Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

04.11.2015 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами (з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.12.2015р.), якими просять визнати за ними в рівних частках (по 1/2) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Молодіжна, 14, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами на імя спадкодавця, що знаходиться в селі Броска Ізмаїльського району Одеської області по вулиці Молодіжній, № 14, який належав померлому 22.10.2000 року [PERSON], спадкоємицею якого за законом була його дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON], який є законним представником малолітнього [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши учасників процесу, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно записом № 3 у господарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Молодіжна, 14, належить на праві особистої власності [PERSON], що підтверджено також, розпорядженням Виконкому [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 21 від 25.04.2001 року, технічним паспортом на житловий будинок, виданим КП «Ізмаїльське МБТІ» від 30.07.2008 року (10,11-15, 26). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 119722 від 16.07.2008 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 22.10.2000 року (а.с. 17). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Молодіжна, 14. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38843012 від 08.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІІ - УР № 1012833 від 20.10.1967 року, виданим [PERSON] сільською радою депутатів трудящих та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 490411 від 28.01.1989 року, виданим [PERSON] сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Крижановська» (а.с. 18,20); син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №105467, виданим Виконкомом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 19). Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 1185 від 23.07.2014 року, наданою [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 11), тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину, оскільки вступила у володіння, управління спадщиною. Інший спадкоємець [PERSON] спадщину після [PERSON] не прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, разом зі спадкодавцем не мешкав, за однією адресою зареєстрований не був, що підтверджено довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1390 від 26.06.2008 року, в якій зазначено, що [PERSON] проживав та був зареєстрований у спадковому будинку в період часу з 1973 по 09.12.1997 року. З витягу із погосподарської книги, вбачається, що [PERSON] з 25.05.1990 року знаходився на службі в Радянській армії, а 09.12.1997 року вибув в м. Москва, що підтверджено, також, довідкою Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 96 від 30.03.2015р. В установлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріуса [PERSON] не подав. Не встигнувши оформити своїх спадкових прав [PERSON] померла 22.07.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 344412 від 24.07.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с. 25) Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул. Молодіжна, 14. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38843249 від 08.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] [PERSON]:донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 310239 від 22.02.1991 року, виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану м. Іллічівськ (а.с. 21); син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 263363 від 17.11.2011 року, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 22). Частиною 4 статті 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Малолітній [PERSON], [INFO], прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, судом було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено листом № 2951/02-14 від 16.12.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] № 2554/02-14 від 08.11.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязкуіз тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами на імя спадкодавця, що знаходиться в селі Броска Ізмаїльського району Одеської області по вулиці Молодіжній, № 14, який належав померлому 22.10.2000 року [PERSON], спадкоємицею якого за законом була його дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав (а.с. 27). Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Броска, вул.Молодіжна, 14. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати за позивачами право власності на спадкове майно, що складається із зазначеного житлового будинку.

Outcome: approved