Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення до позовних вимог, просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог послалась на те, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 21.05.1988 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], 1999 року народження, та [PERSON], 2004 року народження. Оскільки спільне життя із відповідачем не склалося, 23.04.2004 року шлюб було розірвано. Вказує, що з моменту народження дочки [PERSON], після виявлення у неї хронічного захворювання, і по даний час [PERSON] не проживає із дітьми та не займається їх вихованням. Також зазначає, що останній не цікавиться життям дітей, не відвідував і не відвідує їх вдома, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання ними освіти. Таким чином вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування подала суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, при цьому вказала, що рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 26.10.2017 року № 192 п.п. 19 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримує. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, батько ніколи у сім'ї не проживав, позивач належно доглядає дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає сім'ю позивача з 2006 року, з цього часу мати сама виховує дітей, батько участі у вихованні дітей ніколи не брав. Діти з ним не підтримують жодних стосунків. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що позич та відповідач по справі є колишнім подружжям, шлюб між ними було розірвано 23.04.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області 23.04.2004 року. Разом із тим, встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Як вбачається із копії довідки, виданої відділом реєстрації Червоноградської міської ради, №23479 від 07.08.2017 року, неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. Як стверджує позивач, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, не піклується про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Із характеристики [PERSON], виданої КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ступенів «Світанок» встановлено, що за час навчання дитини (протягом шести років) в даному закладі, батько дівчини ніколи не приводив її в навчальний заклад, не цікавився навчанням, вихованням, успіхами та здоров'ям доньки. Жодної матеріальної допомоги також не надавав. Відповідно до витягу з рішення від 26.10.2017 року № 192 Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO], є доцільним. З врахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки, тому його слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як регламентовано ст.180 цього ж Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і відповідача, а також ту обставину, що дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 640 грн. (за вимогу щодо позбавлення батьківських прав), та на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. (за вимогу щодо стягнення аліментів).

Outcome: approved