Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Хуцішвілі Тамазі звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2001 року вони зареєстрували шлюб про що Голованівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області було зробленоактовий запис №21. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2021 року. Сімейні стосунки припинилися внаслідок того, що їх відносини вичерпали себе та відсутнє почуття взаємної любові. Спір відносно поділу спільного майна подружжя відсутній. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач категорично відмовилася. Враховуючи зазначені обставини позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 19 травня 2001 року Голованівським відділом реєстрації актів громадського стану Кіровоградської області, актовий запис №21. Ухвалою суду від 13.07.2021р. справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, у поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутність, так як буде знаходитися поза межами України. Не заперечує проти прийняття заочного рішення. Проти надання строку на примирення категорично заперечує. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Після розірванняі шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Голованівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №21,що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 19.05.2001р. Голованівським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області, актовий запис №21. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у заяві зазначила, що після розірвання шлюбу не має наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне, тому суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 454 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а іншу частину судового збору стягнути з відповідача. Відповідно до квитанції про сплату №21 від 23.06.2021р. позивачем сплачено за подачу до суду позову судовий збір у розмірі 908,00 грн.. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved