Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Як підставу зазначено, що Шевченківським відділом Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в ході вивчення стану законності використання земельних ділянок державної та комунальної власності встановлено, що рішенням ХХІХ сесії Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області VІІ скликання від 24.12.2019 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № [NUMBER] та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 8,1626 га. На підставі вказаного рішення сільської ради державним реєстратором Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області 07.02.2020 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Однак, прокуратурою встановлені порушення законодавства. Так, відповідно до запису, внесеного до сертифікату [PERSON] 26.08.2017 р. отримав право на земельну частку (пай) у спадщину після смерті [PERSON] . 27.12.2017 р. головою Шевченківської РДА, як розпорядником нерозподілених земельних часток (паїв), на підставі заяви представника [PERSON] винесене розпорядження «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)». 26.12.2018 р. розпорядженням Шевченківської РДА «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за межами населених пунктів, розроблену ПП «ГЕО-ІНВЕСТ» та надано [PERSON] у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,4792 га. Власником вказаної ділянки на даний час є [PERSON] .. Отже, вказане підтверджує, що [PERSON] , на час отримання спірної земельної ділянки на підставі рішення сесії Березівської сільської ради від 24.12.2019 р. використав своє право на отримання у власність земельної ділянки за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на підставі розпорядження голови Шевченківської РДА. Таким чином, [PERSON] при отриманні у власність земельної ділянки умисно приховав той факт, що раніше вже використав право на отримання земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі успадкованого сертифікату. Земельна ділянка площею 8,1626 га вибула із комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на отримання земельної ділянки на підставі одного і того ж сертифікату на право на земельну частку (пай). [PERSON] при зверненні до вищезазначеного органу місцевого самоврядування та до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на отримання земельної ділянки площею 5,4792 га. Враховуючи викладене вище, позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 8,1626 га, скасувати рішення про державну реєстрацію від 11.02.2020 року; зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 8,1626 га у власність територіальної громади в особі Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, стягнути пропорційно з відповідачів на користь прокуратури Харківської області судовий збір у розмірі 6\~814,25 грн.. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову. [PERSON] та представник Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши позиції відповідачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням ХХІХ сесії Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області VІІ скликання від 24.12.2019 р. /а.с. 37/ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 20 /а.с. 28-36/ та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 8,1626 га, кадастровий номер: 6325782000:01:000:0197, яка розташована на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі сертифікату серії ХР № 0030519 на право на земельну частку (пай), отриманого останнім 26.08.2017 р. у спадщину після смерті [PERSON] /а.с. 20/. \~ \~ \~ \~07.02.2020 р. державним реєстратором Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про право власності № 35436221 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51082146 від 11.02.2020 р. /а.с. 16, 17/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником спірної ділянки на даний час є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) /а.с. 16, 17/. Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру вартість спірної земельної ділянки складає 174 017,00 грн.. /а.с. 38, 39/. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є, серед іншого, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції від 27.06.2015 р., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Згідно з\~п.\~17\~Розділу Х\~Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України сертифікати\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~отримані громадянами,\~вважаються правовстановлюючими\~документами при\~реалізації ними\~права вимоги\~на відведення\~земельної частки\~(паю)\~в натурі\~(на\~місцевості)\~відповідно до\~законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок. Відповідно до запису, внесеного до сертифікату серії ХР № 0030519, зареєстрованого 21.06.1996 р. в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), [PERSON] 26.08.2017 р. отримав право на земельну частку (пай) у спадщину після смерті [PERSON] /а.с. 20/. 27.12.2017 р. головою Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, як розпорядником нерозподілених земельних часток (паїв), на підставі заяви представника [PERSON] винесене розпорядження за № 484 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» /а.с. 22/. 26.12.2018 р. розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 437 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за межами населених пунктів, розроблену ПП «ГЕО-ІНВЕСТ» та надано [PERSON] у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,4792 га, з кадастровим номером: 6325782000:01:000:0195, ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за межами населеного пункту /а.с. 23/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником вказаної ділянки на даний час є [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) /а.с. 18, 19/. Отже, [PERSON] , на час отримання спірної земельної ділянки на підставі рішення ХХІХ сесії Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області VІІ скликання від 24.12.2019 р. /а.с. 37/ використав своє право на отримання у власність земельної ділянки за сертифікатом серії ХР № 0030519 на право на земельну частку (пай) /а.с. 20/ на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12.2018 р. № 437 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» /а.с. 23/, відповідно до якого йому надано у власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,4792 га, з кадастровим номером: 6325782000:01:000:0195, ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за межами населених пунктів. Таким чином,\~всупереч вимогам п.\~17\~ Розділу\~Х Перехідних\~положень Земельного\~кодексу України\~та положенням Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» [PERSON] при отриманні у власність земельної ділянки умисно приховав той факт, що раніше вже використав право на отримання земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі успадкованого сертифікату ХР №0030519 на право на земельну частку (пай). Земельна ділянка площею 8,1626 га, кадастровий номер: 6325782000:01:000:0197, що знаходиться на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, вибула із комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на отримання земельної ділянки на підставі одного і того ж сертифіката на право на земельну частку (пай). [PERSON] при зверненні до Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області не повідомив, що вже скористався своїм правом на отримання земельної ділянки площею 5,4792 га, з кадастровим номером: 6325782000:01:000:0195, ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за межами населених пунктів. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 393 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено право власника земельної ділянки на звернення до суду щодо визнання незаконним та скасування правового акту органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки спірне рішення ХХІХ сесії Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області VІІ скликання від 24.12.2019 р. є незаконним, підлягає скасуванню, а державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 8,1626 га, кадастровий номер: 6325782000:01:000:0197, що знаходиться на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, запис № 35436221, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51082146 від 11.02.2020 р., яку зареєстровано на підставі цього рішення, підлягає визнанню недійсним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, чинним законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливо лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Разом з тим, ч. 3 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що встановлені цією статтею наслідки недійсного правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Згідно ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належат ь власні (самоврядні) повноваження, а саме підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Пунктом 21 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Згідно зі ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські,\~селищні,\~міські ради\~в межах\~їх повноважень\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості): розглядають\~заяви власників\~земельних часток\~(паїв)\~щодо виділення\~їм в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок; приймають\~рішення щодо\~виділення земельних\~часток (паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості); уточняють\~списки осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай); уточняють\~місце розташування,\~межі і\~площі сільськогосподарських\~угідь,\~які підлягають\~розподілу між\~власниками земельних\~часток (паїв); укладають\~із землевпорядними\~організаціями договори\~на виконання\~робіт із\~землеустрою щодо\~виділення земельних\~часток (паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості)\~та виготовлення\~відповідної документації\~із землеустрою,\~якщо такі\~роботи виконуються\~за рахунок\~місцевого бюджету; сприяють\~в укладанні\~договорів на\~виконання землевпорядними\~організаціями робіт\~із землеустрою\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості),\~якщо такі\~роботи виконуються\~за рахунок\~осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай),\~або за\~рахунок коштів\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~що орендують\~земельні частки\~(паї),\~проектів технічної\~допомоги тощо; надають\~землевпорядним організаціям\~уточнені списки\~осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай); розглядають\~та погоджують\~проекти землеустрою\~щодо організації\~території земельних\~часток (паїв); організовують\~проведення розподілу\~земельних ділянок\~між особами,\~які мають\~право на\~виділення їм\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості)\~та земель,\~що залишилися\~у колективній\~власності,\~в порядку,\~визначеному цим\~Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо регулювання земельних відносин. Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013\~р. у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Таким чином, [PERSON] , зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме не повідомив сільську раду та районну державну адміністрацію про те, що раніше вже скористався правом на отримання у власність земельної ділянки на підставі одного і того ж сертифікату на право на земельну частку (пай), отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб.

Outcome: approved