Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в якій просить стягнути з відповідача на її користь 10906 гривень 79 коп. заборгованості по заробітній платі та 1000 гривень моральної шкоди у зв"язку з невиплатою їй заробітної плати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] частково зменшила позовні вимоги і пояснила, що вона працювала у відповідача до вересня 2014 року, а потім подала заяву про звільнення з роботи. В період роботи їй вчасно не виплачувалась заробітна плата, і з червня 2014 року по вересень 2014 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед нею становила 10905 гривень. На час розгляду справи в суді відповідачем їй виплачена заробітна плата за червень 2014 року в сумі 1655 гривень 86 коп. Тому на дану суму вона зменшила позовні вимоги. В іншій частині вона позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представники відповідача Маленко Т.В. та Міхеєв Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнали і пояснили, що на даний час відповідачка не звільнена з роботи згідно поданої нею заяви, оскільки вона являється матеріально відповідальною особою, і в даний час на підприємстві йде інвентаризація. Комісією по трудових спорах підприємства було прийнято рішення про стягнення з підприємства заборгованості по заробітній платі працюючим, у тому числі і на користь позивачки. Комісією по трудових спорах видані посвідчення про стягнення заборгованості по заробітній платі, які передані до відділу ДВС Ніжинського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання. І ближчим часом заборгованість по заробітній платі позивачці буде виплачена. Тому просили відмовити позивачці у задоволенні позову, оскільки не може два рази стягуватись заборгованість по заробітній платі на користь позивачки. Вислухавши пояснення позивачки та представників відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Відповідно до ч.2ст. 224 КЗпП України трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівника самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Копією протоколу №2 від 27 серпня 2013 року загальних зборів трудового колективу ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», яка є в матеріалах справи, підтверджується що трудовим колективом ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» було створено комісію по трудовим спорам. Відповідно до ч.4 ст.230 КЗпП України, на підставі посвідчення, пред"явленого не пізніше тримісячного строку до районного, міського, районного у місті відділу державної виконавчої служби, державний виконавець виконує рішення комісії по трудових спорах у примусовому порядку. Письмовою відповіддю з відділу ДВС Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області підтверджується, що 05.11.2014 року надійшло посвідчення №507 від 21.08.2014 року на суму 2898,08 грн., по якому -7.11.2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню даного посвідчення,, та 12.11.2014 року надійшло посвідчення №598 від 23.10.2014 року на суму 6352,85 грн., по якому -14.11.2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню даного посвідчення. Відповідно до списку по заробітній платі робітників ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» ( а.с.9, 10 ) посвідчення за №507 та за №598, які передані на примусове виконання до відділу ДВС, належать позивачці [PERSON] З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним відмовити позивачці у задоволенні позову про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі, оскільки даний спір вже вирішено комісією по трудових спорах підприємства, і відділом ДВС Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області вже проводиться примусове стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача на користь позивачки за червень - вересень 2014 року. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте позивачка не надала суду доказів стосовно заподіяння їй такої шкоди, яка призвела її до моральних страждань, потягла за собою втрату нормальних життєвих зв'язків, і яка вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя, і тому в задоволенні її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Outcome: dismissed