Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме за відсутності документів, що посвідчують безспірність заборгованості боржника, та нотаріусом в виконавчому написі не вказано на підставі яких документів він був вчинений. Більше того, вказує що нотаріусом та державним виконавцем не було направлено до неї жодної кореспонденції про усунення порушень кредитних зобов`язань та відкриття виконавчого провадження. Відтак, просить суд виконавчий напис від 22 травня 2020 року що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., та зареєстрований в реєстрі за №1195 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, та вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року було задоволено та зупинено стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» грошових коштів у розмірі 30 283,52 грн. 52 коп. на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, що зареєстрований у реєстрі за №1195. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представником відповідача було подано до суду відзив, в якому він зазначив, що AT «Ідея Банк» з метою вчинення нотаріусом виконавчого напису було подано відповідні документи у тому числі: -заяву про вчинення виконавчого напису №12.4.2/81797 від 18.05.2020. -вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань №12.4.2/С-409-005777-18-980 від 07.04.2020. -довідку про ненадходження платежів №12.4.2/82092 від 18.05.2020. -довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №С-409-005777-18-980 від 18.04.2018, станом на 07.04.2020. -виписку по рахунку клієнта - фізичної особи № [NUMBER] за розрахунковий період - з 18.04.2018 по 18.05.2020. -угоду С-409-005777-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 18.04.2018. -заяву № С-409-005777-18-980 про акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку AT «Ідея Банк» від 18.04.2018. -опис вкладення у цінний лист. -список №2.ф. 103. -квитанцію ПАТ «Укрпошта». 11 .Список від ПАТ «Укрпошта». -детальний розрахунок заборгованості позивачки за кредитним договором. Тому, зазначає, що для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було подано документи, що свідчили про наявність безспірної грошової заборгованості боржниці перед AT «Ідея Банк» за кредитним договором. Крім того, вказує, що чинним в Україні законодавством не встановлено вимоги зазначати у виконавчому написі інформацію про перелік поданих кредитором документів, на підставі яких нотаріусом прийнято рішення про вчинення такого. Відтак доводи [PERSON] з цього приводу є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач звертає увагу суду, що станом на день вчинення нотаріусом виконавчого напису, не було вчинено жодних дій з метою оскарження сум заборгованості в судовому чи позасудовому порядку, що нівелює доводи позивача про відсутність безспірності. У зв`язку з вищенаведеним просить суд в задоволенні позовної зави позивача відмовити та скасувати заходи забезпечення позову, здійснені на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року. Третьою особою на стороні відповідача було надано на адресу суду письмові пояснення, в яких приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович зазначив, що 22 травня 2020 року до нього звернувся представник за довіреністю AT «Ідея Банк» Карпець Ю.В., із заявою про вчинення виконавчого напису від 18 травня 2020 року № 12.4.2/81797. Вказує, що твердження позивача про те, що їй не було повідомлено наявність в неї простроченої заборгованості та те, що жодної кореспонденції від нотаріуса та державного виконавця вона не отримувала - не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах нотаріальної справи наявні виписки які були відправлені на адресу позивача. У зв`язку з вищевикладеним, в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом було встановлено, що 18 квітня 2018 року між AT «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду С-409-005777-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відповідно до якої сторони домовились про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Сторонами, окрім іншого, було погоджено, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48.00 % річних. Постановою від 14 вересня 2020 року, було відкрито виконавче провадження ВП №62971140, за заявою акціонерного товариства «Ідея Банк» та задоволено вимоги останнього, відповідно до яких стягнуто з [PERSON] не виплачену в строк грошову суму на підставі угоди №С-409-005777-18-980 в розмірі 30283,52 грн. Згідно постанови про арешт коштів боржника від 14 вересня 2020 року було накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 33680,87 грн. Крім того, постановою про арешт майна боржника від 14 вересня 2020 року накладено арешт на майно [PERSON] в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 33680,87 грн. В матеріалах справи міститься копія виконавчого напису від 22 травня 2020 року, який виданий на підставі угоди №С-409-005777-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18 квітня 2018 року. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження від 17 червня 2020 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, установивши, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису ПАТ «Ідея Банк» нотаріусом здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред`явлених для вчинення виконавчого напису документів, суд дійшов висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису указана відповідачем заборгованість є безспірною. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Щодо позиції позивача про те, що зазначена у виконавчому написі структура заборгованості виключає її безспірний характер, суд зазначає наступне. Договором, що був підписаний між сторонами передбачено стягнення процентів, технічних овердрафтів та штрафних санкцій та нотаріусом було вчинено виконавчий напис в межах позовної давності, що свідчить про безспірний характер кредитного зобов`язання. Щодо посилання позивача на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 січня 2019 року, суд зазначає наступне. Позовними вимогами з якими було звернено до суду, є: невідповідність вимогам частини 1 статті 89 Закону України "Про нотаріат", оскільки виконавчий напис не містить такого обов`язкового реквізиту, як номери рахунків в установах банків боржника; виконавчий напис вчинений за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, оскільки банк не надав нотаріусу виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення та доказів направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень, тобто вчинений на підставі наданого банком одностороннього розрахунку, який не є первинним бухгалтерським документом; виконавчий напис вчинений щодо стягнення в тому числі заборгованості з переоцінки кредиту, яка не передбачена кредитним договором, що не підтверджує безспірність заборгованості. Судом зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в заяві про вчинення виконавчого напису відповідач просив вчинити виконавчий напис саме на копії кредитного договору, а також в додатках, доданих до вказаної заяви, банк зазначив про надання нотаріусу копії кредитного договору та копій додаткових угоди до нього. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що нотаріусу були надані дублікати кредитного договору та дублікати додаткових угод до нього. Отже, судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» надало всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості відповідно до договору. Позиція позивача про те, що право стягнення не існувало на момент звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису, суд зазначає наступне. Підписанню угоди між позивачем та відповідачем, передувало ознайомлення та погодження всіх умов кредитного договору, в тому числі щодо розмірів та строків погашення грошових зобов`язань позичальника, відповідальності за порушення договірних умов кожною із сторін. Підписавши угоду позивач погодилась із запропонованими банком умовами, зобов`язалась дотримуватись таки, а при умові їх порушень - нести відповідальність зазначену у договорі. Станом на день вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи раніше, позивачем не було вчинено жодних дій з метою оскарження сум заборгованості в судовому чи позасудовому порядку. Ознака безспірності грошового зобов`язання, щодо якого вчинено виконавчий напис, повинна була встановлюватись власне на момент його вчинення. Будь-які спори щодо розміру та правильності нарахування грошової суми, що стягується на підставі виконавчого напису, після вчинення нотаріусом такого, не можуть бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з вищенаведеного, зазначене позивачем у позовній заяві про відсутність ознаки безспірності суми заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, [PERSON] не довела, у чому саме полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що є її обов`язком в таких категоріях справ та узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які зазначені у п. 49 його постанови від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17, що зводиться до наступного: «позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Крім того, згідно підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку напису однією з обов`язкових умов є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання, що мало місце в даному випадку. При цьому, судом було встановлено, що боржник належним чином повідомлений про порушення кредитних зобов`язань та обов`язку ліквідувати допущені порушення не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, відтак посилання позивача про неотримання ним жодної кореспонденції від нотаріуса та державного виконавця не приймаються судом до уваги, оскільки законом не передбачено таку підставу для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Щодо посилання позивача на відсутність в виконавчому документів переліку документів, на підставі яких він вчинений, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 глави 16 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що виконавчий напис має містити: -дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; -найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; -найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); -строк, за який провадиться стягнення; -суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; -розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; -номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; -дату набрання чинності виконавчим написом; -строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; -підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою. Відтак, законом не передбачена вимога для нотаріуса про необхідність зазначення в виконавчому написі переліку документів, на підставі яких документів його було вчинено. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення. Позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до акціонерного товариства «Ідея Банк» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, у зв`язку з ухваленням рішення про повну відмову у задоволенні позову, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову по цивільній справі необхідно скасувати.

Outcome: dismissed