Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У лютому 2014 року прокурор м. Кіровограда звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] завдану злочином останньому матеріальну шкоду в розмірі 4700 грн. Вимоги мотивував тим, що 26.09.2013 року [PERSON], перебуваючи у гостях у [PERSON], у домоволодінні [ADDRESS], умисно, з корисливих спонукань із шафи в кімнаті таємно викрала грошові кошти, які належать [PERSON] на загальну суму 4700 грн. Після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю в 1 рік. По даній кримінальній справі ні потерпілим, ні прокурором цивільний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не був заявлений, в добровільному порядку майнова шкода потерпілому від злочину не відшкодовувалася. В судовому засіданні прокурор м. Кіровограда та позивач вимоги підтримали , просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі,заперечень не подала. Заслухавши доводи прокурора, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги , з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 2 ст. 121 Конституції України, ч. 2 ст. 45 ЦПК України на прокуратуру покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, передбачених Законом. Зокрема, згідно ч. 2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді прокуратурою інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Відповідно до паспорта громадянина України та пенсійного посвідчення [PERSON], його вік складає повних 72 роки. В силу свого віку особа не може самостійно захистити свої порушені права.Таким чином, [PERSON] є особою похилого віку, а тому прокурор має правові підстави для представництва його інтересів в суді. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2013 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено на засуджену обов"язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання (а.с. 4). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, судом встановлена протиправність дій відповідача та її вина, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправними діяннями заподіювача, оскільки вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2013 року є обов'язковим для суду, дана обставина є підставою для звільнення від доказування щодо вини відповідача. Відповідно до вищезгаданого вироку, розмір завданої відповідачем позивачу матеріальної шкоди становить 4700 грн., а відтак, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. - судового збору . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved