Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача служба у справах дітей Путильської районної державної адміністрації, [PERSON], яка представляє свої інтереси та інтереси своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] про виселення з літньої кухні та усунення перешкод в користуванні даною будівлею. В позовній заяві посилався на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно він є власником 5/8 частин житлового будинку з відповідними частками на господарські будівлі і споруди, а саме сарай літ.Б,В,Г та в цілому будівлі під літерами Д, літньої кухні з підвалом літери Е, сарай літери Ж, що знаходиться в [ADDRESS]. Вважає, що таким чином відповідач [PERSON] права власності на літню кухню не має, однак на даний час він з членами своєї сім'ї проживає в літній кухні без всяких на то підстав. Позивач в позові зазначає, що на даний час він бажає провести ремонт в спірній кухні, однак відповідач йому в цьому чинить перешкоди. На підставі викладеного просить суд виселити [PERSON] разом з членами його сім'ї, [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] з приміщення літньої кухні під літерою "Е" . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовні заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надав пояснення аналогічні запереченню на позов, також додатково пояснив, що згідно вимог ЦК України підстав, для виселення відповідача та членів його сім'ї немає. Просили суд в позові відмовити. Третя особа на стороні відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог позивача, та підтвердила факти, що викладенні відповідачам, просила суд в позові відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача Служби у справах дітей Путильської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча судом повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Судом встановлено, що рішенням Путильського районного суду від 20 жовтня 2010р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до Киселицької сільської ради, [PERSON], Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області про визнання права власності на ? частину будинковолодіння та поділ спадкового майна в натурі, визнання права власності на самовільно побудовані споруди, яке не оскаржувалось і набрало чинності, було проведено поділ спадкового майна між спадкоємцями за законом після смерті [PERSON]. За [PERSON] визнано право власності на 1/8 частку майна, за [PERSON]. визнано право власності на 3/8 часток всього спадкового майна. Літня кухня з підвалом під літ. Е не було предметом поділу, оскільки визнана як самовільна забудова /а.с.68-71/. Додатковим рішенням суду від 17 листопада 2010 року, яке також не оскаржувалось та набрало чинності, літня кухня з підвалом літ.Е, також не підлягали поділу з посиланням на те, що являється об'єктом самовільної забудови, даний факт встановлений в ухвалі апеляційного суду Чернівецької області від 29 травня 2013 року /а.с.74-76/. Також як встановлено судом рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 15 квітня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] та Киселицької сільської ради про визнання права власності на будівлю літньої кухні з підвалом та визнання частково недійсним рішення органу виконавчої влади задоволено частково. Визнано частково недійсним рішення виконавчого комітету Киселицької сільської ради № 18/3 від 09 березня 2011 року в частині оформлення за [PERSON] права власності на 5/8 частин літньої кухні літ. Е з підвалом. Визнано частково недійсним рішення виконавчого комітету Киселицької сільської ради № 18/3 від 09 березня 2011 року в частині оформлення права власності на 3/8 частин літньої кухні літ. Е з підвалом за [PERSON] Путильському КРБТІ доручено внести відповідні зміни в Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 березня 2011 року /а.с.72-73/. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 травня 2013 року, вищевказане рішення залишено без змін /а.с.74-76/. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як видно з змісту вищевказаних рішень суду, в даних рішення чітко встановлено, що спірна літня кухня літ.Е з підвалом є самовільним будівництвом. Що в свою чергу спростовує твердження позивача про те, що він є власником спірного нерухомого майна. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення з літньої кухні та усунення перешкод в користуванні даною будівлею, виходить з наступного. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України (далі по тексту ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК). За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу), захисту, згідно з нормами статей 364,367,391 ЦК України. Аналогічна позиція висвітлена в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», згідно якої, - право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці… Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Як видно з матеріалів справи позивач в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не наддав суду доказів, що спірна літня кухня належить йому на праві власності. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed