Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати в сумі 14254,90 гривень, середнього заробітку за час затримки заробітної плати в сумі 31391,2 гривень, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 4174,0 гривень. В обґрунтування вимог посилався на те, що з 09 квітня 1981 року він знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 09 грудня 2013 року був звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. В порушення норм ст.116 КЗпП України відповідач розрахунок з ним у день звільнення та на наступний день не зробив, відмовившись виплатити таку заборгованість у звязку з відсутністю коштів. В звязку з тим, що з вини відповідача йому при звільненні не були виплачені належні кошти в строки, передбачені трудовим законодавством, він також просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки заробітної плати, починаючи з січня 2014р. до квітня 2015р. в розмірі 31391,2 гривень. Крім того, пославшись на Закони України Про оплату праці та Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, просив стягнути компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 4174,0 гривень. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач свого представника в судове засідання повторно не направив, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштові повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Із заявою про розгляд справи в їх відсутність не зверталися. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 09 квітня 1981 року знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. Наказом № 676/к від 09.12.2013р. позивач звільнений з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників з 09 грудня 2013 року. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, установи, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений законом термін виплатити неоспорювані суми. Відповідно до довідки, виданої ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан 19.03.2015р., розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем станом на 12.03.2015 року становить 14254,9 гривень. У відповідності до норм ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення, або наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для суду застосування відповідальності, передбаченою нормами ст. 117 КЗпП України. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата для зазначеного випадку обчислюється з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. В довідці про заборгованість відповідачем зазначено, що середньоденна заробітна плата складає 136,88 гривень. Отже, середньомісячна заробітна плата позивача за 2013 рік склала 136,88 грн. х 172 роб.дні/ 12 міс.= 1961,95 гривень. З урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем розрахунку протягом повних 16 місяців, сума середнього заробітку за цей час складає 1961,95 грн. х 16 міс. = 31391,20 гривень. Крім того, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов'язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частин доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців. Відповідно до п.3 Порядку, заробітна плата підлягає компенсації. Згідно з п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації, у свою чергу, розраховується шляхом множення місячних індексів споживчих цін, що публікуються Держкомстатом, за весь період невиплати заробітної плати, а саме: з місяця, наступного за місяцем нарахування зарплати, по місяць, що передує виплаті заборгованості. Відповідно до індексів споживчих цін, опублікованих Держкомстатом, та розрахунку, наданого позивачем, сума компенсації втрати частини заробітної плати становить 4174,0 гривень. Зазначені суми середнього заробітку та компенсації підлягають стягненню на користь позивача без утримання податків та обовязкових зборів, нарахування та перерахування до бюджету яких є обов'язком роботодавця. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, в сумі 498,20 гривень.

Outcome: approved