Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач Нікопольська міська рада Дніпропетровської області звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою та стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON], який помер 04 лютого 2007 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належала йому на праві приватної власності. До нотаріальної контори звернулася дружина померлого [PERSON], однак не встигла оформити спадщину і 23.07.2009 року померла. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року, ухваленому у цивільній справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, задоволено позовні вимоги позивача та встановлено факт проживання [PERSON] однією сім»єю понад пять років з [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. 10 серпня 2013 року [PERSON] продав [PERSON] вищевказану квартиру за договором купівлі-продажу. 04.06.2014 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано рішення нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2013 року, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру. Рішенням Нікопольского міськрайоннго суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року задоволено позов прокурора та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 10 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], скасовано рішення державного реєстратора щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру та щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру. Власником спірної квартири на сьогоднішній день являється [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 06.08.2015 року, за яким квартиру їй продала [PERSON] Таким чином, [PERSON] набула права власності на квартиру за договором у особи, яка не була власником даної квартири та не мала права нею розпоряджатись. Тому позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388, ст. 658, 1277 ЦК України просить суд визнати відумерлою спадщину на квартиру [ADDRESS], витребувати дану квартиру у власність територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради із незаконного володіння [PERSON], передати квартиру у комунальну власність та стягнути з відповідача судові витрати. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Нікопольської міської ради, третя особа [PERSON], про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.08.2015 року вона за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], і нотаріусом цього ж дня було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за нею права власності на придбану квартиру. Вона являється володільцем спірної квартири і не може бути позбавлення права власності. Тому, враховуючи те, що Нікопольська міська рада оспорює її право власності на спірну квартиру, просить суд відмовити в задоволенні первісного позову та визнати її право власності на квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача Нікопольської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав повністю мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] відсутні спадкоємці за законом чи заповітом, а тому спадщину у вигляді квартири належить визнати відумерлою, витребувати її із незаконного володіння відповідачки та передати у власність територіальної громади. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у запереченні. Зустрічну позовну заяву просять задовольнити на підставі викладених у такій мотивів. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечував з підстав безпідставності, оскільки після смерті [PERSON] спадщина була прийнята його дружиною [PERSON], а тому відсутні умови, передбачені ст.. 1277 ЦК України для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою. Крім того, [PERSON], будучи законним власником спірного нерухомого майна, за договором купівлі-продажу продала квартиру [PERSON], яка стала добросовісним набувачем і власником цього майна, що виключає під ставність позовних вимог про витребування майна. Нікопольська міська рада не є власником спірної квартири а тому не має права на подання позову при витребування майна з чужого незаконного володіння. Крім того, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 190 КК України в звязку із вчиненням ним злочинних умисних дій, направлених на придбання права на майно (спірну квартиру) шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, та задоволено цивільний позов Нікопольської міської ради про стягнення з [PERSON] 77783 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, тобто вартості квартири. Зустрічний позов підтримав, оскільки він є підставним. Суд, вислухавши позиції учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 18.10.1993 року, виданого комітетом комунальної власності міста Нікополя, квартира [ADDRESS], належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8). 04 лютого 2007 року [PERSON] помер, відповідно до копії запису акту про смерть (а.с. 9). 23 липня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією акту про смерть (а.с. 10). Із зазначених актів про смерть видно, що [PERSON] і [PERSON] померли в Бєлгородській області Російської Федерації. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року, ухваленому у справі за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Нікопольської міської ради до [PERSON], [PERSON], реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Державної реєстраційної служби України, приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги була його дружина [PERSON], яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року, [PERSON] набув право власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року скасоване, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. [PERSON] протиправно та в порушення діючого законодавства набув право власності на спірну квартиру, яку він 10 серпня 2013 року відчужив на користь [PERSON] Тому рішенням суду Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 10 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]; скасовано рішення державного реєстратора щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]; скасовано рішення державного реєстратора щодо реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], стягнуто з [PERSON] та [PERSON] судовий збір (а.с. 17-20). Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33, 93, 169). Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 року, що набрав чинності 12.01.2018 року, [PERSON] засуджено за незаконне заволодіння квартирою № 8 в будинку № 28 по вул.. В. Усова в м. Нікополі на підставі рішення суду, за ч. 2 ст. 190 КК України, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік. Крім того, задоволено цивільний позов Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] вартості квартири [ADDRESS], яка вибула з власності громади, та стягнуто з [PERSON] на користь Нікопольської міської ради 77783 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальну провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визначає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно вимогам\~ст. 338 ЦПК України,\~\~суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. Позивач Нікопольська міська рада просить суд визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Однак, судом встановлено, що після смерті власника спірної квартири [PERSON] спадкоємцем першої черги була його дружина [PERSON], яка зверталася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] і яка померла 23 липня 2009 року. Крім того, із заявою про визнання спадщини відумерлою належить звертатися до суду відповідному органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно наданої до суду позивачем копії запису акту про смерть від 21.02.2007 року, [PERSON] помер в с. Прелестне, Прохоровського арйону, Бєлгородської області, Російської Федерації. У своєму позові позивач не зазначив про час і місце відкриття спадщини, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відсутні підстави для визнання відумерлою спадщини після смерті [PERSON] та про передачу її територіальній громаді, оскільки в судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ч. 1 ст. 1277 ЦК України, а тому позовні вимоги Нікопольської міської ради Дніпропетровської області задоволенню не підлягають. Крім цього, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON], задоволено цивільний позов Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] вартості квартири [ADDRESS], яка вибула з власності громади, та стягнуто з [PERSON] на користь Нікопольської міської ради 77783 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. При цьому в судовому засіданні представник позивача Нікопольської міської ради обґрунтовував позовні вимоги тими підставами, що квартира [ADDRESS] вибула з власності громади і новий власник є законним набувачем. Позивні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] суд вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] набула права власності на спірну квартиру підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно являється власником вказаної квартири. Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідач за позовом не оспорює право власності [PERSON], а тому відсутній спір, в звязку з чим позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed