Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У 2020 році АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного 12.10.2007 року договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 9500 грн. При укладенні договору відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. В редакції Умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Україні встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі, 86,4 % - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд». Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 14.07.2020 року має заборгованість у загальному розмірі 20158,12 грн., з яких: 11855,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту; 4166,99 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 4135,37 грн. - нарахована пеня. Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи у встановленому порядку, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 12.10.2007 року укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаній відповідачем, зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому вигляді. При укладенні кредитного договору сторони погодили розмір базової процентної ставки - 3% на місяць. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором убачається, що станом на 14.07.2020 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 20158,12 грн., з яких: 11855,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту; 4166,99 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 4135,37 грн. - нарахована пеня. Поряд із цим суд також бере до уваги, що у квітні 2020 року банк звертався з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.10.2007 року, яка утворилася станом на 22.03.2020 року, в розмірі 22044,58 грн. та складається з наступного: 11855,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4765,61 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625; 4135,37 грн. - нарахована пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1037,84 грн. - штраф (процентна складова). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року у справі № 202/2418/20 (провадження № 2/202/1303/2020) позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» були задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року, яка станом на 22 березня 2020 року склала 15991,13 грн., з яких: 11855,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 4135,37 грн. - нарахована пеня, а в решті вимог банку відмовлено. Приймаючи до уваги, що, звертаючись до суду з позовом, банк хоча й просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 14.07.2020 року, між тим із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 11855,76 грн., відсотки згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4166,99 грн. та пеня в розмірі 4135,37 грн. були нараховані відповідачу ще станом на 22.03.2020 року і вимоги щодо стягнення цих сум уже вирішено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року у справі № 202/2418/20 (провадження № 2/202/1303/2020), нової заборгованості, зокрема відсотків, за період з 22.03.2020 року по 14.07.2020 року, за який заявлено дійсний позов, відповідачу не було нараховано та вимог про її стягнення банком у цій справі не заявлено, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову банку. Відповідно до статті 141 ЦПК України узв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed