Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/1283/20 від 02 березня 2020 року Відповідача визнано винним у скоєному правопорушенні за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлено його вину у завданні матеріальної шкоди від механічних пошкоджень автомобілю «Nissan Primera» д.н.з. [NUMBER] , який належить Позивачу. 13 травня 2019 року до ТОВ "Незалежний Інститут Судових Експертиз" надійшла постанова судді Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/752/19 від 10 квітня 2019 року про призначення судової автотехнічної експертизи. Сума експертизи склала 15 109 грн. 00 коп., яка була сплачена Позивачем. Відповідальність Відповідача застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7256249 від 24.07.2018 року. На адресу Відповідача була направлена претензія про виплату франшизи у сумі 2 000 грн. 00 коп. згідно полісу укладеного на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб. Також, Позивачем було зазначено про спричинення йому моральної шкоди, яка полягла у його моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав з приводу пошкодження транспортного засобу, через неможливість користуватись своїм автомобілем в звичайному режимі, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного громадського життя та порушення стосунків з оточуючими людьми. Посилаючи на викладені обставини, Позивач просить суд: -стягнути з Відповідача матеріальне відшкодування в сумі 2 000 грн. 00 коп., яке завдане Позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; -стягнути з Відповідача матеріальне відшкодування в сумі 15 109 грн. 00 коп. за оплату судової авто технічної експертизи; -стягнути з Відповідача кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. за заподіяну моральну шкоду; -покласти витрати пов`язані з розглядом справи на Відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року відкрито провадження та визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву згідно ст.178 ЦПК України та не виклав свої заперечення проти позову, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді. Будь-яких заяв, клопотань зі сторони Відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку залишення без задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, а саме Відповідача визнано винним постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/1283/20 від 02 березня 2020 року у скоєному правопорушенні за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановлено його вину у завданні матеріальної шкоди від механічних пошкоджень автомобілю «Nissan Primera» д.н.з. [NUMBER] , який належить Позивачу. Так, з доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що згідно із рахунком - фактурою № СФ-1505191 на оплату експертних послуг від 15 травня 2019 року платником визначено [PERSON] , що суперечить доданий квитанції про сплату від 27.05.2019 року, платником є [PERSON] . Відповідно до ст.79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України визначає, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із положеннями ст.22 ЦП України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а збитками, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до частини 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з [PERSON] задоволенню не підлягають. Таким чином, з огляду на наявні в справі докази та з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про залишення без задоволення позову.

Outcome: dismissed