Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

06 червня 2018 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 53462 грн. 74 коп. та судовий збір - 1762 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 19.03.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Окрім того, відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору станом на 09.05.2018 року в сумі 53462 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 5389,91 грн. - заборгованість за кредитом; 42150,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 2522,03 грн. - процентна складова. Заочним рішенням Жовтоводського міського суду від 16 серпня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2014 року у розмірі 50440 грн. 70 коп. /5389,91 грн. - заборгованість за кредитом; 42150,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - нарахованої пені та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було задоволено. Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року було зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» надати докази укладання з відповідачем [PERSON] кредитного договору, надання відповідачу кредитної картки і кредиту. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» оригінал анкети-заяви [PERSON] від 19.03.2014 року, оригінал кредитної справи та всіх документів, які були створені на виконання анкети-заяви, складеної 19.03.2014 року від імені [PERSON] . Було зобов`язано позивача надати вказані вище докази в строк до 31 травня 2019 року, а у разі відсутності можливості подати докази, які вимагає суд, повідомити про це суд невідкладно із зазначенням причин. 27 червня 2019 року Жовтоводським міським судом, на виконання вищезазначеної ухвали від позивача отримано відповідь, де позивач повідомив, що на даний момент відбувається збір інформації з різноманітних програмних комплексів та архівів банку, в звізку з чим надати оригінали витребуваних документів неможливо. Також, позивач, на підтвердження видачі кредитної картки відповідачу додав до вказаного листа довідку, з якої вбачається номер, дата та строк її дії. Також позивачем до листа було надано фото відповідача з продуктом Банку - кредитною карткою. Від відповідача відзиву на позов не надходило. У своїй заяві, представник відповідача, адвокат Лапшин.В.В., просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки відповідачем заперечується сам факт того, що позивач надавав йому зазначені у позовній заяві кредитні картки і сам кредит, оскільки він підписував анкету-заяву, але не з метою отримання кредиту та й у самій анкеті-заяві не зазначено, яку саме із запропонованих карток виявив бажання отримати відповідач та який встановлено кредитний ліміт. Сама анкета-заява не містить будь-яких даних, які є істотними для укладення кредитного договору, не передбачає такі відомості, як сума кредиту, відсоткова ставка, строк і умови повернення. «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» не містять підпису відповідача, а позивач не довів суду і не надав жодного доказу того, що дані Умови, Правила та Тарифи взагалі були розміщені на сайті банку в день підписання анкети і тим більше у тій редакції, яку надав суду позивач. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено з позовної заяви, що 19.03.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також тарифами, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості [PERSON] за станом на 09.05.2018 року наявна заборгованість 53462 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 5389,91 грн. - заборгованість за кредитом; 42150,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 2522,03 грн. - процентна складова. Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІПН, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, однак, яку картку виявив бажання оформити [PERSON] за цією анкетою (відсутня позначка клієнта у відповідній графі) та з яким бажаним кредитним лімітом, у анкеті заяві не зазначено. (а.с.8). Із вказаної анкети-зави також вбачається відсутність позначки клієнта у графі «пам`ятку клієнта, в тому числі тарифи та основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її складом під розпис», що свідчить про необізнаність відповідача з умовами кредитного договору (а.с.8). Таким чином додана до позовної заяви копія анкети-заяви не доводить отримання позивачем кредитної картки та ознайомлення його з тарифами та основними умовами обслуговування та кредитування та не може бути взята судом до уваги, як одна із складових кредитного договору, оскільки вона не містить відомостей про видачу відповідачу кредитної картки, її виду, номеру, строку її дії, розміру кредитного ліміту. Також, оскільки із заяви-анкети не вбачається, який вид кредитної картки виявив бажання оформити відповідач, то і не може бути взятий судом до уваги витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». (а.с.9) Щодо доданих до позовної заяви витягу про рух коштів по карткам [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та фото клієнта з карткою, то останні також не можуть бути прийняті судом як докази кредитних відносин між сторонами, оскільки надані банком відомості не містять посилань, чи саме ці картки відносяться до спірного кредитного договору. А з фото клієнта з карткою, який додано до позовної заяви, як доказ отримання відповідачем кредитної картки не вбачається номер картки, яку він тримає в руках. Також, при зверненні позивача до суду, останнім було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 19.03.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 09.05.2018 рік. (а.с.6-7) Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Тим більше що, у матеріалах справи відсутня довідка про встановлення кредитного ліміту по картковому рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, не доведено, що відповідачу дійсно відкрито картковий рахунок та отримана кредитна картка, не зазначено строк дії цієї кредитної картки, не доведено, що відповідач дійсно отримав на свій рахунок кредитний ліміт у сумі саме 3500 грн. Оскільки Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу за наданим розрахунком заборгованості не є можливим. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укладати договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, як зазначалось вище, позивачем, АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету позичальника. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Посилання позивача у позовній заяві на те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed