Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

ПАТ «БГ Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» [PERSON], звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просив визнати недійсним нікчемний договір купівлі - продажу майна, укладений між ПАТ «Банк Перший» правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» та [PERSON], від 01.08.2014 року. Визнати за ПАТ «БГ Банк» право власності на транспортний засіб «OPEL ASTRA» 1.4 1, реєстраційний номер № [NUMBER], рік випуску 2007 та зобовязати [PERSON], повернути ПАТ «БГ Банк» транспортний засіб «OPEL ASTRA» 1.4 1, реєстраційний номер № [NUMBER]. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01.08.2014 року між ПАТ «Банк Перший» правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» та [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу транспортного засобу «OPEL ASTRA», в якому була зазначена вартість автомобіля в сумі 19997 грн. 22 коп., до сплати по договору 20000 грн.. Позивач, зазначив, що придбане майно було відчужене відповідачу за ціною, що більше ніж на 20 % є нижчою від звичайних цін, та відрізняється від вартості автомобіля отриманого банком, в зв'язку з чим продавець просить визнати недійсним нікчемний правочин договір купівлі - продажу від 01.08.2014 року на підставі ч.3\~ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В судовому засіданні\~\~представник позивача [PERSON], позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON], проти позову заперечила, та просила відмовити в його задоволенні через незаконність та необґрунтованість вимог, та те що даний позов є безпідставним та не доведений жодним належним і допустимим доказом. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані і не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. 01.08.2014 року між ПАТ «Банк Перший» правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» та [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу транспортного засобу «OPEL ASTRA» 1.4 1, реєстраційний номер № [NUMBER], рік випуску 2007. Відповідно до п.2.1 договору вартість автомобіля «OPEL ASTRA» 1.4 1, реєстраційний номер № [NUMBER], рік випуску 2007 становить 19997 грн., 22 коп., згідно звіту про оцінку майна від 05.06.2014 року. До сплати по договору підлягало 20000 грн.. Актом приймання-передачі автотранспортного засобу «OPEL ASTRA» 1.4 1, реєстраційний номер № [NUMBER], від 01.08.2014 року, підтверджується, що продавець передав а покупець прийняв у власність вищевказаний автомобіль. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 року №43 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВГ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БГ Банк», та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк», та запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» строком на 1 рік з 27.02.2015 року по 26.02.2016 року. 03.06.2015р. позивачем було направлено відповідачу лист вимогу про повернення автомобіля «OPEL ASTRA» ПАТ «ВГ Банк», оскільки відчуження автомобіля було здійснено за ціною що більше ніж на 20 відсотків є нижчою від звичайних цін, а тому в силу ст.38 ч.3 п.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір купівлі-продажу є нікчемним. Відповідно до ч.2\~ст.38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб»\~Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Згідно положень ч.3 вказаного\~закону\~правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до\~Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та ст. 628 ЦК України про те, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а у відповідності до п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що договір купівлі - продажу транспортного засобу «OPEL ASTRA, укладений 01.08.2014 р. був підписаний сторонами, сторони даного правочину дійшли згоди щодо всіх його умов і зовнішній вираз їх волі відповідав внутрішньому. Факт придбання автомобіля за вказану суму, представником відповідача не заперечувався, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, відповідно до підстав недійсності правочину встановлених ст. 215 ЦК України, звертаючись до суду позивач посилається на підставу нікчемності оспорюваного правочину - продаж автомобіля за ціною нижчою від звичайної більше ніж на 20% (ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), у зв'язку з чим позивач не дотримався зазначених вимог закону, та звернувся у спосіб не передбачений ст. 215 ЦК України. В п.п.5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказами (ч. 2\~ст. 59 ЦПК України). Суд приходить до висновку, що в ході розгляду даної цивільної справи позивач не надав доказів на підтвердження наявності будь - яких підстав недійсності (нікчемності) укладеного між сторонами договору купівлі - продажу транспортного засобу «OPEL ASTRA» від 01.08.2014р. у тому числі передбачених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про визнання нікчемного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час звернення позивача з позовом до суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялася від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати компенсуються за рахунок держави. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed