Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до Державного підприємства «Златодар», Державного агентства резерву України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди Свої позовні вимоги мотивує тим, що наказом Державного агентства резерву України №53-к від 19.05.2014р. його призначено на посаду генерального директора ДП «Златодар». Між Держрезервом та позивачем укладено контракт №63/14 від 19 травня 2014р. терміном дії з 20 травня 2014р. по 19 травня 2019р. Наказом [PERSON] Держрезерву №164-к від 08.10.2015р. позивача звільнено з 09.10.2015р. з посади генерального директора ДП за невиконання обов»язків, передбачених умовами контракту, відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП, дію контракту від 19.05.14р. №63/14 припинено. Підставою для звільнення є службова записка відділу фінансування та формування бюджету від 30.09.2015р. №0.41/220, лист Золотоніської райдержадміністрації від 06.10.15р. №01-01-32/2708. При звільненні позивача з посади, йому не було видано трудову книжку, а тому він вважає, що його трудові права, передбачені ст.47 КЗпП, порушені. Позивач вважає, звільнення його з посади незаконним. Так, п.5.3.розд.5 контракту чітко визначені підстави його дострокового розірвання за ініціативою Держрезерву. Проте, в наказі про звільнення відсутнє посилання на наявність умов, визначених контрактом, з якими Держрезерв пов»язує його дострокове розірвання. Як на думку позивача, службова записка відділу фінансування та формування бюджету від 30.09.2015р. №0.41/220 та лист Золотоніської райдержадміністрації від 06.10.15р. №01-01-32/2708 не є підставами для дострокового розірвання, які були передбачені контрактом. Зміст цих документів йому оголошено не було. Отже, вважає, що відсутні підстави для дострокового розірвання Держрезервом контракту №63/14 від 19.05.2014р. Крім того, позивач зазначає, що в порушення приписів постанови КМУ №818 від 09.10.2013р. «Про затвердження Порядку погодження з [PERSON] міністрів АР крім, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови КМУ від 19.03.1993р. №203», Держрезервом не було отримано погодження Черкаської обласної державної адміністрації на його звільнення. Також, позивач вказує, що внаслідок порушення його трудових прав, йому завдано моральної шкоди, оскільки він позбавлений можливості реалізувати свої трудові права на даному підприємстві, що було його основною роботою та основним джерелом доходів для нього самого та членів його сім»ї, що призвело до втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000грн. 00коп. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 21, 47, 36 п.8, 235, 237-1, 233 КЗпП України, позивач просить суд: поновити його на посаді генерального директора ДП «Златодар», допустити негайне виконання рішення в цій частині; стягнути з ДП «Златодар» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення рішення; стягнути з Державного агентства резерву України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000грн. 00коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. До суду відповідачем [PERSON] агентством резерву України в особі [PERSON] Держрезерву [PERSON] надано письмові заперечення проти позову, за якими просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. В судовому засіданні представником відповідача Державного агентства резерву України за довіреністю [PERSON] надано пояснення по суті заявлених, в т.ч. уточнених позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача ДП «Златодар» за довіреністю [PERSON] заперечувала проти заявлених, в т.ч. уточнених позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що наказом Державного агентства резерву України №53-к від 19.05.2014р. [PERSON] призначено на посаду генерального директора ДП «Златодар» на умовах укладеного контракту. Призначення на посаду було погоджено з Золотоніською райдержадміністрацією, про що зазначено у наказі №53-к та контракті. Між Держрезервом та [PERSON] укладено контракт №63/14 від 19 травня 2014р. терміном дії з 20 травня 2014р. по 19 травня 2019р. Відповідно до п.1 контракту, керівник зобов»язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, своєчасне виконання завдань з накопичення (приймання), розміщення, освіження (поновлення), відпуску матеріальних цінностей державного резерву та їх кількісне і якісне зберігання. Керівник діє на підставі єдиноначальності, несе персональну відповідальність за фінансово-господарську діяльність підприємства та збереження державного майна (п.4 контракту). Розділ 2 контракту передбачає права та обов»язки сторін. Зокрема, за п.2.1.2, п.2.1.5, п.2.1.3, 2.1.9 п.п.б),г) контракту визначено, що керівник зобов»язаний забезпечувати виконання доведених органом управління ([PERSON] агентство резерву України) завдань, виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства тощо. Керівник зобов»язаний забезпечувати своєчасне і якісне виконання завдань та рішень Уряду України, які відносяться до компетенції підприємства та безпосередньо стосуються його діяльності, а також забезпечити: подання звітності з виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку та показників майнового стану підприємства, звіту з праці; подання в установленому порядку органу управління майном, в т.ч. квартального та річного звіту про виконання фінансового плану разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності за перший, другий, третій квартал не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом та за четвертий квартал і рік не пізніше 15 лютого наступного за звітним року. У разі невиконання передбачених контрактом показників та заходів керівник подає органу управління майном разом із звітом пояснення щодо причин їх невиконання. Як передбачено п.2.5 контракту, орган управління майном звільняє керівника у разі, зокрема, - порушень законодавства, статуту підприємства та умов контракту; організовує фінансовий контроль за діяльністю підприємства та затверджує в установленому порядку його річний з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожний наступний рік; здійснює контроль за складанням у встановлені законом строки фінансового плану підприємства, виконанням показників затвердженого фінансового плану підприємства та показників, передбачених цим контрактом тощо. Цей контракт припиняється й до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених п.5.3 цього контракту (п.5.2). Відповідно до п.5.3 п.п.б), - керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі: одноразового грубого порушення керівником законодавства чи зобов»язань, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.). Відповідно до Статуту Державного підприємства «Златодар» Державного агентства резерву України, ДП (юридична особа код 00952545) засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011р. Власником ДП є держава, яка реалізує свої повноваження власника через уповноважений орган управління [PERSON] агентство резерву України. Місце знаходження ДП м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47 Черкаської області. Метою і предметом діяльності ДП є забезпечення та реалізація державної політики у сфері державного резерву, здійснення господарської та іншої діяльності, спрямованої на одержання прибутку, а також задоволення на підставі одержаного прибутку соціально-економічних інтересів учасників та членів трудового колективу підприємства. Напрямки діяльності підприємства передбачені п.3.2 Статуту. Управління підприємством здійснює його керівник генеральний директор, який призначається на посаду уповноваженим органом управління шляхом укладання з ним контракту на визначений термін (п.7.1 Статуту). Пунктом 7.4 Статуту визначені обов»язки керівника, а за п.7.5 керівник підприємства несе відповідальність: за невиконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом, контрактом; формування та виконання фінансових планів тощо. Наказом [PERSON] Держрезерву №164-к від 08.10.2015р. позивача звільнено з 09.10.2015р. з посади генерального директора ДП за невиконання обов»язків, передбачених умовами контракту, відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП, дію контракту від 19.05.14р. №63/14 припинено. Підставою для звільнення є службова записка відділу фінансування та формування бюджету від 30.09.2015р. №0.41/220, лист Золотоніської райдержадміністрації від 06.10.15р. №01-01-32/2708. З наказом №164-к від 08.10.15р. [PERSON] ознайомлений під розписку 09.10.15р., отримав його, що не заперечується. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що наказ про його звільнення від 08.10.15р. був йому оголошений та вручений під час його перебування на робочому місці на підприємстві. Як вбачається із службової записки до [PERSON] Держрезерву [PERSON], за результатами фінансово-господарської діяльності 1 півріччя 2015р. ДП не виконало планові показники та отримало чистий фінансовий результат (збиток) у сумі 750,0тис. грн. Крім того, за даними ДП, за липень 2015р. отримано чистий фінансовий результат (збиток) у сумі 867,0тис.грн. та за серпень 2015р. збиток 188тис.грн. Отже, за січень-серпень чистий збиток підприємства становить 1805,0тис.грн. Таке падіння прибутку є загрозою для виконання фінансового плану на 2015 рік. На виконання доручення Прем»єр-міністра України щодо посилення контролю за виконанням затверджених фінансових планів державних підприємств та зважаючи на викладене, заступник начальника відділу [PERSON] вважає за необхідне вжити до генерального директора ДП [PERSON] відповідних заходів. В судовому засіданні сторони погодились з тим, що показники, визначені у службовій записці відповідають показникам, зазначеним у відповідних звітах підприємства та пояснювальних записках. Крім того, за даними листа голови Золотоніської райдержадміністрації [PERSON] від 06.10.2015р. №01-01-32/2708 та картки, райдержадміністрація погодила звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Златодар» за невиконання обов»язків, передбачених умовами контракту, тобто невиконання фінансового плану підприємства. Дані про призначення [PERSON] на посаду та звільнення, підтверджуються й записами у трудовій книжці АЕ №801627. Також судом встановлено, що при звільненні [PERSON] з посади, з ним повністю проведено розрахунок по заробітній платі та компенсаційним виплатам, що не заперечується позивачем. Крім того, його середньоденна зарплата складає 364грн. 17коп. (довідка №179 від 02.12.2015р., видана ДП «Златодар»). Дійсно, сторонами по справі не заперечується факт неотримання [PERSON] трудової книжки. При цьому, як встановлено, відділ кадрів і місцем зберігання трудової книжки є [PERSON] агентство резерву України, а не ДП «Златодар». [PERSON] не звертався до Держрезерву за її отриманням, а на листи від 09.10.15р., 19.10.15р. та 28.10.15р. щодо отримання трудової книжки у відділі кадрів Держрезерву (м. Київ, вул. Пушкінська, 28), - позивач не відреагував. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 21 ч.3 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін (в т.ч. матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в т.ч. дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Статтею 23 КЗпП визначено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівник та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України (в ред., що діяла до 01.01.2015р.) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їхніх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам контракту самим встановлювати їх права, обов»язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави для розірвання трудового договору. Як визначено у статті 36 ч.1 п.8 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. При цьому, попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації, відповідно до ст. 43-1 ч.1 КЗпП не вимагається. Тобто, в даному випадку сторони контракту від 19.05.2014р. як додаткову підставу дострокового припинення трудового договору передбачили випадок одноразового грубого порушення керівником законодавства чи зобов»язань, передбачених контрактом (п.5.3), в т.ч. невиконання [PERSON] фінансового плану підприємства, невиконання завдань підприємства, передбачених п.7.5 Статуту. Постановою КМУ від 09.10.2013р. №818 затверджено Порядок погодження з Головою АР Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади. Пунктом 4 згаданої постанови передбачено, що пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади погоджується: керівника підприємства, яке зареєстроване на території міста обласного і республіканського Автономної Республіки Крим значення, - відповідно з [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, головою облдержадміністрації; керівника підприємства, яке зареєстроване на території м.м. Києва та Севастополя, - відповідно з головою Київської та Севастопольської міської держадміністрації; керівника підприємства, яке зареєстроване на території району, - з головою райдержадміністрації. Як зазначалось вище, [PERSON] підприємство «Златодар», яке є юридичною особою, зареєстроване в [INFO]. При цьому, місто Золотоноша Золотоніського району Черкаської області не відноситься до міста обласного значення, а є містом обласного підпорядкування районний центр, що вбачається з постанови Верховної [PERSON] України від 21.11.1992р. №2819-ХІІ. Крім того, й на час розгляду справи діє Указ Президії ВР УРСР від 12.03.1981р. №1654-Х, яким затверджено Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР. Згідно із положеннями ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку провести з ним розрахунок у строк, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов»язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Нормами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердж. наказом Мінпраці України, Мінсоцзахисту населення України №58 від 29.07.1993р. визначено, що пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Судом встановлено, що згоди на пересилання трудової книжки [PERSON], останній не надав. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч.1 ст. 233 КЗпП України). У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. (ст. 235 ч.ч.1, 2, 5, 7 КЗпП). Як передбачено ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог, викладених в редакції від 26.11.2015р., які надійшли до суду 04.12.2015р., необхідно відмовити в повному обсязі. Доводи позивача [PERSON] про порушення відповідачами його трудових прав при звільненні з посади генерального директора ДП «Златодар», не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed