Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 500988620 від 12 січня 2016 року у розмірі 17721,87 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач та ПАТ «Альфа-Банк» 12 січня 2016 року уклали кредитний договір № 500988620, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4152,44 грн. зі сплатою 15,99% річних. 28 січня 2019 року АТ «Альфа-Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № 500988620 ТОВ «ФК «Веста». 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500988620. Відповідач, у порушення умов кредитного договору, станом на 18 травня 2021 року має заборгованість у розмірі 17721,87 грн., з яких 324,57 грн. - нараховані 3% річних; 734,48 грн. - втрати від інфляції; 3599,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6663,03 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 6400 грн. - заборгованість з пені. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій повідомив, що заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження (а.с.105-106). Ухвалою суду від 28 липня 2021 року відповідачу відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження (а.с.108). Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року частково задоволено клопотання позивача та відповідача про витребування доказів, витребувано у АТ «Альфа-Банк» докази, а саме: виписку по рахунку [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) згідно кредитного договору №500988620 від 12 січня 2016 року станом на день відступлення банком права вимоги за договором, детальний розрахунок заборгованості [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) згідно кредитного договору №500988620 від 12 січня 2016 року на день відступлення права вимоги із зазначенням дат отримання кредитних коштів та сплати за кредитом, розміру внесених сум (а.с.151). Також ухвалою суду від 28 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с. 152). Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав (а.с. 112-118). У відзиві зазначив, що згідно наданих до матеріалів справи додатків між ним та ПАТ «Альфа-Банк» договір не було укладено, оскільки такий догові відсутній в матеріалах позову. В справі наявна лише оферта, що є пропозицією певній стороні укласти договір. Доказами у справі не доведено виникнення у позивача права вимоги до відповідача. Крім того, зазначив, що позивачем не обґрунтовано розміру заборгованості за кредитом у розмірі 3599,78 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6663,00 грн., пені у розмірі 6400 грн., не надано розрахунків заборгованості та первинних документів, що підтверджують видачу кредиту та його часткове погашення. Згідно договору факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року у позивача відсутнє право нарахування відповідачу процентів. Також посилався на необґрунтованість позовних вимог, їх безпідставність та недоведеність. Тому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та у відшкодуванні судових витрат за безпідставністю та недоведеністю. Крім того, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості (а.с. 121 - 122). Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» надав відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами відповідача, наведеними в позовній заяві. Зокрема, зазначив, що 12 січня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500988620. За період користування кредитними коштами позичальником здійснено часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Між сторонами було здійснено всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови та правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. В матеріалах справи наявні докази, сукупність яких свідчить про існування факту правонаступництва і про наявність у ТОВ «Вердикт Капітал» права на стягнення заборгованості за кредитним договором №500984502. За нормами ЦК України первісний кредитор відповідає за дійсність грошової вимоги до позичальника та повинен був передати підтверджуючі документи наявності заборгованості. ПАТ «Альфа банк» не передано наступним кредиторам розрахунок суми боргу станом на дату відступлення права вимоги та інші докази, в тому числі виписки по рахунку на підтвердження факту видачі кредиту та реальності відступлення суми боргу. Позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 17721,87 грн. є обґрунтованими зважаючи на компенсаційний, а не штрафний характер стягнення. Крім того, нарахування пені за подвійною обліковою ставкою та трьох відсотків річних здійснено у відповідності до обмеження останніх трьох років, які передували подачі позову. Судові витрати на оплату правової допомоги також підтверджуються долученими доказами. Тому просив позовні вимоги про стягнення заборгованості задовольнити (а.с. 129-136). За клопотанням позивача до матеріалів справи залучено письмові докази (а.с. 79-95). Інші заяви по суті справи чи клопотання від сторін суду не надходили. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Альфа-банк" з офертою на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500988620 від 12 січня 2016 року, відповідно до якої відповідач пропонував банку укласти угоду про надання особистого кредиту на умовах продукту «Рефінансування заставних кредитів», визначивши суму кредиту у розмірі 4152,44 грн. зі сплатою 15,99% річних на термін до 13 січня 2019 року (а.с. 15-20). Інші докази на підтвердження укладення кредитного договору позивач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України (ЦК України) в редакції, що діяла станом на січень 2016 року, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Позивач у відзиві на позов посилається на відсутність кредитного договору. З наданих суду доказів не вбачається чи прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) [PERSON] банк, щодо яких саме істотних умов ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] досягли згоди, та чи досягли її взагалі. Як вбачається з Чек-листа з переліком документів, що формують досьє Клієнта за правочином №500988620, таке досьє мало містити крім оферти анкету-заяву, акцепт на укладення угоди про надання кредиту, графік погашення кредиту, тощо (а.с. 10). Але такі докази позивачем суду не надані. Наявна в матеріалах справи оферта не містить підпису працівника ПАТ «Альфа-Банк» та відомостей щодо прийняття банком пропозиції [PERSON] . Також позивачем не надані докази надання банком відповідачу кредитних коштів. Відповідно до частин 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сприяючи сторонам в забезпеченні їх процесуальних прав доводити свої позовні вимоги та заперчення проти позовних вимог, суд за клопотанням сторін ухвалою від 28 серпня 2021 року (а.с. 151) витребував у АТ «Альфа-Банк» докази. Копії вказаної ухвали неодноразово направлялись на виконання до АТ «Альфа-Банк», були одержані банком, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення. Але, незважаючи на вжиті судом заходи, вказана ухвала суду банком не виконана. Про причини її невиконання суду не повідомлено. Оскільки судом вичерпано можливості витребування зазначених доказів, суд вважає за необхідне справу розглядати на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до Договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, укладеного 28 січня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких наведено в додатку 1-1 до договору (а.с. 20-30). Як вбачається з додатку до Договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, укладеного 28 січня 2019 року, АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» набуло право вимоги в тому числі за Договором кредиту № 500990731 до боржника [PERSON] (а.с. 81). Суд звертає увагу, що згідно п. 1.1. Договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року Кредитні досьє - сукупність документів, що стосуються отримання Боржником кредиту за Основним договором та знаходяться в Клієнта. Кредитні досьє щодо кожного Боржника включають оригінали Основних договорів з усіма додатками до них, а також копії паспорту, довідки про ідентифікаційний номер Боржника. Кредитні досьє щодо окремих Боржників можуть також включати: анкети на відкриття взаємовідносин з Клієнтом, заяви про надання кредиту, копії кореспонденції, що велася між Клієнтом і Боржниками. Згідно пункту 5.1.5 вказаного договору Фактор має право протягом 240 (двісті сорока) календарних днів після дати підписання цього Договору, але не раніше дати здійснення повної оплати відповідно до п. 4.2. Договору, на підставі акту приймання-передачі самостійно отримати у Клієнта оригінали Основних договорів, і документацію до них, яка міститься в Кредитних досьє, за адресою м. Чернігів, просп. Перемоги 62. Строк передачі оригіналів Основних договорів, і документації до них, яка міститься в Кредитних досьє може бути продовжений за письмовою згодою Фактора. Сторони домовились, що Клієнт вважається таким, що добросовісно виконав свої зобов`язання по передачі Фактору документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі (Додаток № 5 до Договору). У разі неотримання Фактором протягом 240 (двісті сорока) календарних днів після дати підписання цього Договору вказаних вище документів, якщо в такому неотриманні немає вини Клієнта, Клієнт не несе відповідальності за таке неотримання і вважається таким, що виконав свої зобов`язання по Договору. Крім того, згідно пункту 5.1.6.1 відсутність в переданих фактору кредитних досьє основного договору є підставою для повернення права вимоги до АТ «Альфа-Банк». З наведеного вбачаються достатні підстави вважати, що оригінали документів з кредитних досьє позичальників були передані АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «ВЕСТА». Відповідно до договору відступлення права вимоги № 29-01/19/2, укладеного 29 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в додатку №1-1 (а.с. 33-42). Як вбачається з додатку до договору відступлення права вимоги № 29-01/19/2, укладеного 29 січня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (в договорі - первісний кредитор) відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» (в договорі - новий кредитор) набуло право вимоги в тому числі за Договором кредиту № 500990731 до боржника [PERSON] (а.с. 82). Згідно п. 1.1. Договору відступлення права вимоги № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 року Кредитні досьє - сукупність документів, що стосуються отримання Боржником кредиту за Основним договором та знаходяться в первісного кредитора. Кредитні досьє щодо кожного Боржника включають оригінали Основних договорів з усіма додатками до них, а також копії паспорту, довідки про ідентифікаційний номер Боржника. Кредитні досьє щодо окремих Боржників можуть також включати: анкети на відкриття взаємовідносин з Клієнтом, заяви про надання кредиту, копії кореспонденції, що велася між Клієнтом і Боржниками. Згідно пункту 5.1.5 вказаного договору Новий кредитор має право протягом 360 (триста шістдесяти) календарних днів після дати підписання цього Договору, на підставі акта приймання-передачі самостійно отримати у Первісного кредитора оригінали Основних договорів, і документацію до них, яка міститься в Кредитних досьє, за адресою: м.Київ, проспект Правди, буд. 66А, оф. 2. Строк передачі оригіналів Основних договорів, і документації до них, яка міститься в Кредитних досьє може бути продовжений за письмовою згодою Нового Кредитра. Сторони домовились, що первісний кредитор вважається таким, що добросовісно виконав свої зобов`язання по передачі Новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі (Додаток № 5 до Договору). У разі неотримання Новим кркдитором протягом 360 (триста шістдесяти) календарних днів після дати підписання цього Договору вказаних вище документів, якщо в такому неотриманні немає вини Первісного кредитора, Первісний кредитор не несе відповідальності за таке неотримання і вважається таким, що виконав свої зобов`язання по Договору. Крім того, згідно пункту 5.1.6.1 відсутність в переданих фактору кредитних досьє основного договору є підставою для повернення права вимоги до Первісного кредитора. Будь-які дані щодо повернення права вимоги за договором № 500990731 до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» в матеріалах справи відсутні. Позивач наполягає на наявності у нього права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500990731. Тому позивач мав можливість самостійно надати суду докази на підтвердження укладання АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору № 500990731. Але на час розгляду справи судом докази укладення зазначеного договору сторонами та іншими особами суду не надано. Відповідно, суду не надано доказів виникнення у відповідача [PERSON] кредитного зобов`язання перед АТ «Альфа-Банк» та переходу до позивача права вимоги до відповідача у даному зобов`язанні, а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом не встановлено прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з відсутністю доказів порушення зобов`язання відповідачем, в тому числі розміру та періоду прострочення, підстави для стягнення з нього пені також відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд вирішив в задоволенні позову відмовити, понесені позивачем судові витрати в покладаються на нього та відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed