Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

що [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми вкладу за депозитними договорами, посилаючись на те, що 16.12.2014р. з відповідачем по справі уклав договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/148414/3-14 на суму 100000,00 грн. та 17.12.2014р. договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/149330/3-14 на суму 100000,00 грн. Датою повернення вкладу є 16.03.2015р. та 17.03.2015р. Позивач 13, 17, 18 - березня 2015року звертався до відповідача із заявою про повернення вкладу. Відповідачем була надана відповідь, яку позивач отримав 28 квітня 2015р., в якій зазначалося, що позивач може отримати кошти в будь-який зручний для нього час. Однак, до цього часу відповідачем не повернуто суму банківських вкладів по 100000,00 грн., тому [PERSON] звернувся із позовом до суду про повернення грошових вкладів. Доповнивши позовні вимоги позивач зіславшись на ст. 22 ЦК України, вважаючи, що мав отримати доходи якби вчасно отримав кошти та розмістив їх у АТ «Ощадбанку» під 18% річних, тому окрім строкових грошових вкладів на загальну суму 200000,00 грн. позивач просив стягнути із відповідача 10967,67 грн. упущеної вигоди. У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 16.12.2014р. укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/148414/3-14 на суму 100000,00 грн. та 17.12.2014р. договір банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» № 300131/149330/3-14 на суму 100000,00 грн. під 25% річних із поверненням вкладу 16.03.2015р. та 17.03.2015р. (а.с. 6, 7). 13, 17, 18 - березня 2015року позивач звернувся до Банку про повернення вкладу у зв'язку із закінченням терміну дії договору (а.с. 10, 11, 12). 28.04.2015р. відповідач надав письмову відповідь, що позивач може отримати кошти в будь-який для нього зручний час. Однак, кошти Банком позивачу неповернуті, що не спростовується доказами по справі. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Враховуючи, що позивач звернувся до банку із заявами про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір виплати по закінченню строку вкладу, який обумовлювався в умовах договору, банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте, банк кошти не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких умов, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов'язання, тому із АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти у сумі 100000,00 грн. банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» від 16.12.2014р. та 100000,00 грн. банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» від 17.12.2014р. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 10967,67 грн. упущеної вигоди за недоведеністю. У відповідності ст. 88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved