Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

29 липня 2020 року [PERSON] , шляхом використання поштового зв`язку, звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідно до вимог якого, з урахування їх уточнення, просить суд витребувати у [PERSON] та [PERSON] , належний позивачу на праві особистої приватної власності, транспортний засіб моделі: DAIHATSU YRV; державний знак [NUMBER] ; номер шасі [NUMBER] ; зеленого кольору, а також ключ від даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він являється власником транспортного засобу моделі DAIHATSU YRV, державний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . В середині 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто усної домовленості, відповідно до якої, відповідач мала намір придбати у позивача даний автомобіль за 4\~000 доларів США. Будь-які письмові документи не складалися, довіреності чи інші документи позивачем не надавалися. За результатами вказаної домовленості, [PERSON] передав відповідачу [PERSON] автомобіль, а остання, в свою чергу, зобов`язалась розраховуватися за вказаний транспортний засіб протягом двох років. Після чого, у випадку виконання вказаних умов, спірний транспортний засіб мав би бути перереєстрований на нового власника. Разом з тим, з моменту передачі автомобіля та ключів від нього, [PERSON] не здійснила жодного розрахунку з позивачем, а будь-які заходи, спрямовані на врегулювання даного спору у телефонному режимі не дали позитивного результату. Під час вирішення вказаного спору, позивачу стало відому, що на даний час спірний автомобіль перебуває і у користуванні [PERSON] , який на час його передачі був чоловіком [PERSON] . У зв`язку з цим, з підстав невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, відповідачі, всупереч волі позивача, як власника спірного транспортного засобу, незаконно утримують в себе вказане рухоме майно, яке їм фактично не належне, та не мають жодного наміру його повернути, що і стало підставою для звернення позивачем до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 15 вересня 2020 року, поштовим зв`язком, на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява від 10 вересня 2020 року (а.с. 13-15). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 26 жовтня 2020 року. 30 вересня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, остання заявлені до неї позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Обґрунтовує свою позицію тим, що спірний транспортний засіб придбавався її колишнім чоловіком [PERSON] , за його власні кошти. Після розірвання їхнього шлюбу, автомобіль залишився у володінні [PERSON] . На даний час, їй не відомо місце проживання (перебування) її колишнього чоловіка, відомості щодо долі вказаного транспортного засобу в неї також відсутні (а.с. 24-25). 20 жовтня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, останній заявлені ним позовні вимоги підтримує в повному обсязі та заперечує щодо позиції відповідача [PERSON] викладеної у її відзиві. Обґрунтовує, тим, що [PERSON] не заперечується факт купівлі спірного транспортного засобу у 2017 році, у період перебування відповідачів у шлюбі. З цих підстав, вказане майно, в розумінні ст. 60 СК України, є спільно-сумісним майном подружжя, а тому посилання [PERSON] , на те, що транспортний засіб придбавався її колишнім чоловіком за власні кошти, і вона не має до нього ніякого відношення є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, а навпаки підтверджує факт перебування у її користуванні вказаного автомобіля (а.с. 33-34). З підстав заявленого позивачем [PERSON] відповідного клопотання, ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року, залучено до участі у справі в якості співвідповідача, - [PERSON] . Після чого, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, залишено без руху, та надано 5 (п`яти) денний строк для усунення вказаних судом недоліків. 05 листопада 2020 року позивачем [PERSON] вказані в ухвалі суду недоліки були усунені, шляхом подачі до суду уточненої позовної заяви від 02 листопада 2020 року (а.с. 53-55). В подальшому, 11 листопада 2020 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області вказану цивільну справу прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання на 15 червня 2021 року. Додатково, в межах даної цивільної справи, направлено судове доручення компетентному суду Російської Федерації щодо вручення відповідачу [PERSON] судових документів та виконання окремих процесуальних дій. 15 квітня 2021 року з Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) до суду надійшло повідомлення, з якого вбачається неможливість виконання на території Російської Федерації доручення Варвинського районного суду про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій стосовно [PERSON] (а.с. 88). З підстав неявки всіх учасників справи до суду, підготовче судове засідання, яке призначене на 15 червня 2021 року, було відкладене на 09 липня 2021 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року, задоволено клопотання представника позивача, - адвоката Крушельницької М.Р. про її участь у підготовчому судовому засіданні, яке призначене на 09 липня 2021 року, в режимі відеоконференції. 09 липня 2021 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області в зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 06 вересня 2021 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2021 року, задоволено клопотання позивача [PERSON] про його участь у судовому засіданні, яке призначене на 06 вересня 2021 року, в режимі відеоконференції. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надав аналогічні позову пояснення. Додатково вказав, що існувало кримінальне провадження з приводу зникнення автомобіля, однак, розшук авта припинено, та про процесуальне рішення слідчого по провадженню йому не відомо. Крім того, в судовій інстанції знаходиться і позов про поділ майна подружжя, що опосередковано стосується згадуваного майна. Позивач вказав, що всі наявні в нього докази по справі були подані суду, інших клопотань він не має. Не заперечував проти проведення судового засідання за відсутності свого представника, представника відповідача та самих відповідачів. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] , - адвокат Нечай В.І. в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, зважаючи на його зайнятість в іншому цивільному процесі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся поштовим зв`язком, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 156), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 150). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Портал Дія), станом на 24 липня 2020 року, власником транспортного засобу марки «DAIHATSU», модель «YRV», д.н.з [NUMBER] , зеленого кольору, VIN (номер шасі) - [NUMBER] , являється [PERSON] , що доводиться відповідним скриншотом мобільного додатку Порталу Дія (а.с. 57). Суд зважає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адміністративні послуги» надання адміністративних послуг в електронній формі та доступ суб`єктів звернення до інформації про адміністративні послуги з використанням мережі Інтернет забезпечуються засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, який є офіційним джерелом інформації про надання адміністративних послуг в Україні. Разом з тим, слід зазначити, що докази, які доводять наявність у позивача права власності на спірний транспортний засіб, містять інформацію, яка актуальна лише станом на 24 липня 2020 року. Однак, факт належності позивачу вказаного автомобіля на момент розгляду справи відповідачами не заперечувався. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право користуватися та розпоряджатися своїм майном за власною волею. Позивач стверджує, що в середині 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто усної домовленості, відповідно до якої, відповідач мала намір придбати у позивача належний йому транспортний засіб, який являється предметом даного спору, за 4\~000 доларів США. Однак, будь-які письмові документи, зокрема: договори, довіреності чи інші документи в підтвердження вказаної домовленості, між сторонами не складалися. Вказаний факт відповідач [PERSON] заперечує, зважаючи на що, за відсутності будь-яких інших доказів, сприймати його як встановлений суд можливості не має. Суд зважає, що підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Згідно із змістом ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). За позицією Верховного суду, яка відображена в постанові від 30 жовтня 2019 року по справі № 683/2694/16-ц, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, то, згідно з ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, із змінами та доповненнями, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Таким чином, судом встановлено, що спірний автомобіль у приватну власність жодного з відповідачів не переходив, оскільки домовленості відносно переходу права власності здійснювалися в усній формі, що не відповідає даній категорії правочинів, в тому числі договору купівлі-продажу, з підстав невідповідності дотримання сторонами такої домовленості порядку набуття права власності на транспортний засіб. За таких обставин, посилання позивача на положення ст. 60 СК України, зокрема в частині купівлі відповідачами спірного транспортного засобу, у період перебування їх у шлюбі та твердження щодо встановлення статусу придбаного, як спільного-сумісного майна подружжя, не заслуговують на увагу, з підстав відсутності дійсної зміни титульного власника спірного автомобіля. У випадку порушення прав особи, як власника майна, останній має право витребувати його від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч. 3 ст. 397 ЦК України). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично ставиться до позиції позивач в частині вибуття спірного майна та перебування його у відповідачів і відмови останніх повертати спірне майно, оскільки вказані обставини не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. А сама по собі письмова позиція відповідача [PERSON] щодо перебування спірного майна певний період у відповідача [PERSON] не може бути сприйнята судом як доказ, зокрема зважаючи на відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження таких фактів та має сприйматись критично навіть з огляду на факт припинення сімейних відносин між колишнім подружжям. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed