Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

07.11.2014 р. заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що в період часу з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. вона працювала в міській поліклініці № 8 м. Харкова на посаді медичної сестри з масажу. У судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримав та просив задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Комунального закладу МОЗ Харківська міська поліклініка №8 Бурма Р.Р. проти задоволення заяви не заперечувала, оскільки визнала, що дійсно заявниця працювала в поліклініці, можливо, її посада вказана невірно, однак перевірити та виправити це неможливо через відсутність штатного розкладу за вказаний період. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова Максимчук М.М. проти задоволення заяви заперечувала, оскільки відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно п. З вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, у якій чітко зазначено займана в період з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. посада «масажиста». Вказана посада підтверджується витягами наказів про прийняття та звільнення з посади. Відповідно до п. 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом № 58 від 29.07.1993 р., у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Суд, вислухавши думку представників сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 червня 1976 року [PERSON] закінчила Харківське медичне училище № 1 за спеціальністю «медсестринський», що підтверджується дипломом про освіту серія [NUMBER]./ а.с.8/ 17.02.1986 р. згідно з наказом № 14 [PERSON] була прийнята на роботу до міської поліклініки № 8 м. Харкова на посаду «масажиста» з окладом 95 крб. на місяць/ а.с.15/, а 20.09.1993 р. згідно з наказом № 77 - була звільнена з займаної посади за власним бажанням./ а.с.16/ 27 серпня 2014 року, під час оформлення пенсії за віком, заявник звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова із заявою про нарахування та виплату їй державної допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. з відповідними змінами та доповненнями від 08.07.2011р. У вересні 2014 року заявник отримала відповідь з Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова відповідно до якої, в нарахуванні та виплаті їй вищезазначеної державної допомоги відмовлено з причин того, що обчислений Фондом стаж моєї роботи як працівника охорони здоров'я (спеціальний стаж) становить 28 років 9 місяців 18 днів. Також повідомлено про те що період її роботи з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. на посаді «масажиста» міської поліклініки № 8 м. Харкова не зарахований до спеціального стажу з причин того, що ця посада не відноситься до середнього медичного персоналу./ а.с. 13-14/ Однак, згідно з інформацією, наданою Міністерством охорони здоров'я України за № 10.02.11/23130 від 11.08.2014 р. в період часу з 1986 по 1993 р. штатними нормативами («Збірник штатних нормативів і типових штатів закладів охорони здоров'я» під редакцією С.П. Бурєнкова, 1986 р.) до штатних розписів закладів охорони здоров'я вводились посади «медичних сестер з масажу», які належали до категорії середній медичний персонал. Жодним з нормативно-правових актів посада «масажист» не передбачалась./ а.с.12/ В період роботи у міській поліклініці № 8 м. Харкова (яка входила та входить до системи закладів МОЗ), [PERSON] проходила курси підвищення кваліфікації з 27.02-10.04.1991 року (службове розпорядження по міському відділу охорони здоров'я № 216 від 14.02.1991 р.), про що отримала відповідне свідоцтво до диплому № [NUMBER] в якому зазначено, що на час направлення на підвищення кваліфікації, займала посаду саме «медичної сестри з масажу», а не «масажиста»./ а.с. 19-20/ Згідно відповіді «Харківської міської поліклініки № 8» на теперішній час штатного розпису закладу за період з 17.02.1986 р. по 18.09.1993 р. не збереглось, а тому вони не мають правових підстав для виправлення інформації, зазначеної в трудовій книжці. Правовий аналіз вказаних норм права дає можливість зробити висновок про те, що записи в трудовій книжці та наказах з зазначенням посади «масажист» зроблені помилково, тому що зазначеної посади в системі закладів МОЗ не передбачалось, і фактично [PERSON] працювала на посаді «медичної сестри з масажу». Встановлення даного факту необхідно для вірного обрахування мого спеціального трудового стажу та отримання державної допомоги, яка передбачена п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. з відповідними змінами та доповненнями від 08.07.2011р. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved