Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

03.04.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 200000,00грн. по договору позики, оформленому розпискою від 08 вересня 2015 року, визнати за ним право власності на частину грошових коштів у розмірі 200000,00грн., переданих Приватним підприємством «Нова надія будівництва» у користування Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі Договору від 31 серпня 2015 року №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті», а також стягнути з відповідача судові витрати. Заяву мотивує тим, що 08.09.2015 року він передав [PERSON] кошти в розмірі 200000,00грн. Згідно даної [PERSON] розписки, остання зобовязувалася повернути дані кошти до 31.12.2016 року. Для забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобовязань 08.09.2015 року між ним, [PERSON] та Приватним підприємством «Нова надія будівництва» було укладено Договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору. За умовами вказаного договору відповідач передав йому [PERSON] у заставу майнові права на отримання частини грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. по Договору від 31 серпня 2015 року №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті», укладеному між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством "Нова надія будівництва", які належать Підприємству на праві власності на дату укладення Депозитного договору і будуть перераховані Банком після закінчення Депозитного договору Підприємству на його поточний рахунок №2600.2.020747001. Оскільки станом на день подачі позову до суду [PERSON] кошти не повернув, тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги визнав повністю та просив суд слухати справу у його відсутності. А тому, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення у відсутності третьої особи. Заслухавши думку представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 08 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оформлений розпискою. Згідно вказаної розписки [PERSON] передав у безпроцентну позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.) з терміном їх повернення до 31 грудня 2016 року. Даний факт стверджується розпискою від 08.09.2015р. /а.с. 4/ та поясненнями представника позивача даними у судовому засіданні. Для забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобовязань, за вищезгаданим договором позики, 08.09.2015 року між позивачем [PERSON], [PERSON] та Приватним підприємством «Нова надія будівництва» було укладено Договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору. За умовами вказаного договору відповідач передав [PERSON] у заставу майнові права на отримання частини грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. по Договору від 31 серпня 2015 року №3000131/200689/3-15 «про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Класичний» в національній валюті», укладеному між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством "Нова надія будівництва", які належать Підприємству на праві власності на дату укладення Депозитного договору і будуть перераховані Банком після закінчення Депозитного договору Підприємству на його поточний рахунок №2600.2.020747001. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В судовому засіданні встановлено, що у порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] суму позики не повернула. У відповідності до пункту 12 вищезгаданого Договору застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору, звернення стягнення на Предмет застави здійснюється в судовому порядку шляхом визнання за Заставодержателем права власності на Предмет застави в рахунок повного виконання Позичальником свого зобовязання перед Заставодержателем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved