Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом , який уточнила у судовому засіданні, до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 27.02.1998 року по 22.03.2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, сумісних дітей у подружжя не має. 22.03.2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі [PERSON] набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1 в [ADDRESS], земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0869 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що сторони шлюбного договору та договору про поділ спільного сумісного майна не укладали [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним уточненим позовом та просить : поділити нерухоме майно, що перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], та зареєстроване за останнім, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 270,1м2, розташований в [ADDRESS] , земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0869 га, яка розташована в [ADDRESS]; припинити право власності [PERSON] на 12 частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 270,1м , розташованого в [ADDRESS], що належить останньому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05.11.2004 р. виконавчим комітетом Жовтневої районної ради та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ; припинити право власності [PERSON] на 12 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0869 га, яка розташована в [ADDRESS], що належить останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №632826 від 20.02.2006року ; визнати право власності на 12 частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 270,1м2, розташованого в [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати право власності на 12 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0869 га, яка розташована в [ADDRESS], за [PERSON] ( т.2 а.с.111). [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, який уточнив у судовому засіданні, до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних із його хворобою у сумі 31372 грн. 95 коп., зобов'язання повернути золотий якірний ланцюжок, що є особистою власністю [PERSON], та стягнення понесених судових витрат. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року відмовлено [PERSON] у прийнятті зустрічного позову до [PERSON] в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, повязаних із його хворобою у розмірі 31372, 95 грн. та роз'яснено позивачеві [PERSON] його право звернутись до суду з відповідними позовними вимогами в загальному порядку. В обгрунтування уточненої зустрічної позовної заяви, [PERSON] посилається на те, що з 27.02.1998 року по 22.03.2013 року сторони перебували у шлюбі , який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] забрала золотий якірний ланцюжок масою 70 грамів , який належав [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилась, у письмових поясненнях зазначила, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , за його бажанням вона не працювала, у зв'язку з чим сімейні обов'язки розподілялися за взаємною згодою та у відповідності інтересам сім'ї. За проханням відповідача [PERSON] приглядала за житловим будинком, розташованим за адресою : [ADDRESS] і навіть після того, як [PERSON] звернувся до суду у липні 2012 року з позовом про розлучення. Лише з січня 2013 року [PERSON] відносини припинив повністю , у тому числі припинив передавати кошти на утримання житлового будинку, оплату за комунальні послуги та на утримання собаки. Окрім того, позивачка зазначила, що відповідно технічного паспорту КП «Харківське міське БТІ» від 02.08.1993 року вказаний житловий будинок складається із житлового будинку з мансардою, підвалом та надвірних споруд (гараж, ганок, сіни, прибудова, огорожа та ін.) , відповідно договору дарування загальна площа будинку складає 142,2 м2 , однак згідно наявного правовстановлюючого документу житловий будинок побудований з цегли, а не дерев'яний, та зареєстрований не на підставі документів, на які посилається [PERSON], а на підставі свідоцтва про право власності внаслідок реконструкції спірного житлового будинку , яка відбулась в період шлюбу. Посилаючись на ст. 62 СК України позивачка за первісним позовом [PERSON] просила позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні 12.12.2013 року уточнений позов ( а.с. 111 том 2) підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити, проти зустрічного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Позивачка за первісним позовом [PERSON] 20.01.2014 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений представник [PERSON] - [PERSON] у судове засідання 04.02.2014 року не з'явився , про причини неявки суд не повідомив .Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає неявку представника позивачки у судове засідання 04.02.2014 року без поважних причин та, врахову.чи заяву [PERSON] про розгляд справи за її відсутності продовжив розгляд справи 04.02.2014 року за відсутності позивачки за первісним позовом та її представника. [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення проти позову [PERSON] ,в яких зазначив , що [PERSON] не працювала жодного дня, що є підтвердженням того, що вона не мала власних доходів, більшість часу [PERSON] та [PERSON] проживали окремо та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.03.2013р. було встановлено факт того, що з 2008 року подружжя разом не проживало, спільне господарство не вело, а сімейний бюджет відсутній, кошти на утримання будинку надавав [PERSON]. [PERSON] заперечує проти вказаних позовних вимог [PERSON], оскільки будинок [ADDRESS], було приватизовано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини на кожного. Загальна площа будинку на момент приватизації (03 лютого 1994 року) складала 172,9 м2. В березні 1998 року на момент складання експлікації, загальна площа будинку склала 289,6 м2. На момент отримання свідоцтва про право власності [PERSON], на підставі договору дарування та особистої власності внаслідок приватизації, в 2004 році загальна площа будинку склала 270,1 м2. Посилання позивача на ст. 368 ЦК України, відповідно до якої, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, вважає необґрунтованим та безпідставним, так як відповідно до технічного паспорту КП «Харківське міське БТІ » від 02.08.1993 р., житловий будинок [ADDRESS] складається з самого житлового будинку з мансардою, підвалом, та надвірних споруд: гараж, ганок, сіни, прибудова, огорожа та ін. (літ. А-1, А-п, А-м, Л, а1-а5,І). Земельна ділянка [ADDRESS] була приватизована [PERSON], тобто житловий будинок з надвірними спорудами, і земельна ділянка, зареєстровані за [ADDRESS], відповідно до норм ст. 57 СК України є особистою приватною власністю [PERSON]. Таким чином [PERSON] в своїх запереченнях зазначає, що в період з 1998 року по 2004 рік загальна площа будинку [ADDRESS] замість 289,6 м2 стала 270,1 м2, тобто зменшилась на 19,5 м2, у зв'язку з чим посилання [PERSON] на ст. 62 СК України вважає безпідставними, оскільки спірне майно - будинок [ADDRESS] істотно зменшився. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти вказаних вище уточнених позовних вимог [PERSON] заперечував в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] підтримав, посилаючись як на письмові докази - нотаріально посвідчені пояснення [PERSON], [PERSON] (т.2 а.с. 147-148). Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного і зустрічного позовів з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з 27.02.1998 року по 22.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі.Сумісних дітей від шлюбу подружжя не має. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.03.2013 року, що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано ( т.1 а.с.6-7). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. З матеріалів справи вбачається, що в 1993 році житловий будинок [ADDRESS] приватизовано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] цо 1/3 на кожного. Таким чином на момент укладання шлюбу із [PERSON] в 1998 році, [PERSON] на праві власності належала 1/3 частина спірного житлового будинку [ADDRESS] на підставі приватизації. 21.05.2002 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 22-2010, [PERSON] та [PERSON] подарували відповідачеві [PERSON] 2/3частини вказаного житлового будинку [ADDRESS], що належали їм на підставі права власності, внаслідок приватизації зазначеного будинку ( т.1 а.с.49). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова за № 55-16 від 02.07.2002 року вирішено дозволити [PERSON], [PERSON], [PERSON] провести надбудову мансарди для розташування житлових та підсобних приміщень по [ADDRESS] ( т.1 а.с.21). Розпорядженням Управління комунального майна та приватизації № 1283 від 31.10.2002 року про внесення змін у договір передачі майна в повне господарське відання з КВЖРЕП Жовтневого району № 179 від 22.12.1995 р. вилучено зі складу основних фондів будинок по [ADDRESS], загальною площею 142,91 м2, винесено питання про вилучення приватизованого житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 142,91 м2 з переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова на розгляд пленарного засідання Харківської міської ради ( т. 1 а.с.18). Рішенням Жовтневої районної ради м. Харкова № 41-3 від 01.06.2004 року про затвердження акту прийому до експлуатації житлового будинку з надвірною прибудовою по [ADDRESS] вирішено затвердити акт прийому до експлуатації житлового будинку літ. «Ап», «А-1», «А-М» житловою площею 132,1 кв.м., загальною площею 270,1 кв.м., гараж літ. «Л» по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок літ. «Ап», «А-1», «А-М» житловою площею 132,1 кв.м., загальною площею 270,1 кв.м., гараж літ. «Л» по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] ( т.1 а.с.19). На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкова від 01.06.2004 року за № 41-3, замість договору дарування, посвідченого 21.05.2002 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р № 22-2010 та свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.12.1993 року ХМЦПДЖФ за р№ 6-93-21576, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.11.2004 року на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями ( т.1 а.с.16). Відповідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 632826 [PERSON] на підставі рішення XXXVII сесії IV скликання Харківської міської ради від 06 липня 2005 року № 134/05 є власником земельної ділянки площею 0,0869 га, яка розташована за адресою : [ADDRESS] ( т.1 а.с.14). Згідно п. 1.15.1 Додатку № 4 до Рішення XXXVII сесії IV скликання Харківської міської ради Харківської області від 06.07.2005р., земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], було передано [PERSON] у приватну власність для.обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ( т.2 а.с. 135-136). Таким чином, [PERSON] на підставі приватизації було передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд . Згідно п.п. 23-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто;речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Таким чином, спірне нерухоме майно, а саме : житловий будинок з надвірними будівлями і земельна ділянка площею 0,0869 га, які розташовані за адресою : [ADDRESS] належать [PERSON] на праві приватної власності . Згідно ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою за первісним позовом ті її представником в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами, що вказане нерухоме майно істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат сторін по справі або затрат [PERSON] З огляду на вище викладене у суду відсутні правові підстави щодо визнання спірного нерухомого майна об'єктом права спільної сумісної власності сторін по справі. На підставі зазначеного вище суд відмовляє позивачеві [PERSON] у задоволенні первісного позову у зв'язку його недоведеністю. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд не вбачає підстав для задоволення і зустрічного позову [PERSON] , оскільки позивачем за зустрічним позовом та його представником не доведено належними та допустимими доказами утримання відповідачем [PERSON] майна , що належить на праві особистої власності [PERSON], а саме золотого якірного ланцюжка загальною масою 70 грамів.

Outcome: dismissed