Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства 6879,12 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.12.2011 року та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 09.12.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 17000 грн. [INFO] року позичальник померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2017 року. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , яка, в свою чергу повинна задовольнити вимоги кредитора. Отже, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду, до спадкоємця. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк». Ухвалою суду від 25.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримав та просив позов задовольнити, з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Представник відповідача та відповідач, в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Свої заперечення на позовні вимоги мотивують тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, також зазначили, що розрахунок вказаний позивачем є невірним, оскільки після смерті спадкоємця продовжували нараховувати заборгованість, та не врахували 2000 грн внесених на оплату заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних\~висновків. Відповідно [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг , у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 09.12.12.2011 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.01.2017 року. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. Позивачем 31.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Другої Рівненської державної нотаріальної контори. 16.02.2018 року Позивачем було отримано відповідь-повідомлення приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкова справа заведена приватним нотаріусом Філюк В.М. після смерті [PERSON] Спадкоємцем [PERSON] є дочка [PERSON] 1982 року народження, інших спадкоємців за законом у померлої немає. Як вбачається з повідомлення, в ньому зазначено, що приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом належне покійній [PERSON] майно (а.с.54). ПАТ КБ «Приватбанк» 31.08.2018 року до [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги. Позивачем надано розрахунок заборгованість позичальника перед Банком за договором № б/н 09.12.2011, згідно розрахунку долученого до матеріалів справи, заборгованість становить 6879,12, яка складається з тіла кредиту 2493,75 грн., відсотків 4385,37 грн. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~- До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК\~- Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2\~ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги." Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що - спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК - Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до вимог ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Наданими суду документами підтверджується, та сторонами не оспорюється той факт, що будучи спадкоємцем померлої [PERSON] , саме [PERSON] прийняла після неї спадщину. Суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення\~статті 1282 ЦК\~, за якими спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09.12.2011, позивачем поданий суду станом на 31.05.2015 року. З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що після смерті [PERSON] 15.01.2017 року, станом на 22.01.2017 року, розмір заборгованості становив 628,43 грн., однак ПАТ КБ «Приватбанк» продовжував нараховувати відсотки на заборгованість. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що на момент смерті [PERSON] , заборгованість по картковому рахунку [PERSON] була відсутня. Натомість відповідачем вчинялись дії по погашенню заборгованості, зокрема по оплаті 2000 грн. в рахунок погашення заборгованості 03.02.2017 року за договором, що підтверджуються випискою з карткового рахунку за період з 01.01.2017 по 25.05.2018 року (а.с.102) В силу встановлених обставин по справі, та ст.13 ЦПК України, принципу диспозитивності, роз`яснень, які містяться в п.32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог, тобто стосовно заборгованості по тілу кредиту. Позивачем жодними належними доказами не доведено та не обґрунтовано розрахунок заборгованості по тілу кредиту, які підлягають стягненню, не обґрунтовано, чому після того, як ПАТ КБ «Приватбанк» достеменно стало відомо про смерть [PERSON] , банком надалі нараховувались відсотки, які включені до розрахунку заборгованості. З приводу доводів відповідача, що позивачем пропущений строк звернення кредитором спадкодавця з вимогами до спадкоємця, не знайшли своє підтвердження, оскільки спростовуються наданими суду доказами, а саме АТ КБ «Приватбанк» дізналося про відкриття спадщини в повідомлення приватного нотаріуса Філюк В.М. 22.01.2018 р. (згідно штампу вхідної кореспонденції), а з вимогами до спадкоємця (лист-претензія) звернулось 31.01.2018 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до пункту 2 частини 2\~статті141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем покладаються на нього та поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed