Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна, набутого нею разом з відповідачем під час шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1992 року, під час якого ними придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], вказана квартира оформлена на чоловіка. Останнім часом стосунки між сторонами погіршилися, відповідач почав обмежувати позивача у праві власності на квартиру, тому, враховуючи інтереси двох дітей, які залишилися на проживання та виховання з нею, просить суд виділити їй 3/4 спірної квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач позов не визнав повністю та пояснив, що дійсно не проживає разом з відповідачкою, однак, із спірної квартири її не виганяв та жодних перешкод в користуванні квартирою їй не чинив. Навпаки, сплачує комунальні послуги, дбає про матеріальне забезпечення дітей, а також сплачує аліменти за рішенням суду на доньку [PERSON]. Також пояснив, що спірна квартира придбана за його особисті кошти, тому він є єдиним законним її власником. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є рідним батьком відповідача і йому достеменно відомо, що спірна квартира придбана за особисті кошти сина, які він частково отримав від продажу належної йому двокімнатної квартири, а частково взяв кредит в банку. Суд заслухав пояснення сторін, свідка, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1992 року (а.с. 5), під час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], який нині є повнолітнім, та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Під час шлюбу, а саме 16.06.2000р. сторони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 42). Положеннями ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК україни обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть уачсть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в судовому засіданні, на утриманні позивача перебуває неповнолітня донька [PERSON], 2000р.н. За рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21.08.2014р. на її утримання також стягуються аліменти з відповідача, в розмірі 750 грн. щомісячно (а.с. 43-46), вимог щодо збільшення розміру аліментів позивач не заявляла. Цим же рішенням встановлено, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов"язків щодо своїх дітей, купує продукти харчування, одяг та інші предмети побуту для неповнолітньої доньки [PERSON]; повнолітній син сторін, [PERSON], навчається в м.Києві та орендує житло, відповідач постійно оплачує його проживання, навчання, харчування та постійні переїзди. Таким чином позивач не надала доказів того, що розмір аліментів недостатній для забезпечення розвитку неповнолітньої дитини, а також відсутні посилання на обставини, які б вказували на те, що відповідач не дбає про матеріальне забезпечення дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Таким чином суд не вбачає підстав, які б надавали право на відступлення від засади рівності часток подружжя та виділення позивачеві 3/4 спірної квартири, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнає за позивачем, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS].

Outcome: dismissed