Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У вересні 2020 року представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійовича про визнання протиправним та скасування постанови про передачу майна стягувачу, яким просить визнати протиправним та скасувати постанову у ВП № 57254675 від 20.03.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 759/13483/16-ц від 18.07.2018 року, що видав Святошинський районний суд м. Києва наступне майна: трикімнатна житлова квартира № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року, нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] , за ціною третіх електронних торгів - 2637554,33 грн.; визнати протиправним та скасувати акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у ВП № 57254675 від 20.03.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчими листами № 759/13483/16-ц від 18.07.2018 року, що видав Святошинський районний суд м. Києва наступне майно: трикімнатна житлова квартира № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року, нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] , за ціною третіх електронних торгів - 2637554,33 грн.; визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. на трикімнатну житлову квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року, нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] ; скасувати запис № 30885265 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на трикімнатну житлову квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року; скасувати запис № 30884949 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] ; витребувати від АТ «Альфа-Банк» у власність [PERSON] на трикімнатну житлову квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; витребувати від АТ «Альфа-Банк» у власність [PERSON] нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , визначити порядок виконання судового рішення вказавши що воно є підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 026/710505-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 214200,00 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 026/710423-ІО, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру № 137 загальною площею 109,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 026/710419-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 234500,00 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 026/710505-KR, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 026/710509-ІО, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення № 337, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,00 кв.м. Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року у справі № 759/13483/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 026/710419-KR від 22.08.2008 року у розмірі 3072045,70 грн. та заборгованість за кредитним договором № 026/710505-KR у розмірі 2678223,28 грн. Як зазначає позивач заставна вартість спірної квартири [ADDRESS] встановлена п. 1.2 договору іпотеки становить 365637,72 доларів США, а заставна вартість нежитлових приміщень № 337 що розташовані за адресою: [ADDRESS] встановлена п.1.2 договору іпотеки становить 315568,88 доларів США. Зазначає, що приватним нотаріусом, як державним реєстратором було допущено чисельні порушення приписів законів, які регулюють прийняття рішення про проведення реєстрації права власності, оскільки спірна квартира відповідає критеріям встановленим згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону. Окрім того, зазначила, що реєстрацією іпотечного застереження вчинено подвійне стягнення заборгованості, оскільки банк в судовому порядку, а саме у справі № 759/13483/16 стягувач вже стягував заборгованість за вказаними кредитними договорами. Вважає, що вказані дії з боку відповідачів є незаконними та протиправними, оскільки позивача було незаконно позбавлено права власності, що змусило останню звертатися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 14.09.2020 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] направив до суду заяву, якою підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву, якою просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві та розгляд справи провести за відсутності представника АТ «Альфа-Банк». Відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві та просить розгляд справи провести за її відсутності. Приватний нотаріус КМНО Юдін М.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ "Альфа банк" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 026/710505-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 214200,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,50 % річних строком до серпня 2018 року (а.с. 23-27). Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 026/710423-ІО, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру № 137 загальною площею 109,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32-34). Крім того, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 026/710419-KR, щодо надання кредиту на загальну суму 234500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,50 % річних, строком дії договору до серпня 2033 року (а.с. 12-16). Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 026/710505-KR, 22.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 026/710509-ІО, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення № 337, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 100,00 кв.м. (а.с. 21-22). У зв`язку із невиконанням позивачем власних зобов`язань за вищезазначеними договорами, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2018 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 026/710419-KR від 22.08.2008 року у розмірі 3072045,70 грн. та заборгованість за кредитним договором № 026/710505-KR у розмірі 2678223,28 грн. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 14 ЦПК України (в редакції на час прийняття рішення суду) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Для примусового виконання вищезазначеного судового рішення Святошинським районним судом м. Києва 18.07.2018 року видано виконавчий лист за № 759/13483/16-ц, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57254675. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на день укладення іпотечного договору 14.08.2008 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (ч. 3) . Частинами першою-четвертою статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 4.2 іпотечного договору № 026/710509-ІО від 22.08.2008 року та № 026/710423-ІО від 22.08.2008 року передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з пунктом 4.5 цього договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів передбачених п.4.5.1.-п. 4.5.5. договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. В межах виконавчого провадження № 57254675 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. було описано та арештовано майно боржника, в тому числі і на предмет іпотеки (а.с. 72-73, 82-83). Згідно звіту про вартість описаного майна боржника квартири [ADDRESS] , вартість вказаного майна становить 2145938,25 грн. (а.с. 97). Згідно звіту про вартість описаного майна боржника нежитлового приміщення № 337, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартість вказаного майна становить 1621996,50 грн. (а.с. 96). В подальшому, арештоване майно, а саме квартиру, яка є предметом іпотеки передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів за початковою ціною 3767934,75 грн. Згідно з повідомленням ДП «СЕТАМ», перші електронні торги визнані такими, що не відбулися, результати яких оформлені протоколом № 376788 від 19.12.2018 року (а.с. 110). В подальшому, ціна продажу майна на других електронних торгах знижено до 3014347,80 грн. Другі електронні торги також визнано такими, що не відбулися, а відповідні результати оформлені протоколом № 325338 від 04.02.2019 року (а.с. 119). За результатами третіх електронних торгів (за ціною 2637554,33 грн.), майно також залишилось нереалізованим, а результати торгів оформлені протоколом № 393708 від 20.03.2019 року (а.с. 128). Відтак, за результатами електронних торгів, спірне майно залишилось нереалізованим з підстав відсутності бажаючих взяти участь в торгах), з огляду на що на адресу стягувача у виконавчому провадженні, а саме - АТ «Укрсоцбанк» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. направлено повідомлення про залишення за собою нереалізованого арештованого майна, за результатами розгляду якого АТ «Укрсоцбанк» виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, про що приватного виконавця повідомлено листом від 20.03.2019 року № 508. В подальшому, приватним виконавцем прийнято постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, якою прийнято рішення передати АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 759/13483/16-ц, виданим Святошинським районним судом м. Києва, за ціною 2637554,33 грн., що належить боржнику [PERSON] . Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п. 1); перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції чинній на час здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Згідно з п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. Отже, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. З матеріалів справи вбачається, що до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. звернулося АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» які забажали залишити за собою спірну квартиру та нежитлове приміщення, що раніше належали [PERSON] , які не продались з торгів в рахунок погашення заборгованості за іпотечними договорами, за вчиненням нотаріальної дії у вигляді видачі йому свідоцтва та реєстрації права власності. На підставі наданих АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» документів, а саме акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. від 20.03.2019 року у відповідності до вимог чинного законодавства приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 26.03.2019 року було видано АТ «Укрсоцбанк» Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 255 (а.с. 42-43, 44 ). 26.03.2019 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30885265 від 26.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення права власності: свідоцтво № 255 від 26.03.2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. 26.03.2019 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30884949 від 26.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 337, що розташоване за адресою: [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення права власності: свідоцтво № 255 від 26.03.2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. (а.с. 36-39). Таким чином, з моменту здійснення державної реєстрації АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на спірну квартиру, а право власності [PERSON] припинено в силу вимог закону. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5 електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Великою Палатою Верховного Суду в справі № 910/856/17 від 05.06.2018 року зроблено висновок про те, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином). В свою чергу, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину. Таким чином відчуження майна на електронних торгах за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст. ст. 203, 215 ЦК України. Разом з тим Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися. Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст. 16 ЦК України, крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. З огляду на викладене ефективним способом захисту прав позивача є пред`явлення до суду позову в порядку ст.393 ЦК України із залученням стягувача і приватного виконавця як відповідачів. Так, згідно зі ст. 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.05.2019 року по справі №524/6164/17 та від 07.02.2019 року по справі № 522/1516/15-ц. З урахуванням того, що право власності на спірне нерухоме майно перейшло до стягувача, то ефективним і належним способом захисту прав боржника у цих правовідносинах є пред`явлення до суду позову в порядку, передбаченому ст. 393 ЦК України, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (заявлення інших похідних вимог) із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Таким чином позивач звернулась до суду, обравши ефективний спосіб захисту порушених прав та для задоволення позовних вимог мав довести обставини, якими обґрунтовували вимоги позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проте, суд вважає, що прийнята постанова від 20.03.2019 року про передачу майна стягувачу у ВП № 57254675 та акт про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 20.03.2019 року відповідають вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, прийняті з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання, а тому є законними. На підставі наведеного суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині. Щодо визнання протиправним та скасування свідоцтво про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. на трикімнатну житлову квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року, нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] ; скасування запису № 30885265 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на трикімнатну житлову квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4872, від 22.08.2008 року та скасування запису № 30884949 від 26.03.2019 року про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на нежитлові приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 4870, від 22.08.2008 р., що належать [PERSON] [INFO] , то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 26.03.2019 року було видано АТ «Укрсоцбанк» Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 255 на право власності на спірне майно. Свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та є підставою державної реєстрації прав власності за покупцем. Згідно п. п. 2, 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, на підтвердження права на спадщину, права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, повноважень виконавця заповіту, про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, а також посвідчення фактів, що фізична особа є живою, про перебування її у певному місці, про прийняття на зберігання документів, про передачу заяви видаються відповідні свідоцтва. Вчинення посвідчувальних написів та видача свідоцтв здійснюються нотаріусом за формами відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства , затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613. Згідно ч. 3 глави 12 Порядку свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна. Встановлено, що свідоцтво, видане 26.03.2019 року приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А., зареєстроване в реєстрі за № 255, яким посвідчено право власності АТ «Укрсоцбанку» на квартиру № 137, загальною площею 109,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 337, загальною площею 100,00 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво було видано на підставі акта про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 20.03.2019 року. Таким чином, встановлено, що свідоцтво, яким посвідчено право власності АТ «Укрсоцбанк» на спірне нерухоме майно, було видане приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. на підставі акту приватного виконавця, який відповідає вимогам закону, а тому є дійсним і не підлягає скасуванню. Тому позов і в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для задоволення позову, а тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed