Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

11.01.2021 представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 30\~973,97 грн та судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернулась до Банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 11.09.2008 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала у користування кредитну картку із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3 970 грн, на підставі п. 3.2, 3.3 Договору. Банк свої зобов`язання за договором, а саме надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту, виконав, а відповідач [PERSON] в порушення умов договору своєчасно не погасила заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 31.10.2020 заборгованість [PERSON] становить 30\~973,97 грн, яка складається з наступного: 3\~961,50 грн -\~заборгованість за кредитом; 27\~012,47 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судові витрати у розмірі 2102, 00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. На електронну адресу суду 19.02.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (заперечення), відповідно до якого позивач не погоджується з даним позовом, з наступних підстав. Розрахунок заборгованості, копія заяви позичальника, умови та правила надання банківських послуг, довідка про зміну умов кредитування за період з 13.09.2008 до 06.11.2019 не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем. 11.09.2008 відповідач підписала заяву про надання банківських послуг. Позивачем до суду не надано кредитного договору, а зі змісту Анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку не вбачається жодної інформації, яка б свідчила про укладення саме кредитного договору, в ній не міститься інформації про його істотні умови, відсутні дані щодо обрання нею банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача, не зазначено строку дії картки тощо. Відсутні докази того, що її було ознайомлено саме з цими Тарифами обслуговування кредитних карт, які долучені до матеріалів справи, відсутні докази, що саме ці тарифи застосовуються до кредитної картки, наданої відповідачу, а також відсутні дані щодо типу кредитної картки та відповідно обраних згідно з різновидом такої картки виду тарифів. Не надано доказів того, що підтверджують факт отримання відповідачем такої картки, не надано відомостей про номер карткового рахунку, тип картки, дату вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін - коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Відсутній підпис відповідача про отримання саме цієї картки. Крім іншого просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, оскільки з дати заповнення заяви минуло більше 12 років, за цей час позивач з вимогою про повернення боргу не звертався та просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. 10.03.2021 подав заяву про відкладення судового засідання у зв"язку з необхідністю надання доказів та пояснень у справі, проте станом на 19.03.2021 до суду додаткових доказів чи пояснень не надав, в судове засідання не з"явився, клопотань про відкладення судового розгялду не подавав.В матеріалах справи наявне клопотання, згідно якого просить справу розглядати у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 6). Відповідач [PERSON] в\~судове\~засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавала. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Оскільки, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк було створено відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТзОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 33 - 34) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а. с. 32). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 11.09.2008, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до виявленого бажання [PERSON] Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 3\~970 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання). Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.09.2008 (далі по тексту Анкета-заява), що міститься в матеріалах справи, [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету - заяву № б/н від 11.09.2008 (а.с. 15). Вказана Анкета-заява містить особисту інформацію про відповідача, зокрема, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та місце реєстрації, контактну інформацію. У розділі про банківські послуги стоїть відмітка про бажання отримати кредитку «Універсальна» та кредитний ліміт в сумі 4\~000,00 грн, базова процентна ставка по кредиту складає 3%, інших відомостей щодо дати видачі картки, строку її дії та строку повернення кредиту (користування ним) Анкета-заява не містить. [PERSON] своїм підписом засвідчила, що вона ознайомилась і згідна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. При порушенні позичальником строків платежів по будь - якому грошовому зобов`язанню, передбачених даним договором, більше чим на 120 днів, у зв`язку із чим банк буде змушений звернутись до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн+5% від суми позову. Вона згідна з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг (а. с. 15). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана [PERSON] 11.09.2008 встановлено тип кредитної картки та кредитної лінії, валюта рахунку та визначено базову відсоткову ставку в місць 3 %, яка нараховується на остаток заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році та інші умови. Таким чином, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між Банком та [PERSON] договору про надання банківських послуг слугують Анкета-заява від 11.09.2008, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта та Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять. Положеннями ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за договором (а.с. 10 - 12) та встановив початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с. 13), що в подальшому збільшувався. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 19.08.2015 - встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 970 грн, який в подальшому змінювався; з виписки за договором по рахунку [PERSON] вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами (отримував готівку, здійснював покупки). Факт підписання сторонами Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви від 11.09.2008 та Довідки про умови кредитування. Анкета заява та Довідка не містять вимог щодо строків повернення кредиту. При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-9) заборгованість за кредитом (тілом кредиту) відповідачем не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. \~ Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3\~961,50 грн. Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Анкети-Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Банком у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. З огляду на вказане, а також за відсутності належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування кредитної карти, Умови та Правила банківських послуг, які б містили підпис відповідача, враховуючи, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому суд не може вважати Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 11.09.2008. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема,\~заборгованість за відсотками у розмірі 27\~012,47 грн. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно змісту Анкети-заяви від 11.09.2008 позичальник погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позиція суду щодо врахування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку викладена вище. Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Анкеті-заяві від 11.09.2008 та Довідці про умови кредитування від 11.09.2008. За змістом договору, що складає Анкета-заява від 11.09.2008 встановлено базову відсоткову ставку по кредиту у розмірі 3 %, аналогічні умови містить і підписана відповідачем Довідка про умови кредитування. Відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості за договором заборгованість [PERSON] складається з 3961,50 грн заборгованість за тілом кредиту та 27012,47 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача про стягнення заборгованості щодо отриманого та непогашеного тіла кредиту в розмірі 3\~961,50 грн. Відповідно до узгоджених між сторонами умов щодо відсотків за користування позиченими коштами відсоткова ставка по кредиту складає 3 %, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році та пільговий період 30 днів по кожній траті, який нараховується за відсотковою ставкою 0,01% річних. До кредитного договору банк, крім розрахунку заборгованості за договором, додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом № с-89 від 25.04.2005, виписку руху коштів по рахунку, а також довідку про зміну кредитного ліміту та довідку про надані кредитні картки. Відповідно до довідки про видані кредитні картки [PERSON] 13.09.2008 видано кредитну картку [NUMBER] з терміном дії до 01/10. Інших кредитних карток у [PERSON] немає (а.с.14). Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договором, що складає Анкета-заява від 11.09.2008 та Довідка про умови кредитування не передбачено строку дії договору. Строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, якщо інший строк не встановлений договором. У межах цього строку позичальник зобов`язаний повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені\~статтею 625 ЦК України. Отже, в частині нарахування відсотків за користування кредитом суд враховує, що оскільки термін дії картки виданої [PERSON] закінчився 01/10 (31.01.2010), то саме до цього періоду можливе нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % річних, оскільки саме така відсоткова ставка визначена договором. Як вбачається з виписки за договором [PERSON] станом на 31.01.2010 нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості по кредиту у сумі 1359,42 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за відсотками за користування кредитом з 17.09.2008 (дата початку використання кредитних коштів) та до 31.10.2010 (дата закінчення строку кредитування) складає 1359,42 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають до задоволення частково у розмірі 1359,42 грн. Разом з тим, відповідач [PERSON] у запереченні проти позовних вимог зробила заяву про застосування до позовних вимог Банку строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. \~Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (в межах строку дії картки), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Кредитні кошти позивачем відповідачу надані у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що термін дії зазначеного кредитного договору - до 31.01.2010. Тобто, останнім черговим платежем, який мав бути сплачений позичальником є платіж 25.01.2010. Банк звернувся до суду з позовом 11.01.2021, тобто поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Згідно з випискою за договором б/н станом на 25.11.2020 [PERSON] , відповідачем останній раз було знято кошти 17.09.2008, після цієї дати жодних дій відповідачем не було здійснено (зняття готівки, переказ коштів тощо, погашення заборгованості за кредитним договором), а отже перебіг позовної давності не переривався. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються\~\~на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed