Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що рішенням Ірпінського міського суду від 23.09.2011р її було поновлено на роботі на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика.Відповідач добровільно відмовився поновляти її на роботі,тому державною виконавчою службою відповідач двічі був притягнутий до адмінвідповідальності,а 16.02.2012р державною виконавчою службою подання було направлено до прокуратури Шевченківського р-ну м.Києва для порушення кримінальної справи.За результатами розгляду данного подання прокуратурою Шевченківськго р-ну м.Києва двічі було відмовлено у порушення кримінальної справи.У порушення вимог Конституції України відповідач на роботі її не поновив. Рішенням Ірпінського міського суду від 31.08.2012р був частково задоволений ї позов і на її користь було стягнуто 27321гр-кошти за 10 місяців затримки виконання рішення суду від 23.09.2011р про поновлення її на роботі за періож з жовтня 2011р по липень 2012р.Дане рішення суду було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10.10.2012р.Рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р про поновлення ї на роботі не виконано по даний час,у жовтня 2013р вона влаштувалась на іншу роботу. Позивачка також зазначила,що рішенням Ірпінського міського суду від 13.08.2013р було скасовано у зв»язку із нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р і у позові про поновлення на роботі їй було відмовлено.Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.12.2013р рішення Ірпінського міського суду від 13.08.2013р залишено без змін.Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.12.2013р відмовлено у відкритті касаційного провадження. Час невиконання рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р про поновлення її на роботі складає 24 повних календарних дні-з 23.09.2011р по жовтень 2013р.Її середньомісячний заробіток згідноь довідки складає 2732гр10коп.За 10 місяців на її користь рішенням суду було стягнуто 27321гр,таким чином з відповідача на її користь підлягають стягненню кошти за 14 місяців затримки виконання рішення суду від 23.09.2011р,що складає 38 249гр40 коп. Крім того,позивачка зазначила,що звини відповідача,який умисно не виконує рішення суду про поновлення її на роботі,їй було заподіяно моральну шкоду,поскільки порушено її право на працю,вона булла позбавлено коштів на проживання,зазнала моральних страждань.Моральну шкоду вона оцінює в 10000гр.Також зазначила,що рішенням Європейського суду з прав людини від 09.01.2014р було визнано,що у зв»язку із невиконанням рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р відносно неї відповідачем було порушено п 1 ст. 6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції,ст. 13 Конвенції. Позивачка просить стягнути із відповідача на її користь 38249гр40коп матеріальної шкоди та 10000 гр моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки рішенням Ірпінського міського суду від 13.08.2013р позивачці відмовлено у позові про поновлення на роботі.Дане рішення суду набрало законної сили.На даний час у провадженні суду знаходиться справа про поворот виконання рішення суду про стягнення із відповідача коштів за затримку виконання рішення суду. Представник 3-ї особи ректора національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала,просила у позові відмовити. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду від 23.09.2011р позивачку було поновлено на роботі на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика,що стверджується копією рішення суду (а.с.4-5).Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.12.2011р рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р залишено без змін (а.с. 6-8).Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2011р відповідачу дуло відмовлено у відкритті касаційного провадження ,що стверджується колпією вказаної ухвали (а.с. 9.Відповідач добровільно відмовився поновляти її на роботі,тому державною виконавчою службою відповідач двічі був притягнутий до адмінвідповідальності,а 16.02.2012р державною виконавчою службою подання було направлено до прокуратури Шевченківського р-ну м.Києва для порушення кримінальної справи.За результатами розгляду данного подання прокуратурою Шевченківськго р-ну м.Києва двічі було відмовлено у порушення кримінальної справи.У порушення вимог КАонституції України відповідач на роботі її не поновив. Рішенням Ірпінського міського суду від 31.08.2012р був частково задоволений ї позов і на її користь було стягнуто 27321гр-кошти за 10 місяців затримки виконання рішення суду від 23.09.2011р про поновлення її на роботі за періож з жовтня 2011р по липень 2012р.Дане рішення суду було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10.10.2012р.Рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р про поновлення ї на роботі не виконано по даний час,у жовтня 2013р вона влаштувалась на іншу роботу. Позивачка також зазначила,що рішенням Ірпінського міського суду від 13.08.2013р було скасовано у зв»язку із нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р і у позові про поновлення на роботі їй було відмовлено.Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.12.2013р рішення Ірпінського міського суду від 13.08.2013р залишено без змін.Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.12.2013р відмовлено у відкритті касаційного провадження.Узвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.01.2012р ректору національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика [PERSON] було відмовлено у відкритті касаційного провадження ,що стверджується копією вказаної ухвали (а.с. 10). Також,у судовому засіданні було встановлено,що рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р про поновлення позивачки на роботі виконано не було,16.02.2012р державною виконавчою службою подання було направлено до прокуратури Шевченківського р-ну м.Києва для порушення кримінальної справи.За результатами розгляду данного подання прокуратурою Шевченківськго р-ну м.Києва двічі було відмовлено у порушення кримінальної справи.(а.с.11-14). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду від 31.08.2012р було частково задоволено позов позивачки і стягнуто із національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика на користь позивачки 27 321 гр матеріальної шкоди у зв»язку із затримкою виконання рішення суду від 23.09.2011р(за 10 місяців),що стверджується копією рішення (а.с.17-18).Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10.10.2012р дане рішення суду було залишено без змін(а.с.19-20).Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.04.2013р у касаційній скарзі було відмовлено (а.с.21-22). Також,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду від 13.08.2013р рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р було скасовано у зв»язку із нововияваленими обставинами та відмовлено позивачці у позові до національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,що стверджується копією вказаного рішення суду (а.с.23-24).Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.12.2013р рішення Ірпінського міського суду від 13.08.2013р було залишено без змін (а.с.25-26).Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.12.2013р відмовлено у відкритті касаційного провадження (а.с.27). Позивачка просить стягнути із відповідача на її користь матеріальну шкоду у суммі 38 249гр40 коп у зв»язку із затримкою виконання рішення суду від 23.09.2011р про поновлення її на роботі зв 14 місяців . Відповідно до ст..236 КЗпП України «У разі затримки виконання рішення органу,який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника,цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки». У судовому засіданні було встановлено,що рішення суду від 23.09.2011р про поновлення позивачки на роботі підлягало негайному виконанню.Дане рішення суду у передбаченому законом порядку та строки виконано не було. Однак,враховуючи ту обставину,що рішенням Ірпінського міського суду від 13.08.2013р рішення Ірпінського міського суду від 23.09.2011р було скасовано у зв»язку із нововияваленими обставинами та відмовлено позивачці у позові до національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л.Шупика про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ухвалою апеляційного суду Київської області від 02.12.2013р рішення Ірпінського міського суду від 13.08.2013р було залишено без змін ,а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.12.2013р позивачці відмовлено у відкритті касаційного провадження,суд вважає на даний час відсутні підстави,передбачені ст..236 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 23.09.2011р.Тому суд відмовляє позивачці у позовниї вимогах про стягнення із відповідача матеріальної шкоди у суммі 38 249гр40 коп. Позивачка просить стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 10000гр,посилаючись на ті обставини,що з вини відповідача,який умисно не виконує судове рішення про поновлення на роботі , було порушено її право на працю,вона була позбавлено коштів на проживання,зазнала моральних страждань. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України „Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя". Відповідно до п 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ,заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб». Відповідно до п 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової)шкоди з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправними діями заподіювача,вини останнього в її заподіянні.Суд,зокрема повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру,за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю) вони заподіяні,в якій грошовій суммі чи якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить,а також інші обставини,що мають значення для вирішення спору». Відповідно до ст.. 60 ЦК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Позивачкою не було надано суду доказів наявності причинного зв»язку між шкодою і протиправними діями відповідача ,вини останнього в її заподіянні,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачці у позовних вимогах про стягнення із відповідача моральної шкоди у суммі 10000гр. На підставі ст.233,235,237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed