Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

30 квітня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 03.09.2015 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму 300 000,00 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що позивач з родиною перебуває на квартирному обліку з 24.03.2003 року в загальній черзі. Як зазначає позивач, вона як ветеран праці має переважне право на забезпечення житловою площею, проте відповідач не включає позивача до пільгової черги. А тому позивач вважає, що діями відповідача спричинена моральна шкода, внаслідок чого вона нервується та переживає, а тому моральну шкоду оцінила в 300 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що дії відповідача є правомірними, а тому не може бути відшкодована моральна шкода. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст.1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім цього, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року - пунктом 5 передбачено, що обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] зверталась 04.03.2015 року до відповідача з заявою про включення її до пільгової черги, як ветерана праці. Листами від 26.03.2015 року за №28-В-77, від 25.06.2015 року за №109-109/В-591 та від 21.08.2015 року за №109-13-16995 Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила позивача, що для вирішення зазначеного питання потрібно надати документи і після цього буде вирішено питання включення до пільгової черги. В судовому засіданні представник позивача не надала належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу всіх належних документів для прийняття рішення про включення до пільгової черги чи відмови у включенні до такої черги. Як пояснила представник позивача, позивачем не оскаржувались дії відповідача. Зазначене підтвердила і представник позивача в судовому засіданні. Отже, так як в судовому засіданні не встановлено неправомірних дій з боку відповідача, спричинення моральної шкоди позивачу, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed