Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

24.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], померлої 09.03.2014 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09 березня 2014 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Татарбунарська, 56 в м. Ізмаїл Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло №3827 від 30.11.1993р., виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №352р від 14.10.1993р. За життя [PERSON] не залишала заповіт. Він є спадкоємцем за законом першої черги. Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали. Приватним нотаріусом йому було відмовлено у заведенні спадкової справи у звязку з тим, що він пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса він пропустив у звязку з тим, що у травні 2014 року він виїхав за межі України та тривалий час знаходився в рейсі за межами України. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк - два місяця для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] Ухвалою суду від 14.06.2917р. відмовлено позивачу в прийнятті уточнених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 373157 від 11.03.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 09.03.2014 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить частина житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Татарбунарська, 56 в м. Ізмаїл Одеської області. Померла [PERSON] заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41390905 від 03.09.2015р. Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за №207/02-14 від 03.09.2015р. позивачу відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті 09.03.2014р. [PERSON] у звязку з тим, що він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті 09.03.2014р. матері [PERSON]. Відповідно до відповіді державного нотаріуса від 08.02.2017р. №101/01-16, наявної у матеріалах справи, спадкова справа після смерті 09.03.2014р. [PERSON] не заводилася, заяви про прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину не надходили. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Так, в позовній заяві позивач зазначив, що він є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті матері [PERSON]. Строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса він пропустив у звязку з тим, що на початку травня 2014р. він виїхав на тривалий час до Російської Федерації на заробітки. В Україну він повернувся в середині липня 2014р. та через тиждень після повернення, а саме 20.07.2014р. він виїхав до м. Маріуполь, оскільки там стояло його судно, та 01.08.2014р. з м. Маріуполь він відправився у закордонний рейс як член екіпажу судна і повернувся 11.05.2015р. Дана інформація підтверджена паспортом моряка, інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.02.2017р. за вих.. №0.64-4841/0/15-17з якої вбачається, що 30.04.2014р. [PERSON] здійснив виїзд у пункті пропуску Бачівськ, 01.06.2014р. вїзд у пункті пропуску Бачівськ та 03.08.2014р. виїзд у пункті пропуску Маріупольській морський торговельний порт, наявних у матеріалах справи. На думку суду, виїзд позивача з території України у конкретні періоди (09.03.2014р.-30.04.2014р, 01.06.2014р.-03.08.2014р.) не може бути визнано поважною причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини з моменту відкриття спадщини 09.03.2014р., оскільки, як зазначає сам позивач, на початку травня 2014р. він виїхав до Російської Федерації на заробітки, в Україну він повернувся в середині липня 2014р. та був тиждень дома після повернення, тобто він сам зазначає про те, що він періодично приїздив до Ізмаїлу, велику частину встановленого законом 6-місячного терміну, позивач знаходився в м.Ізмаїл, якої було достатньо для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Таким чином, можливість протягом шести місяців звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини у позивача була. Крім того, зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України N 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Отже позивач не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини засобами поштового звязку. Маючи обєктивну можливість направити заяву про прийняття спадщини поштою [PERSON] не скористався своїм правом. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що у наданих поясненнях позивач наголошує на тому, що при йняв спадщину фактично, з огляду на те, що на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем з поданням певних доказів зазначеного. При цьому, згідно п.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Але не зважаючи на це, в ході розгляду справи позивачем не надано доказів наявності причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем суду, не надано доказів в підтвердження поважності пропуску позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини не є обєктивними, непереробними, істотними труднощами, суд визнає їх неповажними та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] у звязку із необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed