Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

03.11.2017 року позивачка звернулася в суд із даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В його обґрунтування послалася на те, що вона є власником квартири по вул.Грінченка,4/11 в м.Червонограді згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2017 року, укладеного між нею та [PERSON]. У вказаній квартирі з 04.12.2003 року зареєстрований відповідач, який був власником квартири до [PERSON]. Останній в даній квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у її квартирі суперечить її волі як власника, а також позбавляє можливості оформлення субсидії щодо оплати житлово-комунальних послуг. Тому просить позов задовольнити. 11.01.2018 року розгляд справи відкладався у звязку із неявкою відповідача. 09.02.2018 року та 14.03.2018 року судове засідання не відбулось у звязку із тимчасовою непрацездатністю та відрядженням головуючого. 13.04.2018 року позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Додатково пояснили, що відповідач не проживає у квартирі з часу придбання її попереднім власником перед позивачкою [PERSON]. За зареєстрованим місцем проживання відповідача (вул.Грінченка,4/40, м.Червоноград) було надіслано копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судову повістку на 11.01.2017 року. Окрім цього, відповідачу було надіслано судові повістки про виклик у судові засідання на 09.02.2018 року, 14.03.2018 року та 13.04.2018 року. Рекомендовані листи із вказаними документами повернулися на адресу суду із відміткою "За закінченням терміну зберігання" та міститься у матеріалах справи. Отже відповідач належно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 11.10.2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається з копії довідки №29619 від 01.11.2017 року з місця проживання про склад сімї у вказаній квартирі власником є позивачка, відповідач зареєстрований як попередній власник. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачці володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності житлом, інших домовленостей про користування житлом між сторонами не встановлено. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved