Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування позовних вимог в заяві зазначила, що [INFO] року в м. Миколаєві померла її мати [PERSON], яка до смерті мешкала разом з нею в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та належали померлій на підставі державних актів. За життя її мати залишила на її ім'я заповіти, за якими заповіла належні їй земельні ділянки у спадщину. Після зібрання всіх необхідних документів нею було подано до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, а 14 січня 2013 року завідувачем Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу за №03/2013, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] їй було відмовлено у зв'язку з не наданням оригіналів правовстановлюючих документів на ім'я померлої (державні акти на право власності на земельну ділянку). Крім того спадкоємець заповів не земельні ділянки, а право на земельні частки (паї), а зазначена в умовних кадастрових гектарах площа земельної частки (паю) не співпадає з розміром земельної ділянки, вказаної в державному акті. Вважає, що спадкодавець заповів їй саме земельні ділянки, оскільки державні акти на право власності на спірні земельні ділянки видані замість сертифікатів на право на земельну частку (пай). Заповіти спадкодавицею було складено 10.05.2000 року та 05.09.2001 року, в період часу, коли громадяни мали лише на руках сертифікати на право на земельну частку (пай), які вилучалися і в послідуючому, відповідно до норм ЗК України особам, які отримали таке право, було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, яким присвоєно кадастровий номер та межі земельних ділянок виділено в натурі. Інших земельних ділянок в період з 2000 року по 2004 рік спадкодавиця не отримувала, а отже в заповітах мова йде про одні й ті ж земельні ділянки, які спочатку мали невизначену частку в умовних кадастрових гектарах, а в послідуючому були виділені в натурі, про що були видані відповідні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, що залишилося після смерті її матері та складається із земельних ділянок, розташованих в межах території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник Ленінської сільської ради до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та визнання позову. Залучений співвідповідач [PERSON] та її законний представник до суду не з'явились, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] року в м. Миколаєві Миколаївської області померла заповідач [PERSON], яка на день смерті постійно проживала [ADDRESS] про що 14 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 611. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на земельну ділянку загальною площею 13,22 га, що розташована в межах території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та складається з двох ділянок - 12,03 га, кадастровий номер [NUMBER] і 1,19 га, кадастровий номер [NUMBER] що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Баштанською РДА 20.05.2003 року на підставі розпорядження №549-р від 04.11.2002 року та на земельну ділянку загальною площею 12,11 га, що розташована в межах території Ленінської нільської ради Баштанського району Миколаївської області та складається з двох ділянок - 10,40 га, кадастровий номер [NUMBER] і 1,71 га, кадастровий номер [NUMBER] що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Баштанською РДА 19.10.2004 року на підставі розпорядження №622-р від 16.07.2004 року. За життя [PERSON] 10 травня 2000 року було складено заповіт, посвідчений секретарем Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за №35, яким остання заповіла у власність своїй дочці [PERSON], [INFO], належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий Баштанської районною державною адміністрацією Миколаївської області від 25 грудня 1996 року. 05 вересня 2001 року заповідачем [PERSON] було складено ще один заповіт, посвідчений секретарем Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за №79, в якому на випадок своєї смерті, остання заповіла у власність своїй дочці [PERSON], [INFO], належне їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Баштанською держнотконторою 14.08.2001 року за №3-778, право на земельну частку (пай), розміром 12.44 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває в колективній власності КСП "Новатор" Баштанського району Миколаївської області. Згідно витягів з поземельної книги та довідок № 1468/05-32 від 28.12.12 року, № 1470/05-32 від 28.12.12 року, виданих відділом Держкомзему у Баштанському районі Миколаївської області, встановлено, що [PERSON], на день смерті, на праві власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа яких: 12,03 га, кадастровий номер [NUMBER]; 1,19 га, кадастровий номер [NUMBER]; 10,40 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки площею 1,71 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1467/05-32, №1469/05-32 від 28.12.2012 року встановлено, що загальна вартість вищевказаних земельних ділянок, складає 174273 грн. 95 коп. В судовому засіданні також встановлено, що за заявою позивача Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] було відмовлено в зв'язку з тим, що нею не надано правовстановлюючі документи на спадкове майно, що зазначено в заповіті. Згідно довідки №31-1407-04-818/87-1511 від 25.12.2015 року, виданої відділом Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області, судом встановлено, що [PERSON] - заповідачу (матері позивача по справі), на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.12.1996 за № [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) розміром 12,44 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Новатор» на території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області без визначення меж цієї земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). На підставі вказаного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) та розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 04.11.2002 № 549-р [PERSON] земельна частка (пай) розміром 12,44 в умовних кадастрових гектарах була виділена в натурі (на місцевості) у власність у фізичних гектарах в кількості 2 (двох) земельних ділянок загальною площею 13,22 га: ділянка площею 12,03 га з кадастровим номером [NUMBER] та ділянка площею 1,19 га з кадастровим номером [NUMBER], і замість сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] за реєстраційним № 15. Розмір земельної частки (паю) 12,44 в умовних кадастрових гектарах відповідає загальній площі цієї земельної частки у фізичних гектарах 13,22 га, виділеної в натурі (на місцевості). Згідно довідки №31-1407-04-817/87-1511 від 25.12.2015 року, виданої відділом Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області, судом встановлено, що [PERSON] - заповідачу (матері позивача по справі), на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27.12.1996 за № [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 14 серпня 2001 року за реєстровим № 3-778, належало право на земельну частку (пай) розміром 12,44 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Новатор» на території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області без визначення меж цієї земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).На підставі вказаного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) та розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 16.07.2004 № 622-р [PERSON] земельна частка (пай) розміром 12,44 в умовних кадастрових гектарах була виділена в натурі (на місцевості) у власність у фізичних гектарах в кількості 2 (двох) земельних ділянок загальною площею 12,11 га. ділянка площею 10,40 га з кадастровим номером [NUMBER] та ділянка площею 1,71 га з кадастровим номером [NUMBER], і замість сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] за реєстраційним № 010400600381. Розмір земельної частки (паю) 12,44 в умовних кадастрових гектарах відповідає загальній площі цієї земельної частки у фізичних гектарах 12,11 га, виділеної в натурі (на місцевості). Крім позивача, у встановленому законом порядку, прийнята спадщина іншим спадкоємцем, [PERSON], яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до приписів Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особи, які мали право на земельну частку (пай) на підставі сертифікатів є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні, за життя, спадкодавець реалізувала своє право на виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок та отримання державних актів на право власності на земельні ділянки. Зміни в заповіти спадкодавцем у встановленому законом порядку не внесені. Тобто, на день смерті спадкодавець не мала права на земельні частки ( паї), та сертифікату про право власності на земельну частку ( пай), як зазначено в заповіті від 10 травня 2000 року ( відсутнє майно і майнові права зазначені у заповіті). За такого позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, набуті спадкодавцем у власність за життя, є безпідставними, оскільки вказане майно позивачу не заповідалось. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed