Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До Словянського міськрайонного суду надійшла заява [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], за участі заінтересованої особи: Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті. Дана заява мотивована тим, що 10 червня 2017 року у м. Горлівка Донецької області померла його матір [PERSON], про що свідчать свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті матері, інші документи, видані на тимчасово окупованій території. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~Закону України від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заявнику необхідно в судовому порядку підтвердити юридичний факт смерті своєї матері [PERSON] з метою отримання належного свідоцтва про її смерть. \~\~Після смерті матері заявник звернувся до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для того, щоб зареєструвати смерть [PERSON], але отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у звязку з тим, що було подано свідоцтво про смерть, яке видане на непідконтрольній території України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У звязку з цим він не може зареєструвати смерть матері та отримати свідоцтво про смерть чинного зразка, щоб реалізувати його для використання в цивільно правових відносинах. Просить суд встановити юридичний факт смерті його матері, громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 10.06.2017 року у м. Горлівка, Донецької області, визнавши дату її смерті 10 червня 2017 року. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON]\~не зявились, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті [PERSON] Представник заінтересованої особа\~Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені в даній заяві підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.2571\~ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з Свідоцтвом про народження серії І-НО № 293614, виданим 29.12.1970 року Центрально міським бюро ЗАГС Донецької області, видно, що [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с.7). Отже, заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] та заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана заявником до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії ДНР №070451, виданого на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON], померла 10.06.2017 року у Центрально міському районі м. Горлівка Донецької області (а.с.12). Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №416 від 12.06.2017 року, виданих на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON] померла 10.06.2017 року внаслідок атеросклеротичної хвороби серця (а.с.8). З договору - заявки за № 556 на організацію та проведення поховання, наданих Комунальним підприємством «Скорбь», яке розташоване на тимчасово непідконтрольній Україні території, вбачається, що [PERSON] займався похованням своєї матері [PERSON] на цвинтарі «ЦГР» розташованого у м. Горлівка, Донецької області (а.с.10).\~\~ З фотознімків які були надані заявником, вбачається, що на цвинтарі є поховання на надгробному хресті якого вказано російською «[PERSON], 01.10.1949г.-10.06.2017г.» (а.с.11). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~ \~Відповідно до абзацу першого п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку\~статті 257-1 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, суд не може прийняти до уваги свідоцтво про смерть [PERSON], видане на тимчасово непідконтрольній Україні території, лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті № 416 від 12.06.2017 року, видані в Патологоанатомічному бюро міста Горлівка, що також знаходиться на тимчасово окупованій території, згідно з якими [PERSON] померла 10.06.2017 року у віці 67 років, як допустимі докази при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON], знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч. 8\~ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON], 01.10 [INFO], померла 10.06.2017 року за місцем свого проживання\~в Центрально міському районі м. Горлівки, Донецької області, тобто на території, що не контролюється владою України, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про її смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті своєї матері для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4. ст. 2571, п. 8 ч. 1 ст.\~367 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved