Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно з кредитним договором DNZ0GK00000042 від 07.11.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був наданий кредит в сумі 25000,00 доларів США терміном до 08.11.2016 зі сплатою відсотків за користування кредитом, встановленими кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 07.11.2006 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позивач зазначає, що [PERSON], отримавши передбачені кредитним договором кошти, ухиляється від взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 12.11.2014 року виникла заборгованість у розмірі 67937,29 доларів США, яка складається з: 21743,79 доларів США - заборгованість за кредитом; 16515,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2843,51 доларів США - заборгованість по комісії; 23584,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи - 15,88 доларів США штраф (фіксована частина); 3234,35 доларів США - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачі зобов'язання за кредитним договором не виконують, тому позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 67937,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1069332,88 гривень, а також понесені витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що 23 липня 2012 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] в рахунок заборгованості за кредитним договором DNZ0GK00000042 від 07.11.2006 року у розмірі 255667,08 грн. Відповідно до чинного законодавства іпотекодержатель, обравши спосіб захисту звернення стягнення на майно, має право звернутися до боржника лише у разі, якщо суми отриманої від реалізації предмета іпотеки не вистачає. Разом з тим, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі і доказів реалізації майна та суми реалізації суду не надав, у даному випадку має місце подвійне стягнення суми боргу за одним й тим самим зобов'язанням, тому просив у позові відмовити. Відповідачі у судове засідання 09.07.2016 року не з'явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 07.11.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNZ0GK00000042, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 08.11.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 07.11.2006 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язувалась солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, не сплатив відсотки та не здійснив повернення кредиту у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 12.11.2014 року за наданим позивачем розрахунком прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам становить 67937,29 доларів США, яка складається з: 21743,79 доларів США - заборгованість за кредитом; 16515,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2843,51 доларів США - заборгованість по комісії; 23584,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи - 15,88 доларів США штраф (фіксована частина); 3234,35 доларів США - штраф (процентна складова). В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 07.11.2006 року був укладений договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно будинок, загальною площею 66,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2012 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалось сторонами, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 255667,08 грн. за кредитним договором №DNZ0GK00000042 від 07 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], звернено стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS]. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в азц.2 п.42 суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Також суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на те, що позивач вже скористався своїм правом та обрав спосіб захисту - звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] в рахунок стягеня заборгованості за кредитним договром, доказів реалізації майна та суми, якої б не вистачало для погашення кредиту не надав, суд вважає даний позов поданим передчасно, тому Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, - відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed