Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

ПАТ «ВФ Україна» (далі - позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 46 792,94 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем 30.07.2005 був укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку №2356936/1.1248608, відповідно до п.3.1 якого кожному абоненту надається один особистий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. Відповідачу було присвоєно особистий рахунок № [NUMBER] . Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок №1991850876 від 30.04.2017 на суму 46 792,94 грн, нараховану за послуги міжнародного роумінгу, що були надані за період з 01.04.2017 по 30.04.2017. Оскільки вказану суму відповідач позивачу не сплатив у строки, визначені в п.3.3 Договору, останній, посилаючись на приписи статей 520, 526, 530, 626, 629, 901 та 903 ЦК України та ст.33 Закону України «Про телекомунікації», звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.09.2019 позов прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.50-51). 22.10.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с.65-70). Аргументи незгоди зводяться до того, що відповідно до договору про надання послуг мобільно зв`язку №2365936/[NUMBER], укладеного між ЗАТ «Український мобільний зв`язок» та відповідачем, останнім було вибрано тарифний пакет GSM «Безлімітний новий» та замовлено послуги: SMS, переадресування дзвінка, голосова пошта, додатковий пакет мережі. Між тим, спірна сума є сумою, нарахованою відповідачу за послуги міжнародного роумінгу, але сторонами не було погоджено надання оператором телекомунікаційних послуг роумінгу; відповідач замовлення такої послуги не здійснював, позивач не забезпечив правильність застосування тарифів. Також відповідач посилається на те, що позивач не є належним позивачем у даній справі, докази того, що позивач є стороною договору або правонаступником ЗАТ «Український мобільний зв`язок» відсутні. 28.10.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.79-81), в якій позивач посилається на статут Приватного акціонерного товариства «ВФ України», а також на положення п.1.2 Договору та Умов (Правил) користування мережами мобільного зв`язку Оператора. Також позивач зазначає, що Довідковою інформацією про надані послуги абоненту за номером телефону відповідача підтверджується факт користування послугою на території Кіпру. В судове засідання позивач не прибув, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.94-95). Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибув, про поважність причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. 30.07.2005 між ЗАТ «Український мобільний зв`язок» та відповідачем укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку №2365936/[NUMBER] (а.с.7), відповідно до якого відповідач бажає обрати тарифний пакет GSM «Безлімітний новий» з такими послугами: SMS, переадресування дзвінка, голосова пошта, додатковий пакет мережі; № особового рахунку - [NUMBER]; № договору - 2365936; Телефон - [NUMBER] ; дата підключення - 03.08.2005; № SIM карти- [NUMBER] . За п.1.2 загальні умови укладення цього Договору та надання послуг мобільного зв`язку в повному обсязі визначається Умовами (Правилами) користування мережами мобільного зв`язку UMC які є невід`ємною частиною цього Договору (Умови (Правила) додаються). За змістом п.1.2 статуту позивача - у Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» перейменовано ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МТС УКРАЇНА», в яке було перейменовано: зміною типу та назви Товариства ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ МОБІЛЬНИЙ ЗВ`ЯЗОК», що створене шляхом перетворення Українсько-германсько-голандсько-датського спільного підприємства «Український мобільний зв`язок» в Україні» (а.с.14-15). За змістом рахунку за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна» № [NUMBER] відповідачу за розрахунковий період з 01.04.2017 по 30.04.2017 нараховано за послуги мобільного зв`язку та доступу до інтернет 36 823,51 грн, а саме за послуги міжнародного роумінгу; на вказану суму нарахований податок на додану вартість в сумі 7364,70 грн та збір в пенсійний фон в сумі 2761,76 грн, всього заборгованість станом на 30.04.2017 дорівнює 46 792,94 грн (а.с.10). За змістом деталізованої інформації, наведеної на зворотному боці вказаного рахунку, послуги міжнародного роумінгу включають: вихідні дзвінки, смс, передача даних на суму в розмірі 34 547,4337, плата за з`єднання в розмірі 1,5610; вхідні дзвінки на суму в розмірі 2274, 5106. Наданий звіт з історії балансу за вказаний період за особовим рахунком № [NUMBER] містить інформацію щодо заборгованості за послуги в розмірі 46 792,94 грн (а.с.4). 24.10.2017 позивачем на адресу відповідача надіслана Претензія, за змістом якої відповідачем порушені умови Договору від 01.08.2005 №395376434150 за номером №380509032022, дія якого припинена з 26.09.2017, вартість наданих позивачем послуг в розмірі 46 792,94 грн до 24.10.2017 відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач просить відповідача терміново погасити прострочену заборгованість (а.с.12). Відповідно до виписки із Довідкової інформації про надані послуги від 24.10.2019 абонентом за номером телефону 380809032022, номер SIM карти - [NUMBER] , тарифний пакет GSM «ULTRA Plus», за період з 01.04.2017 по 30.04.2017, здійснювались вхідні та вихідні дзвінки та смс у роумінгу, а також використовувалась послуга Мобільний Інтернет - передача даних у роумінгу - з 20.04.2017 по 24.04.2017 (а.с.82-86). Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм права. Приписами ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Правову основу діяльності у сфері телекомунікацій встановлює Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18.11.2003 (далі - Закон №1280). Приписами ст.1 вказаного Закону визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж. За змістом ст.32 Закону №1280 споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право, зокрема на: державний захист своїх прав; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли. Відповідно до ст.39 Закону №1280 оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві. Згідно з ч.2 ст.37 Закону №1280 правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг. Наведене кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII (далі - Закон №1023) споживач (в даному випадку - абонент) - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За приписами ч.1 та ч.9 ст.15 Закону №1023 споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно до ст.17 Закону №1023 споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Згідно зі ст.21 Закону №1023 крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до Законів України «Про телекомунікацію» та «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, розроблені Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені Постановою КМУ від 11.04.2012 №295, які встановлюють загальний порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг (далі - Правила). За п.3 згаданих Правил: - послуги рухомого (мобільного) зв`язку- послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача; - договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором); - згода споживача - волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо); послуга з доступу до Інтернету - забезпечення можливості з`єднання кінцевого обладнання споживача з Інтернетом; роумінг - послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора. Відповідо до п.14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" та інших нормативно-правових актів. Згідно з п.15 Правил в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг. Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства. За п.35 Правил споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право, зокрема на вибір виду та кількості послуг, відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли. Правам споживача кореспондують обов`язки операторів, провайдерів повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. При цьому тимчасове припинення надання міжнародного роумінгу здійснюється після отримання відповідної інформації від роумінг-партнера (пп.27 п.39 Правил). За приписами пп.4 п.64 Правил під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв. Крім того, рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.11.2012 №624, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2012 за № 2150/22462, затверджені Основні вимоги до договору про надання телекомунікаційних послуг, за п.2.3 яких забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв. Приписами п.2.3.1 Договору від 30.07.2005, на який посилається позивач, передбачено, що абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у разі замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклало договори з роумінгу. Одночасно приписами п. 2.4.2 Договору передбачено, що факт використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. Аналіз наведених законодавчих приписів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, наведеної в постанові від 13.03.2019 по справі № 607/7810/17 (провадження № 61-15449св18), дозволяє констатувати, що в рамках договору про надання послуг мобільного зв`язку, який за своїм змістом є договором приєднання, оператори, провайдери мобільного зв`язку зобов`язані надавати абонентам повну та достовірну інформацію про послуги, що надаються, їх вид, якість, вартість та тарифікацію та не вправі нараховувати та стягувати оплату за додаткові послуги, щодо яких, по-перше, абоненту не повідомлено, зокрема їхньої вартості, тарифікації та про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента, та по-друге, не надано усвідомленої згоди абонента на отримання таких послуг. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що в силу ст.12 та ст.81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений (отримав повну і достовірну інформацію) як із порядком, умовами, вартістю, тарифікацією надання вказаної послуги з передачі даних (інтернет-доступ) в режимі міжнародного роумінгу, так і з відсутністю технічної можливості припинити надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, та, будучи обізнаним з такою інформацією, свідомо погодився із запропонованими позивачем відповідними умовами. Не надано позивачем й доказів на підтвердження: - того, що користування послугою мобільний Інтернет - передача даних у роумінгу, є основною відповідно до тарифного плану, яким в спірний період користувався відповідач; - зміни тарифного пакету « Безлімітний новий» на GSM «ULTRA Plus » (як зазначено в довідковій інформації (а.с.82-86); зміни особового рахунку [NUMBER] на [NUMBER] та № SIM карти з [NUMBER] на [NUMBER] . Не обґрунтовано позивачем і технічна неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента та правомірності надання фактично у кредит без згоди абонента таких послуг, вартість яких у десятки разів перевищує розмір звичайної щомісячної плати позивача за телекомунікаційні послуги, які надавались відповідачем з серпня 2005 р. З приводу покликань позивача про те що, за умовами Договору від 01.08.2005 фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замолена Абонентом, суд, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача, який заперечує факт свідомого користування послугую міжнародного роумінгу у спірному періоду, зазначає, що вказані положення Договору підлягають врахуванню та застосуванню в разі виконання оператором/провайдером своїх обов`язків, зокрема в частині інформування Абонента про порядок, умови, вартість, тарифікацію таких послуг, після чого останнім допущено свідоме фактичне використання тієї чи іншої послуги. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність у позивача правових підстав для здійснення нарахування відповідачу спірної суми заборгованості за телекомунікаційні послуги міжнародного роумінгу в період з 01.04.2017 по 30.04.2017. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed