Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23 травня 2013 року між Кредитною спілкою «Форт» та [PERSON] (далі- Відповідач-1) було укладено кредитний договір № 3864, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 105 000 гривень, строком на 6 місяців із встановленням відсоткової ставки на рівні 48 % річних за час фактичного користування кредитом; між сторонами укладено графік розрахунків. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 23 травня 2013 року було укладено Договір поруки № фо32_/3864, відповідно до умов якого [PERSON] (далі - Відповідач -2) поручилася перед позивачем відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору. У зв'язку з тим, що позивач виконав умови договору кредиту та надав Відповідачу-1 грошові кошти передбачені кредитним договором у повному обсязі, а Відповідач-1 умов договору кредиту не виконала належним чином, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 138 180 гривень 56 копійок. Оскільки відповідачі порушують взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту, позивач звернувся до суду та просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитом та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою оголошення у друкованому засобі масової інформації, а саме газеті "Урядовий кур'єр" від 10.11.2014 року за № 230. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено встановлено, що 23 травня 2013 року між Кредитною спілкою «Форт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3864, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 105 000 гривень, строком на 6 місяців із встановленням відсоткової ставки на рівні 48 % річних за час фактичного користування кредитом (а.с.8-9). Додатком № 1 до Кредитного договору № 3864 від 23 травня 2013 року сторони погодили графік розрахунків, яким встановили періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.10). Судом встановлено, що позивач виконав умови договору кредиту та надав Відповідачу - 1 кошти у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером № 153 від 23 травня 2013 року (а.с.12). Між тим, відповідач [PERSON] умов договору кредиту не виконала у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 23 червня 2014 року складає 138 180 гривень 56 копійок, з яких: 105 000 гривень 00 копійок - сума кредиту, 33 180 гривень 56 копійок - сума процентів. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається такому порядку: в першу чергу сплаті підлягають проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 23 травня 2013 року було укладено Договір поруки № фо32_/3864, відповідно до умов якого [PERSON] поручилася перед Кредитною спілкою «Форт» відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що випливають з кредитного договору (а.с.12). Згідно положень п. 3.1 Договору поруки поручник відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником усіх зобов'язань за основним договором та процентами за користування кредитом, забезпеченим у п. 1 Договору в сумі, що дорівнює 105 000 гривень, процентів 14 820, 81 гривень, а всього 119 820, 21 гривень, а також за відшкодування кредитодавцю збитків та сплату неустойки. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідач перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Відповідно з п.1, п.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, Боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні Боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved