Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач 03 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що [PERSON], яка є дочкою позивача [PERSON], на праві приватної власності належить 1186/1600 частин житлового будинку по вул. Ялтинській, 27 у м. Дніпропетровську, площею 55,6 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.1996 року. У звязку з відсутністю [PERSON] за місцем проживання, за її усним дорученням 12.09.2011 року позивач з відповідачем уклала договір оренди частини будинку, розташованого по вул. Ялтинській, 27 у м. Дніпропетровську. Згідно пункту 9 договору оренди, відповідач зобовязаний був сплачувати орендну плату у розмірі 2400 грн. в місяць, а також сплачувати заборгованість за газ у розмірі 800 грн. в місяць та заборгованість за воду в розмірі 200 грн. Відповідно до п. 10 договору оренди в будинку залишається на зберігання кухонний стіл, пральна машина, газова піч, дзеркало. В користування орендатора передається гараж. Статтею 8 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує другій стороні понесені збитки в повному обсязі. Відповідач грубо порушив умови договору оренди, проживав фактично з дня укладання договору оренди до жовтня 2013 року. Однак відповідач не виконав свої зобовязання за природний газ в розмірі 800 грн. щомісячно. Внаслідок непогашення заборгованості, ПАТ «Дніпрогаз» 12.07.2013 року відключив систему опалення будинку, а 17.07.2013 року було припинено газопостачання до газової плити та газової колонки. За період проживання з 12.09.2011 року по 17.07.2013 року відповідач повинен був сплатити за газ 15200 грн. Але фактично сплатив 8343,45 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості за природний газ. Тобто, відповідач не доплатив 6856,55 грн., відповідно до умов договору оренди. Крім того, відповідач також не сплатив комунальні послуги за користування електроенергією у сумі 770 грн., що також призвело до відключення енергопостачання. Загальна сума несплати відповідачем за природний газ та електроенергія становить 7990,99 грн. Згідно з актом по домоволодінню № 27 по вул. Ялтинській в м. Дніпропетровську від 25.08.2013 року, посвідченого головою квартального комітету № 14, на подвір`ї знаходиться пральна машина в розібраному стані, з пошкодженою двірнею та склом, без двигуна, атакож газова плита без конфорок та ручок, із розбитим склом в духовій шафі. В домі мешкає [PERSON] зі своєю сім`єю. Отже, відповідач не повернув та пошкодив майно, яке взяв на зберігання. Позивач змушена була купувати пральну машину та газову плиту. Отже загальна сума спричиненої матеріальної шкоди становить 18\~290,99 грн., яку і просила стягнути з відповідача та судові витрати. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], на праві приватної власності належить 1186/1600 частин житлового будинку по вул. Ялтинській, 27 у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.1996 року (а.с.30). Як зазначає позивач [PERSON] вона, за усним дорученням [PERSON] з відповідачем уклала договір найму (оренди) житла, а саме, будинку № 27 по вул. Ялтинській в м. Дніпропетровськ. Строк орендного користування за договором становить до 30 грудня 2011 року, орендна плата 2400 грн. на місяць (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 1 ст. 821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Статтею 825 ЦК України визначено, що наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Договір найму може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч.1 ст.811 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Жодних доказів того факту, що майно зареєстровано за позивачем суду не надано, а навпаки встановлено, що майно належить на праві власності [PERSON] Позивачем не надано суду доказів, що вона є власником майна, яке передано в оренду за Договором. Також позивачем не надано доказів, що він уповноважений на передачу в оренду майна іншим власником такого майна. Отже, позивач від власного імені не має права на передання в оренду житлового приміщення - будинку по вул. Ялтинській, 27 у м. Дніпропетровську. Відповідно позивач не є власником майна переданого в оренду майна, і не є орендодавцем такого майна згідно вимог законодавства. Тому, позивач не має права вимагати сплати, а відповідно і стягнення сум орендної плати за Договором. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно статей 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Разом з тим, відповідач не є ні власником, ані співвласником майна, місце реєстрації його в спірному домоволодінні у встановленому законом порядку не проводилося. Отже, позов є необґрунтованим, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги майнового характеру оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у звязку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed