Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області, Реєстраційна служба Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області про визнання додатку до договору оренди земельної ділянки недійсним, укладеного 04 серпня 2011 року за № 040500500702 між [PERSON] та приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» та стягнення з відповідача судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. В 2004 році між ним та відповідачем був укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 10 років, який зареєстровано в книзі записів реєстрації договорів Арбузинським реєстраційним сектором № 5 від 01 грудня 2005 року за № 040500500702. 21 липня 2015 року позивачу стало відомо про наявність додатку до основного договору оренди землі, яким продовжено строк дії договору оренди на 10 років. Вважає, що казаний додаток до договору оренди підписала згідно довіреності [PERSON], яка уповноважена була на підставі такої довіреності позивача тільки на отримання орендної плати. Посилаючись на те, що його волевиявлення на укладання додаткового договору, яким продовжено строк договору оренди землі на 10 років, не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, та має істотне значення, просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені ним вимоги. Суду пояснив, що дійсно йому на праві власності належить земельна ділянка площею 7.42 га, яка розташована на території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району. В 2004 році він укладав із відповідачем договір оренди землі строком на 10 років, та строк дії якого закінчився у 2015 році. В 2011 році позивач надав на ім.»я колишньої дружини [PERSON] довіреність на право отримання орендної плати згідно договору оренди, укладеного із відповідачем. В 2015 році узнав про наявність додаткового договору, при цьому вказав, що повноважень на право підпису договорів оренди нікому не надавав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві, вимоги позивача вважає законними та обґрунтованими, під час укладення вказаного додатку до договору, між сторонами не було досягнуто згоди з усіх умов договору, які є істотними умовами, а за такого спірний додаток до договору оренди землі є недійсним. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки такий є безпідставним. Суду пояснив, що спірний додаток до договору, укладений між сторонами, виконується, він є дійсним. Можливо спірний додаток до договору підписано [PERSON], яка мала право підпису. Представник відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Представник реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області до суду не з»являвся, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України). Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч. 3 ст. 203 ЦК України про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія МК № 066085 є власником земельної ділянки площею 7,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 7) В 2004 році між Аграрним підприємством «Благодатненський птахопром» та [PERSON] було укладено договір оренди на належну [PERSON] земельну ділянку. Згідно п. 1.3 даного договору, його укладено на 10 років (а.с. 8, 54). Даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у книзі реєстрації договорів Арбузинським реєстраційним сектором № 5 від 01 грудня 2005 року за № 040500500702. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що спірний договір особисто був підписаний сторонами договору. Згідно Статуту (а.с. 56-66) Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» зареєструвало зміни та назва юридичної особи змінилась на Приватне підприємство «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром». Позивачем надано копію додатку до договору оренди земельної ділянки № 040500500702 від 04 серпня 2011 року, укладеного між сторонами. Згідно п.1.3. вказаного додатку, земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років від дати набуття чинності цього додатку (після підписання сторонами та його державної реєстрації). Такий договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області від 29 грудня 2012 року за № 48203000400134. Додаток до договору укладений від імені [PERSON], підписаний за довіреністю [PERSON] (а.с. 10) Згідно копії довіреності від 22 липня 2011 року (а.с. 11) [PERSON] уповноважував [PERSON] одержувати належну йому орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою та інші дії, які не стосуються підписання договорів оренди землі. Строк дії договору до 22 липня 2014 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що дійсно колишній її чоловік [PERSON] надавав на її ім.»я довіреність, за якою вона отримувала належну позивачу згідно договору оренди землі, орендну плату. Зазначила, що додаток до договору оренди землі підписала вона, оскільки згідно наданої позивачем довіреності, мала на це право, та про що знав [PERSON], оскільки йому про це розповіла. Повторно допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що не впевнена в тому, що саме вона підписала додаток до договору про продовження строку дії договору оренди. Оглянуті свідком підписи на а.с. 10, 55, [PERSON] пояснила, що підписи, проставлені в оглянутих документах схожі на її підпис, але свідок не пам'ятає, що саме вона підписувала додаток до договору. Який вигляд має підпис [PERSON], не пам'ятає. Підставою для звернення до суду з позовом [PERSON] зазначив, що оскаржуваний додаток до договору оренди землі він не підписував. Однак, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів щодо не підписання додатку до договору оренди землі від 2004 року, позивачем до суду надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з' обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особами, які беруть участь у справі, в реалізації їх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Судом було роз'яснено позивачу та його представнику положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо права подавати клопотання про призначення експертизи та підтвердження обставин справи допустимим доказами згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Однак таке клопотання у передбаченому законом порядку ними заявлено не було, що підтверджується матеріалами справи та змістом письмових заяв позивача та представника позивача від 12 липня 2016 року щодо недоцільності проведення почеркознавчої експертизи (а.с. 68, 69). Суд також зазначає, що представником відповідача в судовому засіданні надано оригінал додатку до договору оренди земельної ділянки № 040500500702 від 04 серпня 2011 року, укладеного між сторонами, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області від 29 грудня 2012 року за № 482030004001343. Такий додаток до договору укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» без зазначення відомостей, що такий підписаний за довіреністю [PERSON] (а.с. 55) Доказів на спростування доводів представника відповідача за вказаним фактом, позивач суду не надав. Судом знову було роз'яснено позивачу та його представнику, представнику відповідача положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо права подавати клопотання про витребування із відділу Держгеокадастру в Арбузинському району реєстраційної справи для ознайомлення із наявними в ній договором та додатком до договору оренди належній позивачу земельної ділянки та підтвердження обставин справи допустимим доказами згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Однак таке клопотання у передбаченому законом порядку ними заявлено не було, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, незважаючи на те, що відповідач цей факт не визнавав, [PERSON] не надав, не містяться вони і в матеріалах справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання недійсним додатку до договору оренди землі. Про призначення і проведення судової почеркознавчої експертизи не заявляв в суді. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Посилаючись на вказані норми закону, суд не може взяти до уваги показання свідка [PERSON], оскільки показаннями свідків не може бути підтверджений зміст договору оренди землі укладений між сторонами, оскільки відповідно до ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі за згодою сторін. Крім того, показання свідка є суперечливими та не послідовними, не підтверджують жодного факту, на який посилається позивач. Враховуючи наведене, пояснення позивача, як орендодавця, суперечливі показання свідка, про те, хто, можливо, підписав додаток до договору оренди землі, не можна визнати достатньою обставиною для висновку про відсутність волевиявлення позивача на укладення додатку до договору оренди і, як наслідок, визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК, якими обґрунтовувались позовні вимоги, а, отже, для висновку про доведеність зазначеної вимоги і порушення права власності позивача на земельну ділянку. З урахуванням викладеного, а також те, що обставини, які мають значення для справи не доведені, враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у визнанні недійсним оспорюваного додатку до договору оренди від 04 серпня 2011 року у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, позивачу судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed