Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Після зміни позовних вимог представник позивачки та позивачка обгрунтували позовні вимоги тим, що після смерті [PERSON] залишилася спадщини у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0, 2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 3225586501:02:031:0007, яка розташована по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,2304 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3225586501:02:031:0008, розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,6905 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області; ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:004:0229; земельної ділянки площею 0,6066 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:003:0345; земельної ділянки площею 3,8670 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:01:007:0123; недоотриманої пенсії в розмірі 1 473,16 гривень. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу із 2005 року по день смерті [PERSON] [INFO] , а тому вона є вдовою померлого та в силу вимог ст.ст. 1268-1269 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Також в позові зазначено, що [PERSON] є спадкоємицею майна померлого і як спадкоємець четвертої черги згідно вимог ст. 1264 ЦК України, оскільки проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Мотивуючи тим, що свідоцтва про право власності за заповітом видані на ім`я відповідачки на підставі заповіту є частково недійсні, так як даним, заповітом позивачка [PERSON] будучи на день відкриття спадщини непрацездатною вдовою, та маючи право на обов`язкову частку у спадщині в порядку ст. 1241 ЦК України, була позбавлена права на прийняття спадщини (обов`язкова частка у спадщині) після смерті [PERSON] , просила встановити, що вона [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] ; встановити, що вона [PERSON] має право на обов`язкову частку спадкового майна незалежно від заповіту складеного [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] , що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнати частково не дійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Овчаренко І.Ж. в частині успадкування [PERSON] Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , Ѕ частини земельної ділянки площею 0, 2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 3225586501:02:031:0007, яка розташована по [ADDRESS] , Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2304 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3225586501:02:031:0008, розташована по [ADDRESS] ; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,6905 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області; ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:004:0229; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,6066 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:003:0345; Ѕ частини земельної ділянки площею 3,8670 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:01:007:0123; та Ѕ частини недоотриманої пенсії в розмірі 1 473,16 гривень. Визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування (обов`язкова частка у спадкуванні) після смерті [PERSON] , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0, 2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 3225586501:02:031:0007, яка розташована по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,2304 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3225586501:02:031:0008, розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,6905 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області; ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:004:0229; земельної ділянки площею 0,6066 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:003:0345; земельної ділянки площею 3,8670 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:01:007:0123; недоотриманої пенсії в розмірі 1 473,16 гривень. Відповідачка [PERSON] та її представник вимоги позову не визнали. Представник відповідачки направив до суду відзив у якому зокрема вказав, що з 2013 року по 2016 рік відповідачка [PERSON] на прохання сусідів [PERSON] та його самого допомагала останньому по господарству, привозила продукти харчування, миючі засоби, допомогла йому відновити документи на будинок та земельну ділянку, які були втрачені. На запитання, ким йому доводиться [PERSON] , яка з ним проживає в одному будинку, він пояснював, що вона просто живе у нього, так як у неї відсутнє власне житло. [PERSON] неодноразово бачила, що [PERSON] та [PERSON] разом вживали спиртні напої, і після цього остання не могла пересуватися. У тверезому стані вона не була обмежена у пересуванні. Спільного господарства [PERSON] та [PERSON] не вели. Вони разом зловживали спиртними напоями. [PERSON] купувала їм їжу, працювала на городі, придбала їм пральну машину. В 2013 році [PERSON] повідомив їй, що ходив у сільську раду та склав на її ім`я заповіт. В липні 2014 року вони поїхали в місто Яготин і [PERSON] повторно склав на неї заповіт у приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. У листопаді 2016 року [PERSON] отримав кошти за оренду його земельної ділянки (паю), почав зловживати спиртними напоями та в грудні 2016 року помер у власному будинку. За тиждень до смерті [PERSON] викликала фельдшера, годувала його з ложки та лікувала. Поховання [PERSON] вона здійснювала за власні кошти, також упорядкувала могилу та здійснювала всі поминальні обряди включаючи поминальні обіди та богослужіння. В обґрунтування заперечень щодо вимог позивачки представник відповідачки також зазначив, що з груднія2016 року позивачці було відомо, що необхідно звернутися з заявою про прийняття спадщини. Позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Також представником позивачки у позові зазначено, що позивачка є цивільною дружиною померлого, вона є особою пенсійного віку і прикута до ліжка з 2013 року, 10 липня 2017 року їй була надана друга група інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою. Вважає, що [PERSON] не перебувала з померлим спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини та на день його смерті в зареєстрованому шлюбі, тому вона не є вдовою [PERSON] , права на обов`язкову частку у спадщині вона не має, а тому у задоволенні її вимог необхідно відмовити. Ухвалою суду від 14.05.2019 року відкрито провадження у даній справі, визначено її розглядати у порядку загального позовного провадження та витребувано докази. 15.07.2019 року представником позивачки подано позовну заяву про зміну позовних вимог, у прийнятті якої було відмовлено у зв`язку із недотриманням вимог ст. 49 ЦПК України. 16.08.2019 р. представник звернувся до суду із позовною заявою про зміну позовних вимог. На вказаний позов представником відповідачки 22.10.2019 року було подано відзив. 30.10.2019 року представником позивачки подано заперечення на відзив. 07.11.2019 року представник відповідачки подає до суду заперечення в порядку статті 180 ЦПК України та звертається до суду із заявою про виклик та допит свідків. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі сторін, ухвалено допитати свідків. Ухвалою суду від 07.07.2020 року до участі у справі залучено [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що позивачка у справі [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з 21.07.2017 року довічно, що підтверджується копією паспорта та копією довідкою Яготинської міжрайонної МСЕК (а.с.6-10). Із довідки Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] перебуває на постійному місці проживання у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання в с. Капустинці - будинок «Доглянута старість» на умовах державного утримання з 25.07.2017 року. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11.01.2019 року (а.с.12) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року до 06 грудня 2016 року з [PERSON] по день його смерті. Із копії довідки Сотниківської сільської ради №216 від 22.05.2017 року (а.с.18) вбачається, що [PERSON] проживала однією сім`єю із співмешканцем [PERSON] з 2005 року по день смерті [INFO] . Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21) вбачається, що будинок та земельна ділянка площею 0,25 га, розташовані по [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] . Із копії спадкової справи (а.с.30-103) вбачається, що [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] . До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] звернулась лише [PERSON] , інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину (аркуш спадкової справи 69, 81, 92, 104, 116, 128, 132) [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0, 2500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер земельної ділянки 3225586501:02:031:0007, яка розташована по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,2304 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3225586501:02:031:0008, розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,6905 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області; ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:004:0229; земельної ділянки площею 0,6066 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:04:003:0345; земельної ділянки площею 3,8670 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3225586500:01:007:0123; недоотриманої пенсії в розмірі 1 473,16 гривень. Із довідки Сотниківської сільської ради Яготинського районну вбачається, що [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до сільської ради не зверталась (а.с.118 зворотна сторона), що також підтверджується детальним вивченням спадкової справи померлого. Із копії заповіту від 01.08.2013 року видно, що [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] в приміщенні Сотниківської сільської ради Яготинського району та посвідчено секретарем Сотниківської сільської ради Яготинського району Чепіль Г.О.(а.с. 119). Із довідки Сотниківської сільської ради вбачається, що [PERSON] дійсно поховала [PERSON] , [INFO] за власний рахунок (а.с.120). Із довідки приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу вбачається, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] , інші спадкоємці, передбачені законом та які б мали право на спадкування відсутні (а.с.120 зворотна сторона). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №27 від 24.12.2019 року (а.с.242). Із копії спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] звернулась [PERSON] (а.с.2 т.2). Із долученого до матеріалів спадкової справи заповіту видно, що [PERSON] все майно, що буде належати їй на час смерті заповідала [PERSON] (а.с.8 т.2). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є родичкою покійного [PERSON] , а саме, племінницею. З [PERSON] її дядько прожив близько 11 років. Допомога відповідачки по справі полягала лише в придбанні [PERSON] алкоголю. Коли [PERSON] помер, [PERSON] не могла самостійно пересуватися. [PERSON] поховала [PERSON] за його ж гроші. Після смерті [PERSON] [PERSON] ніхто не допомогав, крім неї. Вона відвезла її до інфекційного відділення, де останній було встановлено групу інвалідності. [PERSON] вважала, що покійний [PERSON] склав на неї заповіт, а тому нікуди не зверталась. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона була депутатом сільської ради. Йї відомо, що [PERSON] тривалий час проживала із [PERSON] , але останній неодноразово зазначав, що [PERSON] за ним не доглядає. [PERSON] стверджувала, що після оформлення пенсії переїде до Запорізької області, де після смерті її матері залишилася спадщина. [PERSON] називав [PERSON] донькою. Свідок [PERSON] дав показання, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , привозила продукти харчування, також добре ставилась до [PERSON] . Під час розмови [PERSON] зазначала, що [PERSON] привозила їм продукти харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали з ним по сусідству. [PERSON] часто скаржився на те, що [PERSON] за ним не доглядає. Остання ніде не працювала і проживала за рахунок [PERSON] , а [PERSON] забезпечувала їх продуктами харчування. Свідок [PERSON] пояснив, що на той час він працював сільським головою с. Сотниківка. Дійсно в 2013 році до нього прийшов [PERSON] та склав заповіт на ім`я [PERSON] , остання на той час в сільській раді ще не працювала. Він часто бачив, як [PERSON] купувала продукти харчування в магазині та завозила [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як визначає законодавець в ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що: «у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо». Правовідносини, що виникли регулюються главою 85 ЦК України, «Спадкування за заповітом», а тому в силу ст. 1223 ЦК України вимоги позивачки про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , шляхом спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] до задоволення не підлягають. Так, спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав відповідачці у справі [PERSON] . Заповіт ніким не оскаржено та не скасовано. [PERSON] у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, прийняла її та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому у [PERSON] не могло виникнути право на спадкування, як у спадкоємиці четвертої черги. Позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Шлюб між позивачкою та спадкодавцем [PERSON] зареєстровано не було. В силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Термін "вдова/вдівець" означає одного із подружжя, який утримувався померлою особою на час його смерті та не взяв новий шлюб, відповідно до Європейського кодексу соціального забезпечення (переглянутий) (ETS N 1391 Рада Європи, Кодекс, Міжнародний документ. Класифікація від 06.11.1990 № ETS N 139. Статтею 21 СК України, визначено поняття шлюбу, та зазначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином позивачка не має права на прийняття спадщини, як спадкоємиця обов`язкової частки (першої черги), адже на час смерті [PERSON] (відкриття спадщини) у зареєстрованому шлюбі вони не перебували, а проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України, а тому її вимоги щодо визнання за нею права на обов`язкову частку спадкового майна незалежно від заповіту складеного [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] , що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до задоволення не підлягають. Враховуючи, що вимоги позивачки про визнання частково не дійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом знаходяться у наслідковому зв`язку із вимогами про визнання за нею права на обов`язкову частку у спадковому майні, у задоволенні вказаних вимог необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed