Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користування майном. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 18 листопада 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить гараж, що знаходиться по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла вона. Спадкодавець за життя використував гараж у своїх цілях, але з невідомих причин своє право власності на вказаний гараж у встановленому законом порядку не зареєстрував. В даний час гаражем користується [PERSON], який в категоричній формі відмовляється звільнити приміщення гаража, у звязку з чим вона позбавлена можливості запросити спеціаліста, який би міг провести дослідження та скласти звіт про відповідність будівлі технічним нормам та зробити грошову оцінку зазначеної будівлі. У звязку з вищевикладеним просить зобовязати [PERSON] звільнити приміщення гаражу по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Крім того, позивач [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] за життя проживав однією сімєю з її матірю. Після смерті матері вона доглядала останнього. Гараж по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області за життя належав [PERSON], останній його збудував, проте своє право власності на вказаний гараж не зареєстрував. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] самовільно захопив приміщення гаражу, змінив замки та не дозволяє їй ним користуватись, у звязку з чим вона позбавлена можливості запросити спеціаліста, який би міг провести дослідження та скласти звіт про відповідність будівля технічним нормам та грошову оцінку зазначеної будівлі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що гараж по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області він разом з [PERSON] збудували власними силами в 1977 році. На протязі всього цього часу вони спільно ним користувались, тримали там бджіл. Згодом [PERSON] взагалі віддав йому ключі від гаража та з того часу гараж належить йому. В даний час гаражем користується його невістка, яка ставить там автомобіль. Право власності вони на гараж не оформляли. Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] з проханням надати йому доступ до гаража до нього не зверталась. Вважає, що остання не має ніякого відношення до вказаного приміщення, у звязку з чим не має права вимагати його звільнити гараж. Третя особа Вишнівська селищна рада Пятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника третьої особи [PERSON] надійшло клопотання з проханням справу розглядати без їх участі, позов визнають в повному обсязі/а.с.20/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою відповідача [PERSON], останній разом з померлим [PERSON] в 1977 році власними силами збудували приміщення гаражу по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області та користувались ним сумісно на протязі багатьох років. На протязі останніх трьох років, з дозволу [PERSON], гаражем користується вона. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2014 року в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.41/. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пятихатського районного нотаріального округу [PERSON] 14.08.2012 року, яким [PERSON] усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON]П./а.с.46/ Згідно копії спадкової справи № 1/2015, заведеної приватним нотаріусом Пятихатського районного нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом 11.01.2015 року звернулась позивач [PERSON]П./а.с.40/. 11.08.2015 року та 24.12.2015 року приватним нотаріусом Пятихатського районного нотаріального округу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину, в яких зазначено, що спадкоємцем квартири [ADDRESS] та грошових вкладів, що належали померлому [PERSON] є [PERSON]П./а.с.65,71/. З акту від 25.01.2016 року, складеного вуличним депутатом Вишнівської селищної ради та сусідами покійного [PERSON] слідує, що покійний у 1978 році за власні кошти для автомобіля побудував гараж по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області та використовував у своїх цілях до останніх днів свого життя. З невідомих причин документи на гараж відсутні/а.с.9/. 03.07.2017 року членами комісії Вишнівської селищної ради встановлено, що гараж по вул. Мічуріна в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області без правовстановлюючих документів використовує [PERSON]П./а.с.14/, про що свідчить копія акту обстеження земельної ділянки під приміщення гаража/а.с.14/. З листа Вишнівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 14 від 05.01.2016 року слідує, що [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки під будівлею гаража відмовлено, у звязку з тим, що на даний гараж не надано документів, які підтверджують право власності на будівлю/а.с.10/. Згідно рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Вишнівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з питанням про визнання за нею права власності на приміщення гаража та зобовязано [PERSON] звільнити незаконно зайнятий гараж по вул. Мічуріна, 17 у смт. Вишневе Пятихатського айону Дніпропетровської області/а.с.15/. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 -59ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] на час звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном право власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку не набула, належних та допустимих доказів на підтвердження права користування чи права власності не надала, вимагаючи усунення перешкод щодо здійснення користування відповідачем приміщенням гаража не обґрунтувала, яким саме чином порушено її право, оскільки вона не є власником спірного приміщення. При цьому акт від 25.01.2016 року, наданий позивачем про те, що покійний [PERSON] у 1978 році побудував гараж по вул. Мічуріна, 17 в смт. Вишневе Пятихатського району Дніпропетровської області не є належними доказами зі сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог в розумінні ст.58 ЦПК України, а тому суд його до уваги не примймає. За таких обставин, беручи до уваги те, що позивач не є власником спірного приміщення гаражу, жодного підтвердження того, що вона набула права власності на спірне нерухоме майно матеріали справи не містять, докази в підтвердження того, що відповідачем порушується її право власності чи законне володіння відсутні, у звязку з чим вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed