Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з уточненим позовом до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, Дніпропетровської районної державної адміністрації, треті особи: Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Державне підприємство «Дніпропетровський регіональний центр державного земельного кадастру» про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки. Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги та визнати незаконним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 21 лютого 2002 року №97-Р в частині надання в постійне користування Службі автомобільних доріг України у Дніпропетровській області 43,8759 га землі; визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею серія І-ДП №007785 на імя Адміністрації автомобільних доріг України у Дніпропетровській області (правонаступник Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області) виданий 25 березня 2002 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровського району Дніпропетровської області на право постійного користування 43,8759 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для дорожнього господарства(дороги місцевого значення на території Підгородненської міської ради) на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 21 лютого 2002 року за №97-Р та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право постійного користування землею за №1451; судові витрати покласти на відповідачів. Представники Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова міста Підгородне просив суд слухати справу за відсутності представника міської ради. Представник Державного підприємство «Дніпропетровський регіональний центр державного земельного кадастру» у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви представник центру вважає, що у даному випадку винесення будь-якого судового рішення по справі ніяким чином не вплине на інтереси центру. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні думку присутніх сторін, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2013 року належить домоволодіння №11 по вул. Шосейній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням Підгородненської міської ради за №2542-ХХХІУ/УІ від 02.09.2013 року позивачу наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,1143 га за адресою: місто Підгородне, вул. Шосейна, 12. Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, при підготовці проекту землеустрою та визначенні розмірів та встановлення меж водоохоронної зони та прибережної зони р. Кільчень по вул. Шосейній в м.Підгородне площа земельної ділянки, на яку позивач виготовляє технічну документацію для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд зменшилася на 0, 0349 га. Рішенням Підгородненської міської ради за № 3709-LІІ/УІ від 29.01.2015 року були внесені зміни в п. 1 рішення сесії за № 2542-ХХХІУ/УІ, а саме була змінена площа земельної ділянки шляхом зменшення її до 0,0924 га. 22.02.2015 року виготовлений проект землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність площею 0,0924 га імя [PERSON] за адресою: м. Підгородне, вул. Шосейна, 11. 23.02.2015 року позивач звернулася в Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області з заявою про погодження меж земельної ділянки, на яку їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації, з межами Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області згідно кадастрового плану Дніпропетровської області. 27.02.2015 року позивач отримала листа за № 1-9/341, яким відмовлено узгодити межу земельної ділянки. В листі було зазначено, що відповідно технічній документації ширина полоси відводу автомобільної дороги Т-04-10 Дншропетровськ-Магдалинівка-Котівка на ділянці км 0+880 - км 0+894 складає 45,0 м ( по 22,5 м від осі дороги в обидві сторони). Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, представник Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області після повторного звернення виїхав на місце, перевірив ширину дороги та при проведенні вимірів було встановлено, що фактично земельна ділянка, на яку позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації, розташована на відстані від осі дороги 19,00 м: 19, 10 м відповідно. Таким чином, на думку представника позивача, відомості, які зазначені в технічній документації по інвентаризації земель, зайнятих дорогами місцевого значення загального користування на території Дніпропетровського району (лінійні графіки смуг відведення доріг), не відповідають фактичним обставинам. Автомобільна дорога згідно технічної документації накладається на земельну ділянку, яка знаходиться в фактичному користуванні позивача та яку позивач має намір приватизувати. Ця земельна ділянка повністю забудована ще батьками позивача з 1974 року і будівлі від автомобільної дороги фактично знаходяться на значній відстані. Також на думку представника позивача, при виготовленні технічної документації по інвентаризації земель, зайнятих дорогами місцевого значення загального користування на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області Державним підприємством "Дніпропетровський регіональний центр Державного земельного кадастру" були допущені помилки при визначенні координат характерних точок меж автомобільних доріг, що призвело до невідповідності фактичної межі тим межам, які були зазначені в технічній документації. Уточнення просторових характеристик земельної ділянки, зайнятої автомобільними дорогами, тягне за собою коригування реєстраційних відомостей про земельну ділянку, а також переоформлення неправильних правовстановлюючих документів, уточнення оціночних показників земельної ділянки під автомобільною дорогою. Служба автомобільних доріг України в Дніпропетровській області не бажає вносити зміни до технічної документації земельної ділянки під автомобільною дорогою, що на думку представника позивача змушує звертатися з позовом про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею серія І-ДП № 007783 на ім'я Служби автомобільних доріг України в Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 71 Земельного кодексу України до земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв'язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг. Таким чином, до земель дорожнього господарства відносять не тільки проїзну частину, а й узбіччя, земляне полотно, декоративне озеленення, резерви. Технічна документація, де вказана ширина смуги відведення 22,5 м від осі дороги включає ці елементи, а отже відповідає вказаній нормі закону. На думку представника відповідачів, той факт, що земельна ділянка, якою позивач користується та яку позивач має намір приватизувати та отримати у власність, знаходиться на смузі відведення автомобільної дороги, свідчить не про помилки у технічній документації, а про самовільне захоплення позивачем земельної ділянки Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, яка належить їй на законних підставах. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельна ділянка була надана Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області Дніпропетровською райдержадміністрацією у порядку встановленому законодавством у межах її повноважень. Зокрема, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області отримала земельну ділянку у постійне користування відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 21 лютого 2001 року №97-Р та виданого державного акту на право постійного користування землею І-ДП № 007783. При оформленні права постійного користування земельною ділянкою, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області погодила у встановленому законом порядку межі такої ділянки з усіма суміжними власниками, зокрема й з Підгородненською міською радою. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує иивільні права або інтереси. В силу вимог ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд вважає, що в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач не вказав ні на один безспірний та беззаперечний доказ, що б вказував на невідповідність оскаржуваного розпорядження та державного акту вимогам законодавства та який би підтверджував порушення прав позивача, який став власником житлового будинку по вул. Шосейній, 11 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області лише 20 червня 2013 року. Служба автомобільних доріг жодним чином не спричиняє перешкод в приватизації земельної ділянки. Більш того, саме на позивача покладається здійснення приватизації ділянки у встановленому законом порядку, в тому числі й покладено обов'язок погодження меж ділянки з суміжними землевласниками. Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Статтею 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з сумісними власниками та землекористувачами; в) відновлення меле земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; т) виготовлення кадастрового плану. Згідно ч.3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Таким чином, Позивач зобов'язаний погодити межі земельної ділянки, яка підлягає безкоштовній передачі йому у власність із суміжним землекористувачем, тобто з Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області, яка користується суміжною ділянкою на законних підставах. Обґрунтована відмова від погодження проекту землеустрою є підставою виготовлення нового проекту землеустрою або внесення змін до існуючого проекту. Відмова Служби автомобільних доріг в даному випадку є обґрунтованою, оскільки виконавцем проекту землеустрою було не правильно визначено межі земельної ділянки, яка, відповідно до проекту, розташована на смузі відведення автомобільної дороги, межі якою встановлені державним актом І-ДП № 007783 від 25.03.2002 року. Підсумовуючи все вище викладене, слід зазначити, що державний акт І-ДП № 007783 від 25.03.2002 року виданий у порядку встановленому законодавством в межах повноважень Дніпропетровської райдержадміністрації, а тому підстави для скасування спірних розпорядження та державного акту відсутні. Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є законним землекористувачем спірної земельної ділянки, що підтверджується матеріалами справи. Разом з цим, позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження факту порушення його прав чи законних інтересів, не вказано в чому саме він вбачає перешкоди у здійсненні приватизації. Вказане свідчить, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та не доведеними, а тому суд дійшов до відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed