Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

22.04.2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.04.2010 року у розмірі - 6363 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі - 2102 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається про те, що 22.04.2010 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі - 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2016 року. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 17.12.2016 по 17.06.2017 року. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття провадження у справі є відповідач [PERSON] .. Позивачем у порядку статті 1281 Цивільного кодексу України 09.03.2017 року направлено претензію кредитора до Баришівської районної державної нотаріальної контори. 23.03.2017 року Позивачем було отримано відповідь Баришівської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". 15.10.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. З підстав стягнення боргу позивач звернувся до суду. У судове засідання позивач АТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, до позовної заяви представником позивача Савіхіною А.М. додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та у встановлений законом спосіб. Враховуючи, що від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, а відповідач, в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення). Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі - 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.12.2016 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] померла [INFO] у с. Волошинівка Баришівського району Київської області(а.с.12). Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів претензій кредитора від 09.03.2017 року АТ «КБ «ПриватБанк» направлено до Баришівської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно [PERSON] у порядку статті 1281 ЦК України. З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 82/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що вищевказана претензія надійшла до Баришівської районної державної нотаріальної контори 15.03.2017 та зареєстрована за № 140/02-14. З довідок Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 29.03.2017 року № 62 та 52-14/3-24 від 04.06.2020 року вбачається, що на день смерті [PERSON] 1961 року народження, яка померла [INFO] за адресою її проживання в [ADDRESS] у житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] , 1959 року народження- чоловік померлої [PERSON] , 1979 року народження, син померлої. [PERSON] 1988 року народження донька померлої, [PERSON] 2011 року народження онук померлої. Листом від 15.03.2017 року за № 325/02-14 Баришівська районна державна нотаріальна контора повідомила АТ «КБ «ПриватБанк», що на претензію кредитора 15.03.2016року відкрито спадкову справу що до майна померлої [INFO] [PERSON] . На даний час інших заяв від спадкоємців до майна померлої [INFO] [PERSON] не надходило. З копій реєстрів згрупованих відправлень та квитанцій про відправку від 03.10.2019 року вбачається, що на адресу відповідача [PERSON] направлено листа-претензію щодо погашення заборгованості спадкодавця у розмірі - 6363 грн. 95 коп. Згідно із частиною першою статті 608 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтею 1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах третій та четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2,3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як встановлено із матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспорта позичальника та вище зазначеними довідками Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області, де адресою їх реєстрації вказано: [ADDRESS] у зв`язку з цим позивач у жовтні 2019 року направив відповідачу лист-претензію. Про смерть спадкодавця [PERSON] позивачу стало відомо у березні 2017 року, що підтверджується направленням з боку позивача до нотаріальної контори претензії. Про відсутність спадкової справи до майна померлої [PERSON] та заведення її на підставі претензії кредитора позивачу повідомлено у березні 2017 року. Таким чином, суд вважає, що про спільне проживання відповідача із позичальником за однією адресою та прийняття ним спадщини в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України позивачу стало відомо вже у березні 2017 року після отриманні інформації щодо відсутності заяв спадкоємців [PERSON] про прийняття спадщини. Разом з тим, порушуючи терміни, передбачені статтею 1281 ЦК України, з вимогою до відповідача, як до спадкоємця позивач з листом-претензією звернувся лише у жовтні 2019 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень та фіскальним чеком. Доказів, які б свідчили, про те, що позивачем дотримано шестимісячного пред`явлення вимоги позивач до суду не надав, як і історії надходження копії паспортних даних відповідача у матеріалах кредитної справи [PERSON] та джерел та строку її отримання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed