Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 15 грудня 2003 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов жилий будинок [ADDRESS], що належав їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину. В серпні 2013 року він звернувся до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв»язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Він є громадянином Росії, його мати померла [INFO] і після поховання її він намагався потрапити на прийом до державного нотаріуса, але з»ясувалось, що прийом до нотаріуса здійснюється за попереднім записом до нового року (31 грудня 2003 року), години прийому розписані. Відпустку, яку він оформив за свій рахунок на поховання матері, було вичерпано до кінця 2003 року. Він працював в 2003 році провідним інженером відділу безпеки руху і характер роботи у нього не передбачав довготривалих і незапланованих відпусток, в зв»язку з відсутністю заміни його на вказаній посаді. В батьківському будинку залишилась жити ще рідна сестра [PERSON], яка померла в 2010 році, так і не оформивши спадщину після смерті матері, тобто спадкова справа взагалі не відкривалась до його звернення до нотаріуса. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ч. 3 ст. 1272 ЦК України просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, на яку посилається позивач [PERSON] у позовній заяві, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Однак, слід зазначити, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Судом же встановлено, що [PERSON] померла [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз»ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». В позовній заяві позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак вимогами ЦК УРСР, які діяли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], не було передбачено визначення додаткового строку для подання спадкоємцем заяви для прийняття спадщини. Норми ст. 1272 ЦК України щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Також на підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини представником позивача [PERSON] було надано виписний епікриз державної бюджетної установи охорони здоров»я Ямало-Ненецького автономного округу «Губкінська міська лікарня», де зазначено, що [PERSON] перебував на денному стаціонарі з 21 січня 2004 року по 03 лютого 2004 року, діагноз ІБС, стенокардія ІІ функц. класу, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, ІІ стадії, високий ризик; виписаний 03 лютого 2004 року в задовільному стані, з покращенням, гемодинаміка стабілізувалась, ангінозних приступів немає, АД 140/80, і рекомендовано обстеження терапевта, кардіолога, судинного хірурга, контроль ЕКГ, і виключення фізичних, психологічних, емоційних перевантажень (стрес, хронічне недосипання, тривала фізична робота, перевтома), зміни клімату, довготривалих переїздів. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем [PERSON] і його представником не надано суду доказів того, що він за станом здоров»я не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Хоча з 21 січня 2004 року по 03 лютого 2004 року [PERSON] знаходився на лікуванні, однак в подальшому він був працездатним. Суду не надано доказів, що за станом здоров»я він не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У виписному епікризі на виключення зміни клімату, довготривалих переїздів, відсутній висновок лікарів про неможливість приїзду позивача [PERSON] за станом здоров»я на територію України і на протязі якого терміну часу. Доводи позивача [PERSON] про те, що відпустку, яку він оформив за свій рахунок на поховання матері, було вичерпано ним до кінця 2003 року, що унеможливлювало звернення до нотаріальної контори, є необгрунтованими, оскільки не підтверджені ніякими доказами. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed