Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

08.04.2017 року позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 27.11.2010 року, від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, внаслідок чого постійно виникали конфлікти та непорозуміння. Зазначає, що з відповідачем тривалий час спільно не проживає, не веде спільне господарство та не підтримує подружніх відносин. На підставі зазначеного вважає, що примирення з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак 29.05.2017 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив суд такі задовольнити. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.11.2010 року, який був зареєстрований у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 119, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 154032 від 27.11.2010 року. Встановлено, що у сторін за час перебування у шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги мотиви позивача у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved