Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

07 липня 2017 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Рівненської дирекції Приватного акціонерного товариства "Українська пожежна страхова компанія", [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 01 січня 2017 року на вул.Курчатова в м.Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [PERSON], д.р.н. ВК 9381 АС, під керуванням [PERSON], і автомобіля Фольксваген Т-4, д.р.н. ВК 5114 АІ, під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено обидва транспортні засоби та отримали тілесні ушкодження обидва водії. Зазначає, що по вказаному факту 02.01.2017 року відкривалося кримінальне провадження №12017180010000020 за ст.286 КК України. 30 січня 2017 року слідчим СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Однак, при винесенні постанови слідчим зроблено висновок, що в прямому причинному звязку із суспільно-небезпечними наслідками, що настали внаслідок ДТП, перебувають порушення водієм [PERSON] пунктів 1.5., 2.3., 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).У звязку із цим, слідчим прийнято рішення про скерування копії постанови начальнику Рівненського ВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №254726, складеного відносно [PERSON], Рівненським міським судом 17 лютого 2017 року винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Фольксваген Т-4, д.р.н. ВК 5114 АІ, яким він володіє на підставі довіреності ВТТ №949358 від 09.04.2014, виданої [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] отримав значні механічні ушкодження. У звязку з цим він звернувся до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] акціонерне товариства "Українська пожежна страхова компанія" не зявились, подали суду письмове заперечення, в яких вказали, що у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу слухати у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослiдивши письмові докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 січня 2017 року на вул.Курчатова в м.Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [PERSON], д.р.н. ВК 9381 АС, під керуванням [PERSON], і автомобіля Фольксваген Т-4, д.р.н. ВК 5114 АІ, під керуванням [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено обидва транспортні засоби та отримали тілесні ушкодження обидва водії. По вказаному факту 02.01.2017 відкривалося кримінальне провадження №12017180010000020 за ст.286 КК України. 30 січня 2017 року слідчим СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. При винесенні постанови слідчим зроблено висновок, що в прямому причинному звязку із суспільно-небезпечними наслідками, що настали внаслідок ДТП, перебувають порушення водієм [PERSON] пунктів 1.5., 2.3., 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. У звязку із цим, слідчим прийнято рішення про скерування копії постанови начальнику Рівненського ВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності (копія постанови від 30.01.2017 додається). За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №254726, складеного відносно [PERSON], Рівненським міським судом 17 лютого 2017 року винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Фольксваген Т-4, д.р.н. ВК 5114 АІ, яким позивач володіє на підставі довіреності ВТТ №949358 від 09.04.2014, виданої [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №1367), отримав значні механічні ушкодження. Відповідно до Звіту №048Е від 20.01.2017 про оцінку автомобіля Volkswagen T4 реєстраційний номер ВК 5114АІ, складеного оцінювачем ПП «Експерт-сервіс-альфа», встановлено, що:ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 156\~700 грн.; вартість відновлювального ремонту - 300\~604,06 грн.;оскільки вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості, то такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно; матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля при ДТП - 156\~700 грн. Згідно із Звітом №051Е від 13.01.2017 спеціаліста-автотоварознавця про визначення вартості автомобіля Volkswagen T4 реєстраційний номер ВК 5114АІ після ДТП (працездатних складових автомобіля), складеного оцінювачем ПП «Експерт-сервіс-альфа», ринкова вартість автомобіля після ДТП - придатних залишків автомобіля, становить 40 460,38 грн.. Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АЕ 8131962 від 04.06.2016, укладеного між володільцем автомобіля [PERSON], д.р.н. ВК 9381 АС, [PERSON] і ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», на строк до 03.06.2017, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоровю 200 000 грн. Рівненською дирекцією ПрАТ «УПСК» у страховому акті №ОЦ/175/000/17/0030 від 01.06.2017 визначено, що страхове відшкодування у даному страховому випадку становить 69 543,57 грн., вказані кошти були перераховані позивачу, про що свідчить стаховий акт 01червня2017 року. З матеріалів справи убачається, що позивач звертався до страховика із заявою зареєстрованою за №246 від 06.06.2017 року, де вказав, що непогоджується із виплаченою страховиком сумою. В судовому засіданні в якості спеціаліста було опитано [PERSON], який пояснив, що ним, як оцінювачем було виготовлено два висновки за заявою [PERSON] за якими визначалась ринкова вартість залишків транспортного засобу після ДТП та вартість матеріального збитку. Висновки проведені відповідно до законодавства та методики проведення товарознавчої експертизи. При огляді транспортного засобу був присутній представник ПрАТ «УПСК» [PERSON] Висновки підтримав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що огляд транспортного засобу проводився в його присутності 13.01.2017 року, в присутності експерта [PERSON], та експерта Страховика. Підпис в Акті від 15.01.2017 року не його. Свідок показав, що звертався до страховика надати розмір страхового відшкодування, і отримував усні відповіді керівника страхової, що всі виплати з ним буде проведено, в тому числі і ті які були завдані здоровю. Вказані обставини підтверджуються аудіо записом розмов, які долучені до справи. 20.01.2017 року надав страховику звіти оцінювача, однак відповіді не отримав. Лише 31.05.2017 року отримав відповідь здійснення страхового відшкодування. З висновком №51/14.05.2017 _Су від 31.05.2017 року та виплатою страхового відшкодування не погодився тому і звернуся до суду. При прийнятті рішення суд враховує, що висновки надані суду позивачем і Страховиком різняться. Страховиком при розгляді справи у суді не спростовано висновок №052Е від 13 січня 2017 року та висновок №048Е від 20 січня 2017 року та не заявлялося клопотання щодо проведення автотоварознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, а тому суд прийшов до висновку, що вони є належними доказами у даній справі. У відповідності до вимог ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.2.2. ПДР, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю в цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат.. З цих підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, а саме 1000 гривень Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved