Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2011 року між ним та [PERSON] А, що діяв від імені [PERSON], на підставі довіреності від 18.04.2011 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], в простій усній формі була укладена угода, а саме: договір купівлі-продажу автомобіля, який посвідчено було приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] у вигляді довіреності від 28.10.2011 року. Відповідно до договору [PERSON], від імені якого за довіреністю виступив [PERSON] передав у власність, а він приняв і зобов'язався оплатити автомобіль, марки ВАЗ 21093, 1992 року випуску, об'єм двигуна V=1500 куб. см., двигун №210831191470; шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210900N1176783, тип ТЗ- легковий комбі-В, реєстраційний номер 11458КН, який належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КІС №530302, виданого МРЕВ - 4 м. Київ 13.06.2000 року. Продаж вчинено було за погоджену сторонами суму: 3000,00 доларів США, що еквівалентно було 25000,00 грн. на момент його укладення. Зазначив, що вказана довіреність і є правочином, а саме договором купівлі - продажу, між ним та відповідачами. Проте, через брак коштів та часу вчасно оформити придбаний автомобіль на своє ім'я він не мав змоги, а коли вирішив вчинити таке, довідався, що на підставі постанови ВП 616/13 про арешт майна боржника від 04.01.2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського району м. Києва було накладено арешт і заборонено відчуження всього рухомого майна боржника [PERSON] серед іншого й на спірний автомобіль. Стверджував, що виконав свій обов'язок по удаваному договору купівлі - продажу автомобіля, який викладений у Довіреності, сплатив 3000,00 дол. США в день його підписання, протягом трьох років (з 2011 по 2015 рік) використовував автомобіль на власний розсуд, проводив поточні ремонти, страхування, оснащення і поліпшення, вказане підтверджується договорами страхування. Оформити своє право власності на вказаний автомобіль не має можливості через існування арешту і заборони на відчуження спірного майна, що були накладені ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва. Просив суд визнати довіреність від 28.10.2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] - удаваним правочином, визнати, що відносини 28.10.2011 року між сторонами регулюються правилами щодо правочину - договору купівлі - продажу автомобіля марки ВАЗ 21093, 1992 року випуску, об'єм двигуна V=1500 куб. см., двигун №210831191470; шасі (кузов, рама, коляска) №XTA210900N1176783, тип ТЗ- легковий комбі-В, реєстраційний номер 11458КН, який належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КІС №530302, виданого МРЕВ -4 м. Київ 13.06.2000 року - який сторонами вчинено насправді, визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21093, 1992 року випуску, об'єм двигуна V=1500 куб. см., двигун №210831191470; шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210900N1176783, тип ТЗ- легковий комбі-В, реєстраційний номер [NUMBER], зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21093, 1992 року випуску, об'єм двигуна V=1500 куб. см., двигун №210831191470; шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210900М1176783, тип ТЗ- легковий комбі-В, реєстраційний номер 11458КН, покладений Постановою про арешт боржника від 04.01.2013 року у В/П №616/13 ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду письмові пояснення та просила суд розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, згідно довіреності, в реєстрі №3872, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу [PERSON] від 18.04.2011 року [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], уповноважив [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO], користуватися та розпоряджатися (без права дарування) належним йому транспортним засобом марка ВАЗ, модель 21093, випуску 1992 року, шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА210900N1176783, двигун №210831191470; колір червоний, тип ТЗ- легковий комбі-В, реєстраційний номер 11458КН, зареєстрований МРЕВ 4 м. Київ 13 червня 2000 року, на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ КІС № 530302, виданого МРЕВ- 4 м. Київ 13 червня 2000 року. З письмових пояснень Приватного нотаріуса Київського міського Нотаріального округу [PERSON], вбачається, що вищезазначену довіреність посвідчено в порядку передоручення на зазначений автомобіль від імені [PERSON] на імя [PERSON] Довіреності, які були посвідчені нею не є Договорами купівлі продажу, оскільки довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, а також зазначила, що довіреність є одностороннім правочином. Суд приходить до висновку, щодо неможливості визнати дійсним договір купівлі-продажу та право власності на автомобіль на підставі виданих його їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль. При цьому суд звертає увагу на вимоги пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, постанову Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Суд вважає, що відповідно до пункту 4 зазначеної Постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Крім того, суд вважає, що на підставі частини другої статті 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Таким чином, позивач [PERSON] не надав суду доказів що вищезазначений автомобіль марки ВАЗ 210393, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], належить йому на праві власності. На підставі викладеного, суд, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про звільнення майна з під арешту і визнання правочину удаваним.

Outcome: dismissed