Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

03.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія»Аеросвіт» на свою користь середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 11 лютого 2013 року по 24 березня 2014 року у розмірі 50700 грн. 00 коп. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначає, що з 10 липня 2012 року по 11 лютого 2013 року, вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді агента Департаменту управління продуктом Комерційного комплексу. Наказом відповідача № 389-ос від 07 лютого 2013 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників. На день звільнення з роботи ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» мало заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 15289 грн. 37 коп. Однак, при звільненні з роботи відповідач не виплатив належні позивачу суми. Лише 24.03.2014 року ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» провів повний розрахунок з позивачем. У зв'язку з тим, що заробітна плата виплачується невчасно, відповідач повинен сплатити відповідну індексацію за кожен місяць невиплати заробітної плати в розмірі середньомісячного заробітку по день фактичного розрахунку. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте представник позивача надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що [PERSON] з 10 липня 2012 року по 11 лютого 2013 року працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді агента Департаменту управління продуктом Комерційного комплексу. Наказом відповідача № 389-ос від 07 лютого 2013 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників (а.с.2 ). Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. 11.02.2013 року [PERSON] вже не працювала у відповідача, а тому розрахунок з нею повинен був бути проведений 10.02.2013 року, чого зроблено не було. Дана обставина підтверджується довідкою про доходи №983 від 21.02.2013 року (а.с.3), згідно якого за період з грудня 2012 року по лютий 2013 року заборгованість відповідача по заробітній платі з урахуванням компенсації за дні невикористаної відпустки, а також вихідної допомоги становить - 15289 грн. 36 коп. Крім того, позивачем надано довідку про доходи № 3.01-1-03/289 від 21.02.2013 року, згідно якої її середньомісячна заробітна плата на період звільнення становила 3900 грн. 00 коп., а середньоденна становить 135 грн. 85 коп. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно рішення Конституційний Суд України щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу від 22 лютого 2012 року за № 4-рп/2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Наведене свідчить про наявність законних підстав для стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»» на користь середнього заробітку за весь час затримки по день остаточного розрахунку, а саме до 24 березня 2014 року. Тому, враховуючи, що відповідач при звільненні позивача, у встановлені законом строки, не виплатив йому нараховану заробітну плату та всі належні суми при звільненні, суд дійшов висновку, що з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" слід стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки, починаючи з дня звільнення - 11.02.2013 року по 24.03.2014 рік, як день фактичного розрахунку. Так, за вказаний період, кількість робочих днів складає 279 днів. Тому середній заробіток, що підлягає виплаті позивачу, за вказаний період з боку відповідача, становить 37902 грн. 15 коп. (279 робочих днів х 135 грн. 85коп. - розмір середньоденного заробітку). Тому для повного відновлення порушеного права слід стягнути з відповідача на користь позивача вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 379 грн. 02 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, Рішення Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу від 22 лютого 2012 року за № 4-рп/2012,

Outcome: partial