Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - відповідач) про стягнення суми банківського вкладу. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 08.01.2013 року укладено договір банківського вкладу «Строковий» №506037/2013 ( в євро) строком на 24 місяці, під процентну ставку 10,8 % річних (далі - Договір). Також 08.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Для виплат» [NUMBER] (в євро). За даним договором позивачем були внесені кошти в розмірі 20000 євро. На момент закінчення договору у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було компенсовано гарантовану суму в розмірі 200000,00 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.03.2015 року складає 8077,34 євро. Позивач зверталась до відповідача з вимогою про повернення решти вкладу та нарахованих відсотків, але відповідач не виконав своїх зобов'язань, кошти не повернув. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у загальному розмірі 16242,66 євро, що складається з : за договором №506037/2013 від 08.01.2013 року - суму основного неповернутого банківського вкладу у розмірі 11922,66 євро; суму несплачених відсотків - 4320 євро. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 08.01.2013 року був укладений договір «Строковий» №506037/2013 ( в євро) строком на 24 місяці, під процентну ставку 10,8 % річних з сумою початкового вкладу 20000 євро та відповідач зобов'язаний повернути кошти з нарахованими відсотками 08.01.2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 10.04.2015 року, тобто під час дії в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" тимчасової адміністрації, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed