження на використання земельної ділянки №6077 від 2007 року зазначає, що наявні обмеження та сервітути на використання даної земельної ділянки площею 0,10 га, належної гр.. [PERSON] відсутні (т. 1, а.с.25). Управління земельних ресурсів у Вінницькому районі Вінницької області у своєму висновку про наявні обмеження на використання земельної ділянки розглянув матеріали передачі у власність земельної ділянки громадянки [PERSON] 0,10 га. та спеціальних обмежень та використання земельної ділянки не виявив (т. 1, а.с. 26). Писарівська сільська рада Рішенням від 22 липня 2008 року на 19 сесії 5 скликання затвердила технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] на 0,12 га та вирішила видати державні акти на право приватної власності на земельну ділянку гр. [PERSON] в межах с. Писарівка, загальною площею 0,12 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га. (т. 1 а.с. 28). На виконання Рішення 13 сесії 3 скликання Писарівської сільської ради Вінницького району від 28.07.2000 року було погоджено (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки землевласника [PERSON] (т. 1 а.с. 27). Рішенням від 22 липня 2008 року на 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради було вирішено затвердити технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] в межах [ADDRESS] (т. 1, а.с.28). 04 січня 1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Ленінським районним народним судом, справа № 2-52/1993 (т. 1 ас.30). Акт погодження меж земельної ділянки [PERSON] підписав [PERSON] , який про розірвання шлюбу відповідачку не попередив. Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2015 року (805-3826/14-а) за результати розгляду справи за позовом ДАБК у Вінницькій області до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, позов задоволено та зобов`язано [PERSON] за власний рахунок самочинно збудовано господарську будівлю (гараж), розташовану на присадибній ділянці по [ADDRESS] . Постанова набула законної сили 01.09.2015 року відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду (т. 1, а.с. 31-34, 35-36). 04 червня 2015 року [PERSON] звернулася з письмовим листом до [PERSON] з проханням усунути порушення її прав, щодо земельної ділянки (т. 1 а.с.63). Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області склали акт № 817-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 19.06.2014 року, а саме об`єкта будівництва гаражу по адресі: [ADDRESS] (т. 1а.с. 64-65). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області вчинено припис № 7-РВ від 19.06.2014 року, з вимогою привести об`єкти будівництва до вимог чинного законодавства в строк до 19.12.2014 року, а саме об`єкта будівництва гаражу по адресі: [ADDRESS] (т. 1а.с. 66). Відносно [PERSON] Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було складено протокол декілька протоколів про адміністративне правопорушення та винесено постанови в зв`язку з порушеннями допущеними при будівництві гаражу (т. 1,а.с. 67-77). 14 грудня 2005 року комісією в складі сільського голови Аносової Т.О., депутатів Мазур М.С., Остапчук М.М., Кривешко П.С, та землевпорядника [PERSON] було фактично обміряно земельну ділянку під забудову [PERSON] в [ADDRESS] , і межує із східної землі громадського користування [ADDRESS] , південної сторони межує з ділянкою [PERSON] , із західної сторони межує з земельною ділянкою гр. [PERSON] , північної сторони з земельною ділянкою гр. [PERSON]. Земельна ділянка занесена до земельно-кадастрової книги за № 282 (т. 1 а.с.83). Згідно Рішення Писарівської сільської ради 13 сесії 3 скликання від 28.07.2000 року, земельна ділянка площею 0,10 га в [ADDRESS] була виділена [PERSON] , яка попередньо була вилучена в [PERSON] та виділена із земель запасу сільської ради (т. 1 а.с.119). Рішенням 19 сесії 5 скликання від 22.07.2008 року Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, вирішено було відмінити рішення 16 сесії сільської ради 21 скликання від 02.04.1994 року «Про передачу безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,18 га. Гр. [PERSON] для будівництва та ведення особистого підсобного господарства. Переведено земельну ділянку площею 0,18 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , в землі запасу Писарівської сільської ради. Надати безоплатно гр. [PERSON] у приватну власність, земельну ділянку в межах населеного пункту [ADDRESS] , площею 0,18 га (т. 1 а.с.120). Згідно Державного акту виданого 30.12.2010 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1210 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 19 сесії 5 скликання від 22.07.2008 року (т.1, а.с. 136). На забудову земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] було виготовлено будівельний паспорт із дозвільною документацією на ім`я [PERSON] (т.1, а.с. 188-192,183-187). [PERSON] на праві власності належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с.215, 216-217). Відповідно до висновку експерта від 10.08.2018 року за № 6189/17-21 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлено наступне: на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи відображено площу межі та конфігурацію земельної ділянки площею 0,1210 га розташованої в [ADDRESS] , що перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.07.2008 року та державного акту серії ЯИ №219724 виданого 30.12.2010 року кадастровий номер Ю685203:03:002:0124, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 1 висновку. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи не представляється за можливе відобразити графічно площу, межі та конфігурацію земельної ділянки площею 0,1800га розташованої в [ADDRESS] , яка перебуває користуванні [PERSON] на підставі записів в господарській книзі; на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи не представляється за можливе встановити чи накладається земельна ділянка площею 0,1210га в [ADDRESS] , що перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.07.2008 року та державного ту серії ЯИ №219724 виданого 30.12.2010 року кадастровий номер 20685203:03:002:0124 із земельною ділянкою площею 0,1800га, розташованою в [ADDRESS] , яка перебуває в користуванні [PERSON] на підставі записів в погосподарській книзі; На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи не представляється за можливе зазначити за рахунок чого збільшилась земельна ділянка з площі 0,1000га до площі 0,1210га розташована в [ADDRESS] А (т. 2, а.с. 37-44, 45-50). Відповідно до висновку експерта від 11.04.2018 року за № 6690/18-21 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи, встановлено наступне: На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи відображено межі та конфігурацію земельної ділянки площею 0,1210 га, розташованої в [ADDRESS] , що перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.07.2008 року та державного акту серії ЯИ №219724 виданого 30.12.2010 року, кадастровий номер 0520685203:03:002:0124, згідно системи координат, як зазначено в технічній документації на земельну ділянку, що графічно відображено на план-схемі в додатку 1 до висновку; на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи та результатів виконання топографо-геодезичних робіт, виконаних сертифікованим інженером-геодезистом ДП «Поділлягеодезкартографія» встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , яка перебуває у власності [PERSON] не відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку, що графічно відображено на план-схемі і додатку 5 до висновку. В чому полягає не відповідність фактичного порядку користування земельною ділянкою описано в дослідній частині висновку на стор. 15-16; на підставі проведеного дослідження та результатів виконання топографо-геодезичних робіт, виконаних сертифікованим інженером-геодезистом ДП «Поділлягеодезкартографія», визначена фактична площа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , яка становить 0,1209га. Межі та конфігурація земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] графічно відображено на план-схемі в додатку 4 до висновку; на підставі проведеного дослідження та результатів виконання топографо-геодезичних робіт виконаних сертифікованим інженером-геодезистом ДП «Поділлягеодезкартографія», визначена фактична площа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , яка становить 0,1958га. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи встановлено, що земельна ділянка площею 0,1210га, розташована по [ADDRESS] , що перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Писарівської сільської ради-Вінницького району Вінницької області від 22.07.2008 року та державного акту серії ЯИ №219724 виданого 30.12.2010 року, кадастровий номер 0520685203:03:002:0124 перетинається із земельною ділянкою площею 0,1958га (відповідно до меж визначених Технічною документацією 2014) розташованою по [ADDRESS] , яка перебуває в користуванні [PERSON] . Площа перетину становить - 0,0010га (10кв.м.), з розмірами по периметру від т.1 до т.2 - 6,1 їм; від т.2 до т.З - 8,78м; від т. 3 до т.4 - 14,93м; від т.4 до т.5 - 6,63м; від т.5 до т.6 - 3,72м; від т.6 до т.7 - 2,89; від т.7 до т.1 -0,17м, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 3 до висновку. Встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 0520685203:03:002:0124, площею 0,1210га, розташована по [ADDRESS] , що перебуває в приватній власності [PERSON] на підставі державного акту серії ЯИ №219724, не перетинається із земельною ділянкою (відповідно до фактичних меле визначених спеціалістами під час огляду) розташованою по [ADDRESS] , яка перебуває в користуванні [PERSON] , що графічно відображено на план-схемі в додатку 6 до висновку; на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи не представляється за можливе зазначити за рахунок чого збільшилась. Земельна ділянка з площі 0,1000 га до площі 0,1210 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 110-119, 120-149). Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 даної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, про що зазначено в ч.2 ст.158 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частина 1 ст.79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В силу ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, про що зазначено в ч.1 ст.393 Цивільного кодексу України. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі Балацький проти України, неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного буде остаточно вирішено. Відповідно пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому сторони несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Рішення суду ґрунтується на доведених обставинах та поданих доказах, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Таким чином, визначення питань з усуненням перешкод в користуванні власністю у вигляді земельної ділянки, визнання факту порушення меж земельної ділянки потребують визначення перш за все питання місцезнаходження спірної земельної ділянки, належного закріплення меж земельної ділянки та визначення її конфігурації. Зазначена інформація здобувається судом з відповідної землевпорядної документації, яка суду є поданою лише щодо земельної ділянки відповідачки. Належних та допустимих доказів затвердження меж, конфігурації земельної ділянки позивачки суду не подана. Експертний висновок щодо фактичного користування виконано виходячи з показів сторін. Виходячи з землевпорядної документації наявність перетину земельних ділянок не встановлено. За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Факт чинення таких перешкод та порушень повинен бути доведеним суду належними та допустимим доказами. Враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись на вимогах чинного законодавства, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що порушення прав та законних інтересів позивачки відповідачами не доведене, тому позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд при винесенні рішення по справі вирішує питання про розподіл судових витрат. В зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed