Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

07.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, щодо дитини - [PERSON] народженої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що з 2000 по 2010 роки мав близькі стосунки з [PERSON], без реєстрації шлюбу, тому що кожен перебував у зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Від цих стосунків [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON]. Батьком дитини в органах РАЦС був записаний [PERSON], з яким на той момент [PERSON] перебувала у шлюбі. Про те, що батьком дитини є саме позивач, він довідався 28.03.2017 року, коли вони з дружиною святкували другу річницю з дня реєстрації шлюбу. Оскільки відповідач [PERSON] відмовляється добровільно відмовитись від свого батьківства відносно [PERSON], просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису реєстрації народжень №182 від [INFO], виключивши із графи батько - [PERSON] та записати батьком [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив про задоволення позову з підстав зазначених у позовній заяві. Третя особа - [PERSON], в судовому засіданні підтвердила, що батьком народженої нею [INFO] дитини - [PERSON], є позивач [PERSON], а тому просила про задоволення позову. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вважає [PERSON] своїм батьком, він опікується її вихованням та утриманням, між ними склались добрі стосунки, як між батьком та донькою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність, до суду не надходило. 20.07.2017 року на адресу суду направляв заяву, про перенесення попереднього судового засідання на іншу дату, у зв'язку з перебуванням на роботі за контрактом в іншій країні. Також зазначив, що вважає [PERSON] своєю донькою, як юридично так і фактично, а тому від батьківства не відмовляється (а.с. 41). Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, 09.11.2017 року надав письмове клопотання щодо розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, без участі представника. Зазначив, що Южноукраїнський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Миколаївській області заперечень по суті заяви не має. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в судовому засіданні заявив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до представленої копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, та копії запису акту про народження №182 від [INFO], батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 11, 21). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 10). 28.03.2015 року [PERSON]. та [PERSON] зареєстрували шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, в результаті чого [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON] (а.с. 12). Ухвалою Южноукраїнскього міського суду Миколаївської області від 03.08.2017 року, за клопотанням позивача, у справі була призначена судово-генетична експертиза щодо кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 37). 31.10.2017 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 93, відповідно до якого, молекулярно-генетичним аналізом ДНК батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], практично доведено, з ймовірністю 99.99999% (а.с. 54-61). Позивач вважає, що при розгляді даного спору суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої, підставою визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. При чому судово-генетична експертиза має важливе значення в процесі доказування батьківства позивача та спростування батьківства чоловіка, який записаний батьком дитини. Відповідно до п. 2) розд. VII "Прикінцеві положення" СК України, норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розділу V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Пунктом 3) Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року. З огляду на те, що [PERSON] народилася [INFO], суд при вирішенні питання про визнання батьківства керується нормами КпШС України. Відповідно до статті 51 КпШС, взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Положення статті 52 КпШС визначають, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Суд встановив, що [PERSON], відносно якої вирішується питання про визнання батьківства, була народжена у період перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10), у зв'язку з чим, у свідоцтві про народження [PERSON] батьком був зазначений [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою одного із батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до п. 13) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з'ясування питань, пов'язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Беручи до уваги пояснення [PERSON] та [PERSON], які достовірно підтверджують визнання позивачем свого батьківства, висновок судово-генетичної експертизи, суд вважає позовні вимоги про визнання [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У пункті 14) постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16 зазначено, що в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про встановлення батьківства мають розглядатися лише одночасно з вимогами про вилучення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, яким підтверджувалось інше її походження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Так, судом встановлено, що з 1995 року по 2013 рік [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). За час перебування у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, було зроблено актовий запис №182 від 25.07.2001 року (а.с. 11, 21). 28.03.2017 року позивачу стало відомо, що, ймовірно, саме він є біологічним батьком народженої [INFO] [PERSON] дитини - доньки [PERSON]. Для підтвердження цього факту 03.08.2017 року Южноукраїнським міським судом була призначена судово-генетична експертиза (а.с. 37). Відповідно до висновків експерта за результатами тестів було підтверджене біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] з вірогідністю в 99,999999%. На даний час між дитиною, яка визнає позивача за рідного батька, та позивачем склалися стосунки батька та доньки, позивач приймає активну участь в її вихованні та забезпечує її всебічний розвиток. Тому поряд з встановленням факту біологічного батьківства для його юридичного закріплення суд вважає, що до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], мають бути внесені зміни, а саме відомості про біологічного батька.

Outcome: approved