Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебує у шлюбі з відповідачем з 28 серпня 2007 року, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в зазначеному розмірі. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2007 року, актовий запис №144, [PERSON] , 1977 року народження, уклав шлюб 28 серпня 2007 року із [PERSON] , 1983 року народження. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дитина [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1313. Судом встановлено і це не оспорюється відповідачем, що дитина [PERSON] , 2008 року народження, проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров`я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків суми судового збору в розмірі 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved