Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» (далі - ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна»), товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний капітал Україна» (далі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна») звернулися до суду з позовом до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Медіа-ДК» (далі - ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК») про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію. Зазначали, що [INFO] на веб-сайті [INFO] було опубліковано українською на російською мовами статтю під назвою « [INFO]». У цій статті було поширено недостовірну інформацію про групу компаній ICU, до якої входять ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», а саме: «...інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на суму $1,5 млрд»; «...компанія ICU виступала посібником ( [PERSON] ), що не виявив достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; «...компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження. Глава компанії ICU [PERSON] є тіньовим розпорядником коштів [PERSON]...»; «Саме через компанію ICU президент отримав свій «інтерес» у бізнесі [PERSON]»; «...євробондів, куплених ICU для [PERSON]»; «Після чого, сконцентрувавши за допомогою ICU в своїх руках вдосталь боргових зобов`язань, [PERSON]...»; «...инвестиционной компании ICU, которая была брокером при скупке [PERSON] украинских облигаций на сумму $1,5 млрд»; «...компания ICU выступала пособником ( [PERSON] ), не проявившим достаточной бдительности в обслуживании клиентов с деньгами неизвестного происхождения»; «...компания ICU является инструментом президента [PERSON] по легализации уже его денег сомнительного происхождения. Глава компании ICU [PERSON] является теневым распорядителем средств [PERSON]...»; «Именно через компанию ICU президент получил свой «интерес» в бизнесе [PERSON] »; «... евробондов, купленных ICU для [PERSON]...»; «После чего, сконцентрировав при помощи ICU в своих руках достаточно долговых обязательств, [PERSON]...». Автором зазначеної статті є [PERSON] Власником веб-сайту [INFO] є володілець облікового запису ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» Наведена вище поширена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивачів, зокрема, право кожного із Позивачів на недоторканість ділової репутації. Інформація, поширена відповідачем, виражена у формі тверджень про факти, а не оціночних суджень, оскільки цю інформацію можна перевірити та спростувати, а також з огляду на характер використаних мовник засобів, які репрезентують чітке, однозначне, точне позначення факту, який можна довести або спростувати, що неможливо зробити оціночними судженнями. Поширена інформація має негативний характер, що дає можливість зробити висновок про невідповідність діяльності позивачів вимогам законодавства і сприяє формуванню в суспільстві негативного ставлення до них. У статті здійснено неодноразові посилання на «компанію ICU». Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», російською - «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» та «ICU» (пункт 1.2 статті 1 Статуту). Крім того, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаку для товарів та послуг «ICU». Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», російською - «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» (пункти 4.2 і 4.3 статті 4 Статуту). ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку та здійснює діяльність з торгівлі цінними паперами, брокерську діяльність та саме про цю діяльність ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» було поширено недостовірну інформацію. Кожне із тверджень відносно позивачів, поширених у статті, не відповідає дійсності. Твердження - «...інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на суму $1,5 млрд» є недостовірним з огляду на наступне. Якщо автор як джерелом інформації користувався результатами «розслідування», оприлюдненими А1 Jazeera за посиланням, то жодного відповідного твердження у зазначеній статті не наведено. Стаття містить, зокрема, наступні твердження: «...названо Інвестиційний Капітал Україна (Investment Capital Ukraine (ICU)) брокером в угодах із придбання облігацій кіпрськими компаніями на суму близько 1,5 мільярда доларів між листопадом і груднем 2013 року»; «згідно з таємним документом, розповсюдженим в середу Аль - Джазірою , компанія АйСіЮ (ICU) виступала брокером при купівлі облігацій, номінованих у доларах, від імені восьми кіпрських компаній». Посилання на інші джерела стаття не містить. Жодних документів, які б підтверджували факт «скупки [PERSON] українських облігацій» через брокера ICU, не існує. Серед клієнтів ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» не було пана [PERSON] чи юридичних осіб, щодо яких він здійснював контроль. Щодо твердження - «...компанія ICU виступала посібником ( [PERSON] ), що не виявив достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження», то відповідач вказує на співучасть у злочині, яка не встановлена обвинувальним вироком суду, а тому така інформація є недостовірною та порушує презумпцію невинуватості. Крім того, ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» у свої професійній діяльності при проведенні аналізу виходить з інформації, яка була в нього наявна, отримана з офіційних джерел. Такою інформацією були офіційні документи надані клієнтами, та встановлені фактичні дані. З наданих клієнтами установчих документів та заповнених анкет було встановлено, що операції клієнтів відповідають їх статутним документам (в тому числі визначеним в них видам діяльності), а також зазначеним намірам встановлення ділових відносин, наведеним у анкетах (здійснення операцій з цінними паперами, зокрема ОВДП). Відкриті клієнтам рахунки та отримані через них кошти для проведення операцій на рахунки ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», як виконання встановленої законодавством та укладеними договорами з клієнтами його функції професійного учасника ринку цінних паперів з торгівлі цінними паперами, давали змогу ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» дійти висновку про наявність достатніх коштів у клієнтів. Отримання цих коштів з рахунку у банку, тим більше державного (AT «ОЩАДБАНК»), свідчило про їх перевірку банком при проведенні їх зарахування від нерезидента та конвертації у гривню, на законність отримання, джерела походження та відсутність порушень валютного законодавства та законодавства про ідентифікацію клієнтів банками. Щодо твердження - «...компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження. Глава компанії ICU [PERSON] є тіньовим розпорядником коштів [PERSON]...»; «Саме через компанію ICU президент отримав свій «інтерес» у бізнесі [PERSON]»; «...євробондів, куплених ICU для [PERSON]»; «Після чого, сконцентрувавши за допомогою ICU в своїх руках вдосталь боргових зобов`язань, [PERSON]...», то зі змісту статті випливає, що у вказаних твердженнях йде мова про купівлю цінних паперів, випущених холдинговою компанією групи ДТЕК для [PERSON] Разом з тим, у власності [PERSON] не перебувають цінні папери будь-якої з компаній, що входить до складу групи ДТЕК, що підтверджується декларацією останнього за 2017 рік. Крім того, легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом становить склад правопорушення, за вчинення якого чинним законодавством передбачена кримінальна відповідальність за ст. 209 КК України. Інформація про те, що компанія ICU є інструментом [PERSON] з легалізації його грошей та, що через компанію ICU [PERSON] отримав свій інтерес у бізнесі [PERSON] у контексті, вживаному в опублікованій статті є такою, що не відповідає дійсності. ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку, отримало ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку: діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами), видану згідно з рішенням комісії № 778 від 19.07.16. ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» також є професійним учасником фондового ринку та отримало відповідні ліцензії на право здійснення професійної діяльності. Поширення неправдивих відомостей завдає шкоди діловій репутації позивачів, чим порушує особисті немайнові права, зокрема право на недоторканність ділової репутації, а також стосується їх професійної діяльності. Поширена інформація направлена на дискредитацію позивачів як суб`єктів господарювання, професійних учасників фондового ринку та формування негативного образу групи компаній ICU. Позивачі, які розпочали свою професійну діяльність у червні 2006 року та в січні 2008 року відповідно, є і надійними та гідними партнерами для довгострокових взаємин у відповідних сегментах ринку, своєчасно та якісно виконують свої зобов`язання і мають високу репутацію як серед національних, так і серед іноземних клієнтів і контрагентів. Ні позивачі, ні їх керівники, учасники та кінцеві бенефіціарні власники не мають жодного відношення до політичних процесів в Україні, їх діяльність законна, прозора і направлена виключно на розвиток бізнесу та захист і підтримку інтересів клієнтів. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили: - визнати інформацію: «...инвестиционной компании ICU, которая была брокером при скупке [PERSON] украинских облигаций на сумму $1,5 млрд»; «...компания ICU выступала пособником, не проявившим достаточной бдительности в обслуживании клиентов с деньгами неизвестного происхождения»; «...компания ICU является инструментом президента [PERSON] по легализации уже его денег сомнительного происхождения. Глава компании ICU [PERSON] является теневым распорядителем средств [PERSON]...»; «Именно через компанию ICU президент получил свой «интерес» в бизнесе [PERSON] »; «...евробондов, купленных ІСІІ для [PERSON]...»; «После чего, сконцентрировав при помощи ICU в своих руках достаточно долговых обязательств, [PERSON]...», поширену [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] недостовірною. - визнати інформацію: «...інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на суму $1,5 млрд»; «...компанія ICU виступала посібником, що не виявив достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження»; «...компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження. Глава компанії ICU [PERSON] є тіньовим розпорядником коштів [PERSON]...»; «Саме через компанію ICU президент отримав свій «інтерес» у бізнесі [PERSON]»; «...євробондів, куплених ICU для [PERSON]»; «Після чого, сконцентрувавши за допомогою ІСІІ в своїх руках вдосталь боргових зобов`язань, [PERSON]...», поширену [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO] недостовірною. - зобов`язати ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» спростувати недостовірну інформацію шляхом: публікації на веб-сайті [INFO] резолютивної частини рішення суду з цієї справи, яка має бути набрана тим самим шрифтом та розміщена під заголовком «[INFO]»; публікації на веб-сторінці за посиланням [INFO] резолютивної частини рішення суду з цієї справи, яка має бути набрана тим самим шрифтом та розміщена під заголовком «[INFO]» та групи компаній ICU»; публікації на веб-сторінці за посиланням [INFO] резолютивної частини рішення суду з цієї справи, яка має бути набрана тим самим шрифтом та розміщена під заголовком «[INFO]». - зобов`язати ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» зберігати (не видаляти) розміщені спростування, а саме резолютивну частину рішення суду з цієї справи з веб-сайту [INFO] та веб-сторінки [INFO] та [INFO]. У відзиві на позовну заяву ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК», заперечуючи проти позову, вказало на наступне: на сайті [INFO] є чимало різних рубрик та розділів. Серед іншого, є розділ «Погляди», у якому публікуються власні погляди осіб (лідерів думок, авторів) на ту чи іншу ситуацію. У даному випадку портал [INFO] виступає у ролі платформи для плюралізму думок. Мета, яку переслідує видання - створення простору для плюралізму думок та дискусії щодо проблем, які є надзвичайно гострими у часи, складні для українського суспільства. Висвітлена інформація є суспільно важливою, оскільки на неї звернули увагу не тільки народні депутати України, але й засоби масової інформації, катарський телеканал AI Jazeera, який провів власне розслідування. Таким чином, портал [INFO], діючи добросовісно, перевіривши надісланий авторський матеріал, оцінивши посилання на першоджерело, лише доніс до читачів той факт, що опублікований матеріал, який ґрунтується на розслідуванні телеканалу Al Jazeera, є оглядом та суб`єктивною думкою (міркуванням) народного депутата України [PERSON], якою останній вирішив поділитися з оточуючими. Інформація, яка розміщена на інтернет-сайті [INFO] у рубриці «Погляди» під назвою « [INFO]» відповідає вимогам ст. 42 Закону України «Про друковані ЗМІ (пресу) в Україні». Її отримано від фізичної особи [PERSON] , оприлюднено дослівно, без перекручень чи будь-яких доповнень та відповідно до умов публічної оферти (Договору приєднання та Публічного договору). Також, цю інформацію було перевірено модераторами сайту. Інформація подібного змісту й раніше публікувалася у різних ЗМІ, приклад - розслідування телеканалу Al Jazeera, на яке посилається автор. Спірна стаття не є журналістським розслідуванням [PERSON] , а є його власною думкою, оціночним судженням, оскільки автор висловив лише власні переконання та погляди на діяльність компанії. Позивачами не доведено факт поширення інформації, оскільки до дати публікації на сайті [INFO] у рубриці «Погляди», ця інформація була наявна у мережі інтернет: 1) дослідження Al Jazeera, яке надали позивачі, 2) публікація від [INFO] під назвою «[INFO]». Крім того, позивачами не доведено, яких саме втрат у репутації вони зазнали з дати публікації статті. У позові позивачі наголошують на тому, що відповідачі (спільно) оприлюднили відомості без належної перевірки фактів та оприлюднили їх з метою доведення недостовірних відомостей до громадськості, однак, на сайті розміщений чіткий порядок перевірки та розміщення авторських матеріалів у розділі «Погляди». ТОВ «ВД «Медіа-ДК» усіма доступними способами перевірила авторський погляд [PERSON] , зважаючи, що у матеріалі наявне посилання на розслідування міжнародного ЗМІ та на те, що автор публікації висловив свою думку щодо ситуації, яка склалась, дозволило його публікацію. Також в умовах Публічного договору вказано, що автор визнається таким, що згідний з його умовами та розуміє усі ризики розміщення власних інформаційних матеріалів, відповідає за законність їх змісту, а ТОВ «ВД «Медіа-ДК» виступає лише посередником, платформою, яка надає можливість розміщення авторських матеріалів. До того ж, вимога позивачів щодо розміщення спростування окремо на сайті [INFO] з паралельним розміщенням у рубриці «Погляди» є такою, що суперечить ст. 277 ЦК України, оскільки спірна публікація розміщена лише в рубриці «Погляди» в профайлі [PERSON] . Посилаючись на те, що інформація, яку позивачі вимагають визнати недостовірною та спростувати, міститься виключно у висловлюваннях інших осіб, була предметом незалежного дослідження та оприлюднювалася у ЗМ1 раніше, ТОВ «ВД «Медіа-ДК» не має нести відповідальність за публікацію такої інформації, оскільки це буде прирівнюватися до неправомірного обмеження діяльності преси, що є неприпустимим в демократичному суспільстві, а тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , заперечуючи проти позову, вказав на наступне: він є автором оспорюваної інформації і в частині поширення оспорюваної інформації він не заперечує. Разом з тим, спірна стаття не є його журналістським розслідуванням, а є його власною думкою, оціночним судженням, оскільки він висловив лише власні переконання та погляди щодо журналістського розслідування Al Jazeera у справі про спецконфіскацію 1,5 млрд дол. США, так званих коштів [PERSON] та його оточення. Вирок Краматорського суду у цій справі було «засекречено», що викликало чималий інтерес до його змісту та причин «засекречення». Отже, вказане розслідування викликало чималий інтерес в суспільстві і він висловлював власну думку щодо причин, які могли стати підставою для такий дій зі сторони Генеральної прокуратури України. В оскаржуваній статті немає жодної згадки про юридичні особи, які є позивачами у вказаній справі. А тому твердження позивачів про начебто порушення їх немайнових прав не підтверджено жодним чином. Крім того, позивачі не обґрунтували, у чому саме полягає порушення їх немайнових прав. Інформація, яку позивачі вимагають визнати недостовірною та спростувати, міститься виключно у висловлюваннях інших осіб, була предметом незалежного дослідження та оприлюднювалася у ЗМІ раніше. Позивачами не доведено факт поширення інформації, оскільки до дати публікації на сайті [INFO] у рубриці «Погляди», ця інформація була наявна у мережі інтернет: 1) дослідження Al Jazeera, яке надали позивачі, 2) публікація від [INFO] під назвою «[INFO]». Крім того, позивачами не доведено, яких саме втрат у репутації вони зазнали з дати публікації статті. Оспорювана інформація вирвана позивачами із загального контексту статті та є оціночними судженнями. Посилаючись на те, що поширена відповідачами інформація не принижує ділової репутації позивачів, висловлювання в ній є його оціночними судженнями, вираженням його особистих поглядів, критичною оцінкою діяльності, вираженням суб`єктивної думки і поглядів, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відповіді на відзиви відповідачів позивачі вказали на наступне: не зважаючи на те, що у спірній публікації відповідача не вживається повних найменувань позивачів, у її тексті міститься інформація, яка дозволяє ідентифікувати позивачів, здатна переконати звичайного читача у тому, що інформація стосується позивачів та може створити у звичайного читача враження, що недостовірна інформація стосується позивачів. У статті відповідачем здійснено неодноразові посилання на «компанію ICU». Крім того, у статті А1 Jazeera, на яку посилався Відповідач, щодо особи, яку [PERSON] називає «компанія ICU», вживається позначення «Investment Capital Ukraine (ICU). Абревіатура «ICU», яка розшифровується як «Investment Capital Ukraine», вживається у найменуванні позивачів англійською мовою, що підтверджується установчими документами позивачів. У статті відповідача вживається комерційне фірмове найменування позивачів - ICU. Позивачі використовують фірмове (комерційне) найменування ICU для позначення себе на ринку, ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах, а також, у рекламних цілях протягом тривалого часу. У статті, коли відповідач говорив про компанію ICU, йшлося саме про позивачів, які разом входять до групи компаній ICU, та не могло йтися про інших осіб, оскільки позивачі є єдиними юридичними особами, в найменуванні яких міститься назва «Investment Capital Ukraine» («ICU») і, при цьому, одночасно: ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» здійснює брокерську діяльність в Україні; ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» здійснює свою професійну діяльність на ринку цінних паперів під знаком для товарів і послуг «ICU». Отже, незважаючи на відсутність згадування у тексті публікації повного найменування позивачів українською мовою, контекст, в якому вжито словосполучення «компанія ICU», використання знаку для товарів і послуг ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», фірмового комерційного найменування позивачів, їх скороченого найменування свідчить про те, що поширена недостовірна інформація стосується позивачів. Крім того, відповідно до відповідей на запитання у заявах свідка, [PERSON] , незважаючи на те, що по тексту статті зазначає про компанію ICU, він стверджує, що в різних фрагментах статті під компанією ICU він мав на увазі різних юридичних осіб, які входять до групи компаній ICU - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» і компанію ICU Investment Management Ltd. Такі пояснення відповідача свідчать про те, що, використовуючи у статті словосполучення «компанія ICU» або слово «ICU», без зазначення точних найменувань юридичних осіб, він мав намір викласти інформацію таким чином, щоб у звичайного читача склалося враження, що недостовірна інформація стосувалася не тільки компанії ICU Investment Management Ltd., а й усіх юридичних осіб, які складають групу компаній ICU, у тому числі позивачів. Якби відповідач дійсно мав намір донести інформацію лише про компанію ICU Investment Management Ltd., то він би у статті вказав її точне найменування з метою уникнення неправильного асоціювання інформації з будь-якою іншою особою. До того ж, сам відповідач у своєму відзиві визнає, що поширена ним інформація стосується позивачів. Крім того, поширена відповідачами інформація не є відтворенням інформації, поширеної в інших джерелах, на які посилаються відповідачі, а інформація, достовірність якої оспорюють позивачі у цій справі, не є дослівним відтворенням (цитуванням) висловлювань інших осіб. Поширена відповідачами інформація щодо вчинення позивачами злочинів порушує презумцію невинуватості і підлягає спростуванню як недостовірна. Доказів щодо достовірності поширеної інформації відповідачами не надано. Перед публікацією статті [PERSON] ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» не здійснив належну перевірку достовірності зазначених у ній фактичних тверджень, відповідність їх джерелу, на яке послався автор статті, оскільки шляхом звичайного порівняння фактів, викладених у публікації Al Jazeera, і в публікації [PERSON] оспорювана позивачами інформація не відображена у публікації, на яку [PERSON] посилається як на першоджерело, а, отже, нічим не підтверджена. Крім того, оприлюднюючи публікацію [PERSON] в частині фактичних тверджень щодо вчинення позивачами злочинів, ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» проігнорував презумпцію невинуватості, що є порушенням принципів журналістської етики. А тому, поширена відповідачами інформація не підтверджена жодними доказами, вони не здійснювали належну перевірку достовірності цієї інформації, при її оприлюдненні взагалі ввели в оману читачів щодо наявності у публікації Al Jazeera спірної інформації, тобто діяли недобросовісно. До того ж, інформація, поширена у статті, виражена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень, всю цю інформацію можна перевірити та спростувати. Крім того, відповідачами не доведено, що оспорювана інформація може бути віднесена до такої, що є предметом суспільного інтересу. У позивачів є об`єктивні підстави вважати, що публікація ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» спірної статті [PERSON] без належної перевірки, викладених у ній достатньо серйозних звинувачень на адресу позивачів, могла бути спрямована на дискредитацію в інтересах пов`язаної особи та прямого конкурента позивачів - СП ТОВ «ДРАГОН КАПІТАЛ», а не на повідомлення громадськості інформації, що є предметом суспільного інтересу. Поширена інформація створює у її читача враження, що позивачі, які асоціюються з «компанією ICU», здійснюють свою діяльність з порушенням закону та етичних правил ведення підприємницької діяльності, тобто дискредитує їх як суб`єктів господарювання, суттєво знижує суспільно-позитивну оцінку та рівень довіри до них і тим самим завдає шкоди їх діловій репутації. У заяві свідка, [PERSON] , відповідаючи на запитання ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», вказав на те, що згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної особи не зазначається. Чи малася на увазі у вироку інформація про позивача у справі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», йому не відомо. Оціночні судження, які є предметом оскарження та висловлені в статті не стосуються позивачів. Відповідаючи на питання № 2 відповідач вказав на те, що на увазі малася компанія ICU Investment Management Ltd., LEI: 549300M8G1A6C3JOJ012, яка зареєстрована відповідно до права Британських Віргінських Островів, з місцезнаходженням за адресою: Крейгмуір Чемберс, поштова скринька 71, Роуд Таун, Тортола VG 1110, Британські Віргінські Острови. Інформація щодо цієї компанії перевіряється в ході досудового розслідування НАБУ за № 52017000000000209 від 24.03.17 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 49-61 т. 2). У заяві свідка, [PERSON] , відповідаючи на запитання ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», вказав на те, що згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна». Чи малася на увазі у вироку інформація про позивача у справі - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», йому не відомо. У статті мається на увазі четвертий Президент України [PERSON] Жодних підстав вважати, що ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» будь-коли діяв в інтересах [PERSON] у нього немає, адже у «засекреченому» вироку про спецконфіскацію так званих коштів [PERSON] інформація про самого [PERSON] відсутня. Однак, згідно описової частини «засекреченого» вироку мова йде про цілий ряд укладення договорів купівлі-продажу цінних паперів за участю брокерів ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної адреси не зазначається. Чи малося на увазі у вироку інформація саме про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» не відомо. У статті « [INFO]» ним висловлені власні припущення щодо причин, які могли стати підставою для засекречення судового рішення по справі про спецконфіскацію так званих «коштів [PERSON] ». Як відомо, така інформація неодноразово публікувалася у пресі, а вирок по вказаній справі недоступний у загальному реєстрі судових рішень. Саме це і викликало дискусію стосовно можливих причин такого засекречення. У самій статті ним висловлені власні судження, думки, переконання та надано критичну оцінку певних фактів і недоліків щодо засекреченого судового рішення у справі про спецконфіскацію так званих «коштів [PERSON] » (а.с. 64-77 т. 2). У судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] , підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] та його представник - [PERSON] , проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» - [PERSON], проти позову заперечила, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши позов, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] на веб-сайті [INFO] було опубліковано українською на російською мовами статтю під назвою « [INFO]» (а.с 34-35, 44-45 т. 1). Так, зі змісту статті, зокрема, вбачається наступне: «Телекомпанія Al Jazeera, сама того не підозрюючи, провела добротний сеанс викриття гнилої суті української політики і зрослого з нею бізнесу. Катарський телеканал, який намагається стати одним зі світових мас-медіа, відкрив очі на те, що багато хто підозрював, але не бачили свідчень. Я брав участь у зйомках великого розслідування Al Jazeera. Ще в травні минулого року. Тому відразу виключаю теорію змови, ніби матеріал був просто зливом документа, приуроченим до якихось подій в Україні або світі. Вони працювали над масштабним матеріалом про корупцію в країні, яка звучить у всіх на устах останні чотири роки Тим паче, персонажі всі як на підбір президент, який очолив Україну після кривавої розв`язки, депутат зі стайнями по всьому світу і російський олігарх, знайомий з [PERSON]. Що нового повідомило це розслідування ?»… …«По-друге. В рамках розслідування Аль-Джазіри було представлено на суд громадськості судове рішення про так звану спецконфіскацію $1,5 млрд [PERSON] - якою так пишається чинний генпрокурор [PERSON] , використовуючи її для нарощування політичних дивідендів. Тепер же з`ясувалося, що рішення суду є великою фікцією, і. власне, тому було спеціально видалено з відкритого реєстру Саме рішення стосується незавидної долі такого собі [PERSON] , який за 500 доларів продав паспортні дані [PERSON], і на ім`я якого була зареєстрована одна з компаній, які брали участь в аферах сім`ї [PERSON] У підсумку, спочатку [PERSON] присудили штраф у 51 тисячу гривень, і навіть їх у нього не виявилося. Після приходу [PERSON] в генпрокуратуру його схильність до афер розгорнулася на новому місці У гонитві за лаврами він передав «найжирніші» справи про оточення [PERSON] з департаменту спеціальних розслідувань [PERSON] до військової прокуратури [PERSON] , який доручив розслідування прокурору зони АТО [PERSON]. [PERSON] вдався до послуг свого колишнього товариша по службі в прокуратурі Харківської області [PERSON] - і той повторно взяв на себе провину за вкрадені [PERSON] гроші, але вже не як номінальний директор, а як учасник злочинної групи. Зрозуміло, що жодної вирішальної ролі [PERSON] не грав і не бачив ні [PERSON] , ні [PERSON] , ні [PERSON] На все про все - від реєстрації нового провадження у [PERSON] до вироку суду - пішло 13 днів навесні минулого року Рішення суду провернули до суду, розташованого в зоні АТО в Краматорську, а для того, щоб сховати кінці в воду - засекретили. Тепер, після публікації вироку, видно, що все це є фікцією. У країні з нормальним правосуддям такий вирок не міг з`явитися в принципі, а якщо з`явився - став би підставою для притягнення до відповідальності як судді, так і прокурора зі слідчим. Їхньою роллю за визначенням є не покарання конкретного [PERSON] чи [PERSON] , а оцінити докази, зв`язки [PERSON] з [PERSON] , об`єктивну і суб`єктивну частину злочину і від імені народу винести справедливе рішення Всього цього в справі [PERSON] немає, подобається це комусь чи ні - а є гонитва за піаром, яка вилізе боком після оскарження вироку в міжнародних судах. По-трете. Ще одна причина, з якої рішення могло бути засекречено - це роль інвестиційної компанії ICU, яка була брокером при скупці [PERSON] українських облігацій на суму $1,5 млрд. Зрозуміло, що мотивом [PERSON] було відмивання грошей через цінні папери, після продажу яких він і його оточення мали б легальну легенду про походження захмарних коштів. Однак у такому разі компанія ICU виступала посібником, що не виявив достатньої пильності в обслуговуванні клієнтів з грошима невідомого походження. Я детально вивчав справу [PERSON] , якого засуджено в США до восьми років в`язниці за відмивання грошей. У тому числі - шляхом розміщення в інвестиційних компаніях і купівлі нерухомості в місті Новато біля Сан- Франциско за «жалюгідні» $6,7 млн. Так у рамках процесу фіктивні фірми і банкіри, через які проходили ці гроші, багаторазово допитувалися. Всього цього не було зроблено в рамках вироку щодо [PERSON] . хоча навіть в описовій частині роль ICU описано жваво. Це означає, що щодо компанії існує заборона на здійснення будь-яких різких рухів. А роль компанії ICU куди більш значуща, ніж роль [PERSON], теж повинна бути вивчена в ході розслідування і судового процесу. Однак цього не зроблено Чому? Тому що компанія ICU є інструментом президента [PERSON] з легалізації вже його грошей сумнівного походження. Глава компанії ICU [PERSON] є тіньовим розпорядником коштів [PERSON], отриманих у результаті зрощування політики та корупції. Саме через компанію ICU президент отримав свій «інтерес» у бізнесі [PERSON] . Вона скуповувала євробонди ДТЕК, а також борги ДТЕК перед російськими та іноземними банками в момент максимального падіння котирувань, коли підконтрольні [PERSON] прокурори створювали проблеми [PERSON]. Іноді ціна євробондів, куплених ICU для [PERSON], опускалася до 36 відсотків від номінальної вартості Після чого, сконцентрувавши за допомогою ICU в своїх руках вдосталь боргових зобов`язань, [PERSON] увійшов у змову з [PERSON] і запустив формулу «Роттердам+», завдяки якій цінні папери втричі зросли в ціні. І сьогодні котируються за 106% від номіналу. Ну і цілком очікувано главою регулятора енергетики НКРЕКП, який приймав рішення про введення «Роттердам+», є ще один співробітник ICU [PERSON] . В останні місяці керівник ICU [PERSON] частково переїхав до Лондона разом з сім`єю, убезпечивши себе від небажаних обшуків НАБУ у справі «Роттердам плюс». На інвестринку циркулює інформація про спробу [PERSON] купити компанію в Британії з управління активами або брокера для отримання ліцензії. В результаті, це дозволить ще більш уміло сховати кінці в воду - походження грошей, які обрушилися на [PERSON] після його обрання президентом. В цьому випадку, зрозуміло, що жодного розслідування діяльності ICU в рамках справи про конфіскацію півтора мільярда [PERSON] неможливо в принципі. Однак немає гарантій, що цей бумеранг не наздожене [PERSON] в майбутньому, і його довіреним інвестбанкірам доведеться відповідати за сприяння у відмиванні грошей вже не одного, а двох колишніх президентів України. І в Україні, і за кордоном. Без створення прецедентів покарання кожен наступний президент буде витворяти те саме, що і попередній. Доведено історією.» Автором зазначеної статті є [PERSON] Власником веб-сайту [INFO] є володілець облікового запису ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 4 п. 1 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова) беручи до уваги конституційні положення ст. ст. 32, 34, 68 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 4 постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 5 постанови відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 15 постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 18 постанови, відповідно до положень статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, одним із основних елементів юридичного складу правопорушення у вказаній категорії спорів є - поширення інформації, яка стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Обґрунтовуючи позов в частині того, що поширена відповідачем інформація стосується ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» представник позивачів вказував на те, що у статті здійснено неодноразові посилання на «компанію ICU». Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», російською - «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» та «ICU» (пункт 1.2 статті 1 Статуту товариства). Окрім того, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаку для товарів та послуг «ICU». Як повне, так і скорочене найменування ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» містить назву: українською - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», російською - «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», а також англійською - «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» (пункти 4.2 і 4.3 статті 4 Статуту товариства). ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» є професійним учасником фондового ринку та здійснює діяльність з торгівлі цінними паперами, брокерську діяльність та саме про цю діяльність ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» було поширено недостовірну інформацію. Крім того, представник позивачів, обґрунтовуючи обставину того, що інформація, поширена у статті, стосується кожного з позивачів вказував на те, що у тексті статті міститься інформація, яка дозволяє ідентифікувати позивачів, здатна переконати звичайного читача у тому, що інформація стосується позивачів та може створити у звичайного читача враження, що недостовірна інформація стосується позивачів. У статті відповідача вживається комерційне фірмове найменування позивачів - ICU. Позивачі використовують фірмове (комерційне) найменування ICU для позначення себе на ринку, ідентифікації в господарських (комерційних) відносинах, а також, у рекламних цілях протягом тривалого часу. При цьому, пославшись на постанови Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 752/5766/16-ц, від 11.07.2018 року у справі № 658/1795/17-ц, від 31.05.2018 року у справі № 562/3321/16-ц, вказував на те, що Верховний Суд у зазначених постановах вказав, що однією з обставин, що становлять юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є те, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. З таких висновків Верховного Суду слідує, що для спростування інформації як недостовірної в такій інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача. Судом установлено, що відповідно до п. 1.2. статуту ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» найменування товариства: 1.2.1. українською мовою: повне найменування: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», скорочені найменування: ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ТОВ «КУА» «ІКУ», комерційні найменування: КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», 1.2.2. російською мовою: повне найменування: ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «КОМПАНИЯ ПО УПРАВЛЕНИЮ АКТИВАМИ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», скорочені найменування: ООО «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», ООО «КУА» «ИКУ», комерційні найменування: КОМПАНИЯ ПО УПРАВЛЕНИЮ АКТИВАМИ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», 1.2.3. англійською мовою: LIMITED LIABILITY COMPANY «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», скорочені найменування: LLC «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», LLC «AMC»ІCU» комерційні найменування: ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE» (а.с. 99-100 т. 1). Відповідно до п. 4.1. статуту ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» товариство має повне та скорочене найменування. Згідно з п. 4.2. повне найменування товариства: п.п. 4.2.1. українською мовою - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», п.п. 4.2.2. російською мовою - ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», п.п. 4.2.3. англійською мовою - LIMITED LIABILITY COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». Згідно з п. 4.3. статуту скорочене найменування: п.п. 4.3.1. українською мовою - ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», п.п. 4.3.2. російською мовою - ООО «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», п.п. 4.3.3. англійською мовою - LLC «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». (а.с. 101-103 т. 1) Відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № 205404 (а.с. 104-106 т. 1) ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» є власником знаку для товарів і послуг з відповідним зображенням, що міститься на а.с. 105 т. 1. ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» має ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України № 778 від 19.07.16 на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами) (а.с. 109 т. 1). ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» має ліцензії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України: № 263019 від 11.04.13 діяльність з торгівлі цінними паперами, дилерська діяльність; 263018 від 11.04.13 діяльність з торгівлі цінними паперами, брокерська діяльність; 263020 від 11.04.13 діяльність з торгівлі цінними паперами, андеррайтинг; 286555 від 08.10.13 депозитарна діяльність, депозитарна діяльність депозитарної установи (а.с. 110- т. 1 ). Зі змісту статті вбачається те, що у ній [PERSON] вказує на компанію ICU. Як у заяві свідка, так і в судовому засіданні, [PERSON] зазначав, що згідно описової частини «засекреченого» вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17 мова йде про ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», код юридичної особи не вказано. Чи малася на увазі у вироку інформація про позивачів у справі, йому не відомо. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які б вказували на те, що поширена у статті інформація стосується конкретно кожного з позивачів, позивачами суду не надано. Так, статутом ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» встановлені наступні скорочені найменування товариства українською, російською та англійською мовами відповідно: ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ТОВ «КУА» «ІКУ», ООО «КУА «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», ООО «КУА» «ИКУ», LLC «ASSET MANAGEMENT COMPANY «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE», LLC «AMC»ІCU» (а.с. 99-100 т. 1). Статутом ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» встановлені наступні скорочені найменування товариства українською, російською та англійською мовами відповідно: ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КАПІТАЛ УКРАЇНА», ООО «ИНВЕСТИЦИОННЫЙ КАПИТАЛ УКРАИНА», LLC «INVESTMENT CAPITAL UKRAINE». (а.с. 101-103 т. 1) Таким чином, такого скороченого найменування позивачів як ІCU статутами ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» не передбачено. До того ж, зображення знаку для товарів і послуг ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» (а.с. 105 т. 1) не є тотожним тому позначенню компанії, яке використовує автор у статті. Отже, у порушення вимог ст. ст. 12, 76, 80-81 ЦПК України доказів, які б вказували на те, що поширена інформація стосується конкретно кожного з позивачів: ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», позивачами суду не надано. Не приймає до уваги суд і твердження представника позивачів, який посилаючись на постанови Верховного Суду, вказує на те, що у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 752/5766/16-ц, від 11.07.2018 року у справі № 658/1795/17-ц, від 31.05.2018 року у справі № 562/3321/16-ц, Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої для спростування інформації як недостовірної в такій інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача, оскільки зі змісту вказаних постанов, Верховний Суд, визначаючи серед елементів юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації - наявність факту того, що поширена інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи, не вказує на те, що для спростування недостовірної інформації не обов`язково має вживатися повне найменування або прізвище ім`я та по батькові позивача, а зміст інформації має стосуватися особи позивача, тобто має дозволити особі, що сприймає цю інформацію, ідентифікувати особу позивача. Обґрунтовуючи позов в частині визнання недостовірної інформацію, поширену в статті, позивачі посилалися на те, що інформація, поширена у статті є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, а тому порушує ділову репутацію позивачів. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34 Конституції України). Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві. Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Статтею 277 ЦК України гарантовано захист особистих немайнових прав, порушених внаслідок поширення недостовірної інформації. Отже, в силу норм 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Інформація, яка ж може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити у першу чергу стверджувальний характер. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п. 15 постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 3-5 п. 19 постанови вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань, так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Лінгенс проти Австрії» та «Українська прес-група» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Крім того, в рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10. Зі змісту статті вбачається те, що її автор - [PERSON] , по суті аналізує розслідування телекомпанії Аль-Джазіра та вирок Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.17. При цьому, аналіз змісту вказаної статті вказує на те, що її автор висловлює свою особисту думку щодо обставин, відображених у розслідуванні телекомпанії Аль-Джазіра та вироці суду, в статті викладені думки, погляди, оціночні судження, припущення автора, критична оцінка певних фактів щодо ситуації, яка склалася навколо вказаного розслідування, що підтверджується використанням відповідачем, зокрема, таких мовно-стилістичних засобів та висловів як: «Катарський телеканал, який намагається стати одним зі світових мас-медіа, відкрив очі на те, що багато хто підозрював, але не бачили свідчень», «Що нового повідомило це розслідування ?», «В рамках розслідування Аль - Джазіри було представлено на суд громадськості судове рішення про так звану спецконфіскацію $1,5 млрд [PERSON]» , « Тепер же з`ясувалося», «Ще одна причина, з якої рішення могло бути засекречено», «Зрозуміло, що мотивом», «Це означає що», «В цьому випадку зрозуміло, що» та ін.. З огляду на характер викладу інформації у статті, суд дійшов висновку, що стаття не містить фактичних даних та викладена у ній інформація є оціночними судженнями. До того ж, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в абз. 2 п. 4 постанови, під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Зі змісту оскаржуваної статті вбачається те, що її автор будь-якої оцінки підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності позивачів по справі: ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна», ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», не давав. Таким чином, доказів, які б вказували на те, що поширена інформація в оскаржуваній статті принизила ділову репутацію саме ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», суду позивачами не надано. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed