Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору позики (боргової розписки). Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] укладено договір позики, оформлений розпискою. Однак, у вказаній розписці не зазначено дати, місця її складання та дати передачі коштів, а тому жодних договірних відносин між сторонами не укладено. У 2016 році позивачем було запропоновано відповідачу вкласти кошти в компанію "Kairos Technonogies Limited", що ним і було зроблено. Проте, в подальшому виявилось, що дана компанія була своєрідною пірамідою, яка в 2018 році припинила свою діяльність, не повернувши кошти вкладникам, у тому числі [PERSON] . Враховуючи вказане, вважає спірну розписку недійсною. Відповідач [PERSON] подав відзив, у якому просить позов [PERSON] залишити без задоволення у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Зазначає, що 30.06.2019 між позивачем та ним укладено договір позики, згідно з яким він позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 8760 доларів США (як позику), які останній зобов`язувався повернути до 30.06.2020 у долларах США. Вказана домовленість підтверджена розпискою. Починаючи з 30.06.2020 по теперішній час, [PERSON] вказані грошові кошти не повернув. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2021 по справі №442/1111/21 встановлено, що позивачем написана власноручно розписка, яка містить посилання на те, що грошові кошти в розмірі 8760 доларів США отримано у позику. Факт передачі грошових коштів не спростовано [PERSON] , а навпаки, підтверджується його поясненнями у судовому засіданні у зазначеній справі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Коцан Р.М. позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позивач жодних грошових коштів у відповідача не позичав. Позивач вкладав кошти в одну фірму, а так як з відповідачем вони були друзями, запропонував також йому вкласти кошти та поміг з цим. Однак, фірма, в яку вони вкладали кошти, виявилась пірамідою, перестала існувати, а гроші пропали. Тоді відповідач наполягав на поверненні коштів, а згодом змусив написати [PERSON] розписку, на якій відсутня дата такої та дата отримання коштів. Враховуючи, що відповідач звернувся в суд з позовом про стягнення коштів, то і в [PERSON] виникла необхідність у даному позові. Представник відповідача адвокат Шемеляк Г.Т. заперечила щодо позовних вимог, вважаючи такі безпідставними і надуманими. Звертає увагу суду, що відповідно до звукозапису судового засідання, в якому розглядався позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, останній вказав, що давно написав розписку, але точної дати не пам`ятає, але частину коштів вже віддав. На даний час вказане рішення переглядається судом апеляційної інстанції. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, приходжу до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~ Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі\~№ 369/3340/16-ц вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики\~після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору позики та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме\~розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів. З копії розписки та оглянутого в судовому засіданні оригіналу такої, вбачається, що [PERSON] взяв у [PERSON] 8760 доларів США, гроші зобов`язався повернути до 30.06.2020, що підтверджується його підписом. Представник позивача, на підтвердження позовних вимог, покликається на те, що сторони вкладали кошти у компанію, місцезнаходження якої в Об`єднаному королівстві, посилаючись на профіль даної компанії в мережі інтернет. Враховуючи, що даний скрін профілю компанії не є офіційним перекладом, такий не береться судом до уваги. Щодо звукозапису судового засідання по справі №442/1111/21, який представник відповідача надав на підтвердження факту визнання [PERSON] написання розписки, то слід зазначити, що такий містить пояснення останнього по суті спору в іншій справі. Проте, суд під час розгляду справи безпосередньо досліджує пояснення її учасників, надані по суті спору саме у цій справі, в тому числі, викладені у заявах по суті справи (ст.229 ЦПК України). У той же час, з позовної заяви вбачається, що [PERSON] не заперечує факт укладення договору позики з [PERSON] , який був оформлений розпискою. При цьому, вважає дану розписку недійсною у зв`язку з відсутністю в ній дати складання, дати передачі коштів та місця складання такої. Крім того, представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що між сторонами наявний спір, який стосується грошових коштів. Відповідно до вимог ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що зі змісту написаної [PERSON] розписки вбачається отримання ним грошових коштів у борг, із зобов`язанням повернення таких до конкретно зазначеної дати. Тобто, встановлено саме наявність боргового зобов`язання між сторонами, а тому покликання позивача на недійсність розписки у зв`язку із відсутністю в такій дати, місця її складання, на думку суду, є ухиленням від виконання зобов`язання за договором позики, укладення якого сам же позивач не заперечує. Суд бере до уваги також ту обставину, що позивач не скористався правом оспорити спірний договір позики на підставі\~статті 1051 ЦК України, саме до моменту звернення відповідачем з вимогами про стягнення заборгованості. Відтак, позивачем не доведено недійсність договору позики, а саме розписки, така підтверджує факт наявності боргового зобов`язання між ним та відповідачем, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed