Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

01 серпня 2014 року представник ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 26 липня 2011 року між ними та ТОВ "ІНГ Лізинг Україна" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2140/0000001, предметом якого є страхування транспортного засобу "DAF" державний реєстраційний № [NUMBER]. 19 грудня 2011 року в м. Дніпропетровську, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "DAF" державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON], транспортного засобу "Opel", державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON] та транспортного засобу "Suzuki" державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ та постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2012 року дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 20 грудня 2011 року ТОВ "ІНГ Лізинг Україна" звернулось до них із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надало усі необхідні документи. 22 лютого 2012 року вони на підставі Рахунку-фактури № ТС-0000003 від 04 січня 2012 року було складено страховий акт № ДККА-14654 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів вони здійснили виплату страхового відшкодування в розмірі 116900,56грн. за платіжним дорученням № 1654 від 26 лютого 2012 року. 10 квітня 2012 року ними на адресу [PERSON] було направлено регресну вимогу № 14939 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування але останній залишив її без задоволення. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути на їх користь з [PERSON] 116900,56грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1169,01грн. (а.с.1-3). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав оригінали всіх документів та неодноразово направляли до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та за наявними матеріалами (а.с.72, 82, 102). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що дійсно він винний у ДПТ у зв'язку з чим автомобілю [NUMBER] було спричинено шкоду. Але зазначають, що у висновку спеціаліста зазначено вартість відновлювального ремонту 124тис.грн., відповідно до рахунку фактури було придбано запчастини згідно переліку. Під час допиту експерта, який проводив дослідження, спеціаліст зазначив, що яким чином був доставлений автомобіль до Львівської області він не знає. Вважають, оскільки ДТП було у м. Дніпропетровську, а автомобіль оглядали аж у м. Львів, то необхідно виходити із довідки про ДТП. Згідно довідки, яку склав інспектор Шляхтін вказаний перелік пошкоджень інший. Відповідач [PERSON] зазначив, що після ДТП значних пошкоджень у "DAF" не було, машина відразу поїхала. Звернули увагу на те, що сума на відновлювальний ремонт автомобіля позивача є завищеною. Вислухавши доводи та пояснення сторін, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2012 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді \~штрафу у розмірі 425грн. (а.с.25-26). Зокрема із вказаної постанови суду вбачається, що 19.12.2011р. о 8 год.47хв. \~водій [PERSON] у м. Дніпропетровську по вул. Малиновського,114 керував автомобілем «Сузукі [PERSON]» н/з [NUMBER]. При \~управлінні автомобілем у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, [PERSON] повинен був негайно вжити заходи для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобіля. Але він ці вимоги не виконав, не зупинив автомобіль, порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з рухаючимся \~ліворуч автомобілем «Опель Мована» н\\з \~АА 3887 СК \~під управлінням водія [PERSON] \~Управляючи автомобілем «Сузукі [PERSON]» [PERSON] продовжив некерований рух та скоїв наїзд на стоячий праворуч автомобіль «ДАФ» н\\з \~АА 30960 М \~під управлінням водія [PERSON] \~Після цього водій автомобіля «Сузукі [PERSON]» продовжив некерований рух та зіштовхнувся із автомобілем «Опель». Автомобілі отримали механічні пошкодження і заподіяна матеріальна шкода. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2012 року постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2012 року залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто зазначеною постановою суду була прямо встановлена винність відповідача у скоєнні адміністративного правопорушення, причинний звязок між порушенням правил дорожнього руху і як наслідок цього, зіткненням із застрахованим автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків. 26 липня 2011 року між ПАТ "СК Страхова Група" та ТОВ "ІНГ Лізинг Україна" і лізингоодержувач ТОВ "Транс-Сервіс-1" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасних випадків з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0199-2140/0000001, предметом якого є страхування транспортного засобу "DAF" державний реєстраційний № [NUMBER] (а.с.4-17). Транспортний засіб "DAF" державний реєстраційний № [NUMBER] належить ТОВ "Транс-Сервіс-1", що підтверджується технічним паспортом (а.с.18). Довідками Відділу державної автомобільної інспекції при ГУМВС України в Дніпропетровській області підтверджений факт спричинення автомобілю [NUMBER], механічних пошкоджень: паливний бак, ліве переднє коліща, вихлопна, ліве переднє крило, лівий ліхтар, кронштейн (а.с.22-24). 20 грудня 2011 року ТОВ "ІНГ Лізинг Україна" звернулось до ПАТ "СК "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.57-58). З рахунку-фактура № ТС-0000003 від 4 січня 2012 року, виданого ТОВ "Транс-Сервіс-1" сума збитку транспортного засобу "DAF" державний реєстраційний № [NUMBER] без ПДВ 10219,94грн., з ПДВ 121463,93грн. Згідно звіту № 66/12 про оцінку "DAF FTXF 105.460T" реєстраційний № [NUMBER] від 25 січня 2012 року складеного оцінювачем [PERSON] ТОВ "Український експертний центр" ДП "Експерт [PERSON]" в м. Львові вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 124461,89грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля [NUMBER] ТОВ "Транс-Сервіс-1" складає 124461,89грн. Ринкова вартість автомобіля [NUMBER], що належить ТОВ "Транс-Сервіс-1" складає 862163,76грн. (а.с.31-56) 22 лютого 2012 року ПАТ "СК Українська страхова група" на підставі Рахунку-фактури № ТС-0000003 від 04 січня 2012 року склали страховий акт № ДККА-14654 (а.с.59) та розрахунок страхового відшкодування до нього у розмірі 116 900,56грн. (а.с.60). 23 лютого 2012 року ПАТ "СК Українська страхова група" здійснили виплату страхового відшкодування в розмірі 116 900,56грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1654 від 26 лютого 2012 року (а.с.62). 10 квітня 2012 року ПАТ "СК Українська страхова група" на адресу [PERSON] було направлено регресну вимогу № 14939 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування (а.с.63-64). Яка була отримана [PERSON] 17.05.2012р. згідно поштоваого повідомлення про вручення (а.с.65). Також допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції експерт [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю \~Український експертний центр ДП "Експерт [PERSON]" пояснив, що ним було складено звіт № 66/12 про оцінку "DAF FTXF 105.460T" реєстраційний № [NUMBER] від 25 січня 2012 року, яка проводилася у Львівській області. Звідки і як доставили автомобіль йому не відомо, коли він приїхав автомобіль вже находився на місці проведення оцінки. Керувався офіційними даними дилера автомобіля "DAF" у Львівській області на 2012 рік. Для проведення оцінки довідка ДАІ не потрібна. Керувався тими пошкодженнями, що бачив особисто. [PERSON] на оцінку викликали але він не був присутнім. Коефіцієнт зносу не застосовувався, термін експлуатації автомобіля був 5 місяців. Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із дослідженими в судовому засіданні доказами, суд доходить до наступного. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Відтак, до страховика у порядку регресу переходить право вимоги із відшкодування матеріальної шкоди, що була заподіяна винною особою страхувальнику. При цьому у даному випадку на страховика покладається обов'язок доказування розміру збитків, які зазнав страхувальник. Водночас є різною правова природа правовідносин із виплати страховиком страхувальнику страхового відшкодування і з стягнення у порядку регресу заподіяних винною особою страхувальнику збитків. Так, стягнення у порядку регресу заподіяних винною особою страхувальнику збитків здійснюється у межах деліктних правовідносин із відшкодування заподіяної шкоди; при цьому розмір такого відшкодування не може бути більшим аніж розмір збитків, які заподіяла страхувальнику винна особа. Розмір таких збитків має визначатись у встановлений законом спосіб і у межах судового розгляду справи має доводитись належними і допустимими доказами. Разом із цим, у межах правовідносин щодо виплат страховиком страхового відшкодування договором добровільного страхування транспортних засобів, сторони можуть на власний розсуд встановлювати зміст взаємних прав і обов'язків. Відтак, сторони цих правовідносин на власний розсуд визначають механізм визначення розміру такого відшкодування, чи то на підставі експертного висновку компетентної особи про вартість заподіяної страхувальнику матеріальної шкоди, чи на підставі будь-яких розрахунків і калькуляцій. Змістом ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положенням ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У звязку з такими обставинами, суд доходить висновку про те, що в дійсності з вини відповідача була спричинена майнова шкода, яку позивач компенсував, у звязку з чим і набув право зворотної вимоги в порядку регресу про стягнення шкоди із відповідача. Проте оскільки ні представник позивача, ні оцінювач не могли пояснити, яким чином автомобіль був доставлений для проведення оцінки в м. Львів, а відповідач пояснив, що з місця ДТП автомобіль [NUMBER] поїхав самостійно, представником позивача ці твердження не спростовані, суд не може брати до уваги рахунок-фактура № ТС-0000003 від 4 січня 2012р. на підставі якого було здійснено страхове відшкодування. Тому при розрахунку шкоди суд виходить с довідки ДАІ з переліком пошкоджень (а.с.22-24) та ремонтної калькуляції у звіті № 66/12 оцінювача [PERSON] (а.с.40). Підлягає відшкодуванню сума, яка складається з: вартість крила З Л 3515,78грн.+бак топл. л 850 л 33151,05грн.+стж. хом. п топл. бак 1119,29грн. + стж. хом. с топл. бак 1119,29грн. + опор. топл. бак п 3455,29грн. + опор. топл. бак с 3455,29грн. + сигн. фонарь п л 231,96грн. + креп. сиг фонарь п л 159,28грн. + шина п л 4500,00грн. + глушитель/катализ 11109,69грн. = 61816,92грн. та слюсарні роботи (1700,00грн. + шиномонтаж у комплексі 112,50грн.) + 20% ПДВ (362,50) = 2175,00грн., а всього 61816,92грн. + 2175,00грн.= 63991,92грн. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідача на користь позивача підлягає стягненню 639грн. 92коп. витрат з оплати судового збору.

Outcome: partial