Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У червні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комсомольської Державної нотаріальної контори, Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 05 грудня 2012 року померла її бабуся [PERSON]. 26 травня 2011 року [PERSON] склала заповіт згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за Законом буде мати право, заповідала [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач не пропустивши встановлений діючим законодавством строк звернулася по питанню прийняття спадщини в Комсомольську державну нотаріальну контору, як спадкоємець за заповітом. Після того як минуло шість місяців з дня смерті спадкодавця Комсомольська державна нотаріальна контора не видала позивачу свідоцтво про право власності на майно померлої посилаючись на відсутність правовстановлювального документу у померлої на нерухоме майно, вказавши що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року за № 19/32/31, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в суді. Відповідно до спадкової справи житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Перфільєва,96 села Келеберда Кременчуцького району Полтавської області належить померлому 07 липня 2002 року [PERSON], спадщину прийняла [PERSON], оскільки згідно довідки, виданої 14.06.2013 року Келебердянською сільською радою, була зареєстрована разом з померлим на день його смерті і протягом встановленого законом строку не відмовилася від прийняття спадщини, після якої в свою чергу, спадщину за заповітом прийняла позивач [PERSON]. Належність померлому [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується записом в погосподарській книзі Келебердянської сільської ради згідно довідки, виданої Келебердянською сільською радою 14.06.2013 року та договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого 10.05.1984 року Салівською сільською радою Кременчуцького району. На підставі викладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким: визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування на житловий будинок літ. А,а 1. Коридор 5,8 кв.м. 2. кухня 11,0 кв.м. 3. кімната 21,1 кв.м. 4.кімната 7.8 кв.м. 5. кладова 3.5 кв.м. сіни 6.1 кв.м. з по господарськими будівлями літ.Б літня кухня 18,7 кв.м. розташований за адресою вул. Перфільєва,96 села Келеберда Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. На адресу суду від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Представник відповідача Келебердянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав листа про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача Комсомольської Державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав листа про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідача Реєстраційної служби Кременчуцького РУЮ Полтавської області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 05 грудня 2012 року померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 226401, яке видано 05 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 553. 26 травня 2011 року, [PERSON] склала заповіт згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за Законом буде мати право, заповідала позивачу [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач не пропустивши встановлений діючим законодавством строк звернулася по питанню прийняття спадщини в Комсомольську державну нотаріальну контору, як спадкоємець за заповітом. Після того як минуло шість місяців з дня смерті спадкодавця Комсомольська державна нотаріальна контора не видала позивачу свідоцтво про право власності на майно померлої посилаючись на відсутність правовстановлювального документу у померлої на нерухоме майно, вказавши що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року за № 19/32/31, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в суді. Відповідно до спадкової справи житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Перфільєва,96 села Келеберда Кременчуцького району Полтавської області і належить померлому 07 липня 2002 року [PERSON], спадщину прийняла [PERSON], оскільки згідно довідки, виданої 14.06.2013 року Келебердянською сільською радою, була зареєстрована разом з померлим на день його смерті і протягом встановленого законом строку не відмовилася від прийняття спадщини, після якої в свою чергу, спадщину за заповітом прийняла позивач [PERSON]. Належність померлому [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується записом в погосподарській книзі Келебердянськї сільської ради згідно довідки, виданої Келебердянською сільською радою 14.06.2013 року та договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого 10.05.1984 року Салівською сільською радою Кременчуцького району. Враховуючи вищевикладене, можна стверджувати, що житловий будинок числиться за спадкодавцем [PERSON], яка являлася фактичним власником житлового будинку, на який відсутні правовстановлюючі документи. Відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем позбавляє позивача можливості оформити її спадкові права шляхом оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування згідно зі ст. 131 Земельного кодексу України. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Як вбачається зі змісту ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved