Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги, які згодом уточнила, тим, що судовим наказом Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2020 року у справі № 2-н/264/199/2020 з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання матері дитини з батька дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи утримання з 04 лютого 2020 року. Між тим, відповідач аліменти своєчасно не сплачує, у зв`язку з чим за її підрахунком розмір неустойки (пені) за період з 04 лютого 2020 року по 01 січня 2021 року становить 4 837, 04 грн. Вказану суму, посилаючись на вимоги ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача. Відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на сьогоднішній день заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а заборгованість за 2020 рік утворилась не з його вини. На момент сплати аліментів на дружину на підставі № 2/264/640/20 від 09 липня 2020 року в вересні 2020 року, був виданий судовий наказ № 2/264/640/20 від 09 липня 2020 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, але сума виплати призначена з 04 лютого 2020 року та на день видачі судового наказу сума заборгованості складала 16483,29 грн. Поки відповідач погашав заборгованість, яка виникла не з його вини, за одними аліментами, утворилася заборгованість по іншим аліментам, оскільки сума місячного заробітку позивача не перекривала відразу всі платежі. Крім того, на його утриманні є ще дитина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Відповідач виділяє щомісячно [PERSON] кошти (аліменти) на утримання сина, про розмір аліментів вони домовилися. Кожен місяць, при передачі грошових коштів, [PERSON] письмово підтверджує, що отримала 3000 грн. на потреби дитини. Відповідач має проблеми із здоров`ям, перебуває на обліку та потребує вживання дорогих ліків. Вважає, що наведений державним виконавцем розрахунок заборгованості з виплати аліментів не відповідає дійсності, завищений та підлягає перерахунку. Просив відмовити в задоволенні позову. 06 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив, згідно якої судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини було винесено судом в лютому 2020 року, а рішення щодо стягнення аліментів на її утримання ухвалено в серпні 2020 року, отже посилання відповідача про виникнення заборгованості з виплати аліментів на дитину не з його вини, що він не встиг їх оплатити, є небґрунтованими. Крім того, до 04 жовтня 2020 року відповідач був зареєстрований як ФОП та мав дохід, а з 04 жовтня 2020 року працював менеджером з роздрібної торговлі. Надана відповідачем довідка про стан його здоров`я оформлена неналежно, оскільки не має дати її видачі та посилання н особу, що її видала, а також вказує на наявність відповідача під наглядом терапевта, однак не підтверджує факту перебування останнього на обліку. Посилання відповідача на наявність іншої дитини не може звільнити його від необхідності своєчасно сплачувати аліменти. Зазначає, що на сина відповідач сплачує аліменти щомісячно в розмірі 3000 грн., а на дочку 1250 грн. Також, зазначила, що заборгованість по аліментам відповідач сплатив лише після звернення нею до суду, отже не звільняється від необхідності сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду відповідь на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в загальному порядку. Ухвалою від 14 травня 2021 року підготовчій розгляд справи завершено та справу призначено до судового розгляду. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, виданого 09 липня 2020 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання матері дитини з батька дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи утримання з 04 лютого 2020 року. 09 лютого 2020 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області видав судовий наказ у справі № 2-н/264/199/2020, яким стягнув з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 лютого 2020 року. На підставі цих рішень видані виконавчі листи, які позивачка подала до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для примусового виконання. Судом досліджено надану довідку-розрахунок ВДВС від 01 лютого 2021 року щодо заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання дружини станом на 01 січня 2021 року. (а.с. 10-11). Судом досліджено надану довідку-розрахунок ВДВС від 01 лютого 2021 року щодо заборгованості [PERSON] за аліментами, в тому числі і на утримання дружини, станом на 01 січня 2021 року. (а.с. 23-25). З розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати алмінтів за період з 04 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року вбачається, що цей розрахунок здійснено на підставі п. 1 ст. 196 СК України відповідно до виконавчого провадження № 62794646. (а.с. 25). Судом досліджено надану довідку-розрахунок ВДВС від 01 квітня 2021 року щодо заборгованості [PERSON] за аліментами, в тому числі і на утримання дружини, станом на 01 квітня 2021 року. (а.с. 51-52). Згідно довідок Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини з 04 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 4 837,04 грн. та заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за цей же період в розмірі 11 868,18 грн. Позивачка просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] , за період з 04 лютого 2020 року по 01 січня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд вважає, що така відповідальність передбачена за порушення аліментних зобов`язань визначених Главою 15 СК України. Одночасно суд приходить до висновку, вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну виплату аліментів на утримання дружини на користь позивачки до досягнення дитиною трирічного віку є безпідставними. Право на утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно [PERSON] набула у відповідності до положень ст. 84 СК України, яка є складовою частиною Глави 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню». Натомість ст. 196 СК України, на підставі якої позивач вимагає стягнути неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на своє утримання до досягнення трирічного віку, міститься в Главі 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Сімейного Кодексу України. Предметами регулювання вказаних глав є нетотожні правовідносини. Більш того, системний аналіз змісту Глави 15 і Глави 22 СК України («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема її ст. 274 СК України, вказує на те, що норми положень Глави 15 СК України, до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватись лише у випадку прямого на це посилання. Оскільки Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить у собі посилання на те, що визначення заборгованості за аліментами, що стягуються у відповідності до Глави 9 СК України, а також повне або часткове звільнення їх від сплати заборгованості провадяться відповідно до положень, встановлених статтями 194 - 197 цього Кодексу, положення ст. 196 СК України на спірні правовідносини не поширюються. Таким чином, суд приходить до висновку, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, можуть бути застосовані інші санкції матеріального характеру, передбачені цивільним законодавством, але на їх застосування позивач не вказує, тому у стягненні пені на заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку необхідно відмовити за безпідставністю. Крім того, оскільки позивач на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed