Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 9,7000 га , який укладений у 2004 році [PERSON] та ЗАТ « СВФ «Агротон», зареєстрованого у Державному реєстрі земель за № 040539900045 20.01.2005р. у зв*язку з відсутністю істотних умов, передбачених ст.. 15 Закону України « Про оренду землі»,що є підставою для визнання договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. уточнив позовні вимоги, оскільки частина підстав для визнання договору недійсним, які перераховані в позовній заяві, вже були предметом розгляду в суді і щодо яких є рішення місцевого та апеляційного суду Луганської області, та вказав, що позивач отримала у спадок від батька, [PERSON] земельну ділянку, яка за договором оренди передана в користування відповідачу. Після смерті батька при ознайомлені з договором були встановлені підстави для визнання даного договору оренди недійсним, а саме: кожна сторінка договору не підписана власником землі, що є порушенням його волевиявлення, сам зміст договору не доводився до власника землі, що відомо позивачці , буцім-то, зі слів самого батька. Крім того, як відомо позивачці зі слів батька, договір укладався на 5 років, а строк дії договору вказаний 10 років, що свідчить про фальсифікацію договору, в підтвердження чого представник позивача посилається на різний шрифт на двох сторінках договору ,застосований при друку. В п.18,19 договору не вказані умови і строки передачі земельної ділянки в оренду , до договору не надані план або схема земельної ділянки , що відповідно до Закону України « Про оренду землі» обов*язково повинно бути відображено в договорі та прикладатися до нього .Крім того, не виписаний порядок відшкодування шкоди в разі погіршення стану землі, порядок повернення землі власнику, і, взагалі, власника було введено в оману щодо умов оспорюваного договору. Представник відповідача в судовому засіданні не був присутнім,своїх заперечень до позову не надавав, з заявою про слухання справи у їх відсутності до суду не звертався, про час та день слухання справи повідомлявся своєчасно, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення йому поштових відправлень з датою вручення.. У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Свідок [PERSON]- начальник відділу Держземагенства в Біловодському районі Луганської області пояснив в суді, що він дійсно надавав апеляційному суду Луганської області копію примірника спірного договору оренди, який зберігається в архівах відділу Держземагенству. В підтвердження надав для огляду книгу записів реєстрації договорів оренди землі з грудня 2002року по 28.01.2005 року, спірний договір оренди землі та примірник договору оренди, укладений між відповідачем та іншою особою для зразку. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , свідка [PERSON], оглянувши книгу записів реєстрації договорів оренди землі з грудня 2002року по 28.01.2005 року відділу земельних ресурсів в Біловодському районі Луганської області , оспорюваний договір оренди землі та примірник договору оренди, укладений між відповідачем та іншою особою ([PERSON]), цивільну справу за позовом [PERSON] до ЗАО СВФ « Агротон» про визнання договору оренди землі недійсним №2/408/249/13 з рішенням Біловодського райсуду від 29.10.2013р та ухвали апеляційного суду Луганської області від 18.02.2014року, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В суді встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 141189 від 01.12.2004 року володів земельною ділянкою площею 9,7000га, яка розташовується на території Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області. До матеріалів справи наданий договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець [PERSON] уклав з орендарем ЗАТ « СВФ «Агротон» договір оренди землі строком на 10 років, до 31.12.2014року , зареєстрованого у Державному реєстрі земель за № 040539900045 20.01.2005р Даний договір містить підписи двох сторін та реєстраційний номер в Державному реєстрі земель . До договору додається акт прийому - сдачі земельної ділянки з підписом сторін та землевпорядника [PERSON], а також схема розташування земельної ділянки ( арк..спр.9-12).Дані документи були додані позивачкою до позову. 26.03.2013р. позивачка отримала спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 9.7000га відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі №180 ( арк..спр.13) Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 203 ЦК України: « Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.» Ст.208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.» Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженої постановою KM України від 25 грудня 1998 року № 2073, у договорі оренди відповідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі" мають бути зазначені істотні умови. Пунктом дев'ятим вказаного Порядку передбачено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених п. 8, порушення вимог ст.ст. 4-9, 13, 15 Закону України „Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. Редакція частини 1 ст.15 Закону була змінена Законами України №509-У1 від 16.09.2008р та №3613-У1 від 7.07.2011р, коли були законодавчо закріплені істотні умови договору оренди землі. Згідно ст. 15. Закону України «Про оренду землі»: «Істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В суді представник позивача, уточнюючи підстави визнання договору недійсним, вказав, що вважає необхідною умовою при укладанні договору оренди наявність візування сторонами договору кожної сторінки договору. Оскільки обов*язковість візування кожної сторінки при укладанні договору оренди землі не передбачена спеціальним законом, який є Закон України « Про оренду землі», відсутність підпису кожної сторінки договору не порушує прав власника землі, дана умова не є істотною та не є підставою для визнання договору недійсним. Доводи представника позивача щодо самостійної заміни відповідачем 1-го аркуша договору із строком дії договору з 5 на 10 років, про що не знав власник землі [PERSON].і що свідчить про фальсифікування договору відповідачем, спростовується дослідженою в суді книгою реєстрації договорів оренди землі відділу земельних ресурсів в Біловодському районі Луганської області , прошитою та пронумерованою, за період з грудня 2002 року по 28.01.2005 року, згідно якої записом за № 302 зареєстрований спірний договір саме на строк 10 років. Згідно записів в даній книзі зареєстровано 130 договір оренди землі , укладених між іншими особами з ЗАТ «СВФ «Агротон» і всі договори строком на 10 років. Також суд вважає безпідставними доводи представника позивача щодо самостійної заміни сторінок договору відповідачем з посиланням на різний шрифт, яким надруковані дві сторінки договору, оскільки також спростовується наданим для зразку свідком [PERSON] договору оренди, укладеним між відповідачем та власником землі [PERSON] на строк 10 років, ,зареєстрованим у Державному реєстрі земель за №0405399000048 від 20.01.2005 року та у книзі реєстрації договорів за № 311, який також має різний шрифт друку на двох сторінках договору. Пояснення представника позивача щодо відсутності у відділі Держземагенства Біловодського району другого примірника спірного договору оренди землі, так як йому відомо зі слів позивачки що договір оренди взагалі не передався до даного державного органу і договір сфальсифікований відповідачем, також спростовано наданим свідком [PERSON] другим примірником оспорюваного договору, який зберігається в архіві установи і який був оглянутий в судовому засіданні. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що в п.18,19, 21-25 спірного договору оренди землі не в повній мірі розписаний порядок відшкодування шкоди в разі погіршення стану землі, що в подальшому зробить неможливим повернути земельну ділянку власнику землі та відшкодувати заподіяну шкоду, що, на його думку, є істотними умовами, суд вважає безпідставними, так як у названих пунктах договору умови передачі земельної ділянки та її повернення розписані відповідно до зразку Типового договору. Пунктом 3 ст.15 Закону України « Про оренду землі», яка діяла як на час укладання спірного договору, так і після внесення змін до ст..15 Закону, передбачалася можливість зазначення в договорі інших умов, не передбачених п.1, а саме- порядок виконання зобов*язань сторін , відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони та поліпшення об*єкту оренди, але за згодою сторін. Аналізуючи правовідносини, що склались між сторонами, суд встановив, що власник землі [PERSON] добровільно розпорядився належною йому земельною ділянкою - уклав з відповідачем договір її оренди, у зв*язку з чим була проведена державна реєстрація договору оренди, отримував орендну плату, тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що договір укладався та реєструвався в порушення вимог ст. 78 Земельного кодексу України ст. 203 та 319 ЦК України - без волевиявлення власника землі.. Отже ,у судовому засіданні достовірно встановлено, що підстав, які б могли вказувати на недійсність договору оренди , укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Агротон», зареєстрованого 20 січня 2005 року, немає. Всі істотні умови, зазначені у ч.1 ст.15 Закону України « Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладання угоди і на час її державної реєстрації, у тексті оспорюваного договору землі містяться. У судовому засіданні представником позивача також не надано суду достовірних доказів того, що відповідач ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні договору - відносно строку дії договору , а також , що позивач помилявся щодо умов договору, а тому посилання представника позивачки на ці обставини є безпідставними. Виходячи з вищевкладеного суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed