Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

11.03.2021 до суду з позовною заявою через свого представника звернулась [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про стягнення заробітної плати. Позивач вмотивовує позов тим, що вона працює в відокремленому підрозділі локомотивне депо Козятин (ТЧ-3) регіональної філії Південно-Західна залізниця акціонерного товариства «Українська залізниця» по день звернення з позовом до суду прибиральницею виробничих приміщень, отримує почасову оплату праці. Щомісячно відповідач здійснював [PERSON] нарахування сум заробітної плати і підвищував тарифну ставку і посадовий оклад щорічно. Однак починаючи з 2019 року підвищення заробітної плати щороку не нижче 25% шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереження міжрозрядних та міжпрофесійних співвідношень, не здійснювалась. Останнє підвищення заробітної плати на 10% відбулось з 1 липня 2019 року. З 1 липня 2019 року і по даний час розмір окладу становить 3380,00 грн. в місяць. Позивач вважає, що адміністрацією АТ «Укразалізниця» порушено умови Галузевої угоди та колективного договору, що призвело до порушення прав позивача у виді недоотримання заробітної плати. Представником позивача було проведено розрахунок відповідно до виконаної роботи і відпрацьованого робочого часу, згідно яких позивач, як вказано у позові, недоотримав у 2019 році заробітну плату в розмірі 4684,56 грн: за липень - 192,88 грн., за серпень - 695,36 грн.. за вересень - 735,50 грн., за жовтень - 1096,58 грн., за листопад - 1047,60 грн., за грудень - 916,64 грн; у 2020 році позивач недоотримав заробітну плату в розмірі 28413,61 грн.: за січень - 2172,95 грн., за лютий - 2292,06 грн., за березень - 2292,06 грн., за квітень - 2292,06 грн., за травень - 2144,19 грн., за червень - 2144,19 грн., за липень - 2311,84 грн., за серпень - 1674,08 грн., за вересень - 1972,12 грн., за жовтень - 2048,38 грн., за листопад - 3964,30 грн., за грудень - 3105,38 грн. Всього за 2019, 2020 роки не виплачена заробітна плата в сумі 33098,17 грн. На підставі вищевказаного, з посиланням на норми КЗпП, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про колективні договори та угоди», ЗУ «Про особливості утворення акціонерного товариства», Галузевої угоди, позивач просить суд стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за 2019, 2020 роки в сумі 33098,17 грн. 10.06.2021 представник відповідача [PERSON] направив до суду відзив, в якому зазначив, що ознайомившись зі змістом позовних вимог, заперечує їх у повному обсязі з наступних підстав. Основною базовою формою виникнення трудових правовідносин є трудовий договір, який позивач, як працівник, підписав з відповідачем. Галузева угода між Державною адміністрацією залізничного транспорту України, як органом управління залізничним транспортом та профспілками, що діють в галузі, в особі їх виборних органів, була укладена 14.12.2001 з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин залізничників. Згідно цієї угоди, відповідно до п.3.2.1. Розділу 3 Угоди, відповідач вважає, що тільки сумарне підвищення заробітної плати залізничників протягом року має бути не менше ніж на 25%. І це не означає, що підвищення має відбуватись з першого місяця поточного року і відразу 25%. Також відповідач зазначає, що позивач невірно здійснив розрахунок недоотриманої заробітної плати. Так, вказавши, що останнє підвищення заробітної плати на 10% відбулося з 01 липня 2019 року, він без пояснень, у цьому ж липні 2019 року, множить всі позиції нарахування заробітної плати на 15 %.. Зазвичай, як пояснює відповідач, (у попередні періоди роботи залізниці) виконання п.3.2.1 Розділу 3 Угоди проводилось у декілька етапів. Тільки кінцева річна сума процентів підвищення повинна була становити 25%. І хоча це не нічим не передбачено, підвищення заробітної плати на залізниці були у січні, квітні, липні та жовтні. Розрахунки за 2020 рік, за версією позивача, передбачають разове підвищення його заробітної плати на 25% з січня 2020 року, що не відповідає ні попередній практиці підняття заробітної плати на залізниці, ні обставинам, що склалися у 2020, щодо заходів по запобіганню поширення на території України хвороби COVID-19, які значно погіршили фінансовий стан Товариства. Також у відзиві за начено, що АТ «Українська залізниця» з врахуванням рівня прибутків за на наслідками своєї господарської діяльності може коригувати розмір заробітної плати та інших виплат, оскільки можливість їх виплат залежить від фінансової спроможності підприємства. Ще однією обставиною, про яку зазначав у відзиві відповідач в обгрунтування своїх заперечень, є посилання на те, що позивачем не надано доказів того, що вона працює прибиральницею виробничих приміщень, оскільки до позову надано лише ті сторінки трудової книжки, де зазначено, що 15.01.2015 «Відокремлений підрозділ локомотивне депо Козятин державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просить суд відмовити у позові [PERSON] до АТ «Українська залізниця». Вирішуючи цей спір суд виходить з такого. Статтею 94 КЗпП визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ст. 96 КЗпП ,системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів. Статтею 97 вказаного Кодексу визначено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. За змістом ст.. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Згідно статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Статтею 16 такого Закону передбачено, що на підприємствах і в організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до статті 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Тобто чинним трудовим законодавством передбачено умови та порядок нарахування та виплати заробітної плати працівникові, а також обов`язок роботодавця неухильно виконувати вимоги закону та ,зокрема, колективного договору та Галузевої угоди. Як встановлено судом, між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки укладено Галузеву угоду, дія якої продовжена, і яка станом на день розгляду справи є чинною. Відповідно до п.2.1 Угоди, визначено, що її положення в повному обсязі поширюються на працівників основної і промислової діяльності залізниць, працівників підприємств і організацій підпорядкованих Укрзалізниці, працівників апарату Укрзалізниці, виборних та штатних працівників профспілкових органів, а також працівників акціонерних товариств, корпоративні права яких передані в управління Укрзалізниці. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , почала свою трудову діяльність 18 липня 1986 року, маючи середню освіту таспеціальність повара, що підтверджується записом на першій сторінці її трудової книжки [NUMBER] . 01.12.2015 Відокремлений підрозділ локомотивного депо Козятин державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що 17.12.2018 перейменовано на регіональну філію «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», а 27.12.2018 Регіональну філію «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» перейменовано на регіональну філію «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», що вбачається з копії 15-ої сторінки трудової книжки . Сам факт трудових відносин [PERSON] з АТ «Укрзалізниця» відповідачем не заперечується, однак доказів того, що [PERSON] працює прибиральницею виробничих приміщень по день звернення з позовом до суду (як нею вказано - «…по сьогоднішній день…») суду надано не було, відповідач на таку обставину у відзиві звертав увагу. Тобто факт того, що вона займає саме таку посаду, період перебування на такій посаді, встановити не вбачається за можливе, оскільки належних доказів, які б це підтвердили, матеріали справи не містять. Разом з тим, за відсутності категоричних заперечень відповідача щодо трудових відносин з позивачем, суд доходить висновку, що на неї, як співробітника Укрзалізниці, поширюються положення зазначеної Угоди. За змістом п.3.2.1 Угодою визначено домагатися підвищення заробітної плати залізничників не нижче темпів зростання заробітної плати в галузях економіки та забезпечувати підвищення рівня заробітної плати не менше ніж на 25 відсотків щороку. Пунктом 3.2.2. Угоди встановлено, що підвищення заробітної плати здійснюється шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням між розрядних та між професійних співвідношень, але не рідше одного разу на рік. Згідно розрахунків заробітної плати, наданих позивачем, відповідно до (окладу) тарифу, що визначений у розмірі 3380,00 грн, заробітна плата [PERSON] складає: за липень 2019: всього нараховано - 7054,23; за серпень 2019: всього нараховано - 4301,40; за вересень 2019: всього нараховано - 5972,09;; за жовтень 2019: всього нараховано - 6134,00; за листопад 2019: всього нараховано - 7664,00; за грудень 2019: всього нараховано - 6134,00; за січень 2020: всього нараховано - 6473,13; за лютий 2020: всього нараховано - 5289,00; за березень 2020: всього нараховано - 18278,35; за квітень 2020: всього нараховано - 8669,00; за травень 2020: всього нараховано - 4951,00; за червень 2020: всього нараховано 4951,00; за липень 2020: всього нараховано - 7340,99; за серпень 2020: всього нараховано - 4526,50;, за вересень 2020: всього нараховано - 4557,69; за жовтень 2020: всього нараховано - 5160,48; за листопад 2020: всього нараховано - 9111,23; за грудень 2020: всього нараховано - 8748,16. З наданих позивачем власних розрахунків заробітної плати за період липень 2019 року - грудень 2020 року [PERSON] повинна була отримати таку заробітну плату: за липень 2019 нарахований тариф + 15% - 7247,11; за серпень 2019 нарахований тариф + 15% - 4996,76; за вересень 2019 нарахований тариф + 15% - 6707,59; за жовтень 2019 нарахований тариф + 15% - 7230,58; за листопад 2019 нарахований тариф + 15% - 8711,60; за грудень 2019 нарахований тариф + 15% - 7050,64; за січень нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 8306,95; за лютий 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу- 7581,06; за березень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 20570,41; за квітень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 10961,06; за травень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 7095,19;за червень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 7095,19; за липень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 9652,83; за серпень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 6200,58; за вересень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 6529,81; за жовтень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 7208,86; за листопад 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 13075,53; за грудень 2020 нараховано з урахуванням збільшення на 15% за 2019 р. та збільшення 25 % за 2020 рік тарифу - 11853,54. Так, судом встановлено, що [PERSON] отримує щомісячну заробітну плату, яка розраховується з окладу (тарифу), що становить 3380,00 грн. Зазначене підтверджується розрахунками її заробітної плати, які надані суду, за період з липня 2019 року по грудень 2020 року. Розмір її заробітної плати складається з суми нарахувань, при обчисленні яких (у залежності від годин і днів виробітку) береться за основу оклад (тариф) у розмірі 3380,00 грн. за місяць. Таким чином, підвищення заробітної плати відбувається за рахунок, зокрема, збільшення окладу (тарифу), що у подальшому веде до збільшення розміру заробітної плати. З наданих позивачем розрахунків заробітної плати, які проведені її представником, вбачається те, що розмір заробітної плати, яка, на думку позивача, мала б бути їй виплачена, обчислювався шляхом збільшення на 15% (з липня 2019 року) та на 25 % (за весь 2020 рік) певних видів оплати (нарахувань), які у своїй сукупності складають заробітну плату. Таке збільшення, як посилається позивач, повинно відбуватись шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням міжрозрядних та міжпрофесійних співвідношень, що у результаті дає підвищення зарплати щороку не менше ніж на 25 %. Так, у власних розрахунках позивач зазначає нарахування, які здійснюються з врахуванням окладу (тарифу) в розмірі 3380,00 грн за місяць і відповідають фактично проведеним розрахункам з нею, а також вказує у таблиці поруч розрахунки, які, на її думку, мали б бути, однак всупереч положенню Угоди, відповідачем не здійснювались. Позивачем зазначено, що у липні 2019 року АТ «Укрзалізниця» збільшила заробіну плату на 10%, однак підвищення мало бути на 25%, отже недораховано 15%, починаючи із вказаного місяця. А тому з липня по грудень 2019 оклад (тариф) обчислюється шляхом множення визначеного окладу (тарифу) 3880,00 грн на коефіцієнт 1,15: 3880,00*1,15=3887,00. Такий оклад (тариф) - 3887,00 грн, застосовується при розрахунку заробітної плати за період липень-грудень 2019 року, тобто розраховується одночасне підвищення заробітної плати на 25 % з липня місяця. З розрахунків за січень - грудень, 2020 року вбачається, що позивачем для визначення розміру заробітної плати оклад (тариф), який нею визначений для розрахунку заробітної плати за попередні місяці з липня 2019 року збільшується у січні на 25%, однократно, і впродовж року по кожному місяцю береться для розрахунку заробітної плати за весь 2020 рік; для обчислення такого окладу (тарифу) у 2020 році застосовується коефіцієнт 1,25. Так, 3887,00*1,25=4858,75 грн - оклад (тариф), який, на думку позивача, мав бути встановлений з січня 2020 року. Отже, вказані розрахунки свідчать про те, що позивач вважає, що підвищення заробітної плати має відбуватись на 25% з першого місяця 2020 року, однократно. А підвищення заробітної плати у 2019 році мало б бути на 25% з липня місяця, і визначений оклад (тариф) мав би бути незмінним до кінця такого року. Однак положення п.3.2.1, 3.2.2. Угоди вказують про те, що підприємство зобов`язується підвищувати рівень заробітної плати щороку шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів не рідше одного разу на рік. Тобто таке підвищення може здійснюватись протягом року, шляхом щонайменше одного перегляду тарифів, окладів, однак Угода не визначає обов`язку здійснювати таке підвищення саме на початку року і одразу на 25%. Таке підвищення може мати місце впродовж року, і відсоток підвищення тарифів, окладів, може бути однократним і більшим, аніж 25%, оскільки має бути досягнута мета підвищення рівня заробітної плати саме за період, що становить один рік; при цьому порівнюється з сукупний розмір заробітної плати за поточний за рік, із сукупним розміром заробітної плати за попередній рік, і саме при такому порівнянні має бути встановлено, що досягнута мета підвищення заробітної плати не менше 25 %; або таке підвищення може мати місце декілька разів впродовж року, при цьому таке підвищення може бути щоразу у різному розмірі - більшому або меншому за 25 %, але, знову ж таки, щоб сукупний розмір отриманої заробітної плати саме протягом року був щонайменше на 25 % більшим за попередній рік. Крім того таке підвищення розміру заробітної плати ставиться у залежність від виробітку часу, днів, Порівнянню підлягає саме сукупний дохід за відповідні роки з врахуванням виробітку часу (днів). Судом при дослідженні наданих розрахунків заробітної плати, яка фактично була виплачена [PERSON] , встановлено, що розмір її щомісячної заробітної плати залежить від кількості відпрацьованих годин, а також враховується кількість відпрацьованих днів. Отже для того, щоб порівняти розмір заробітної плати на предмет дотримання роботодавцем вимоги щодо її підвищення щонайменше на 25%, необхідно визначити середній розмір погодинного окладу (тарифу) у тих роках, що порівнюються. Така величина може бути встановлена за наявності даних щодо загальної кількості відпрацьованих годин та загального доходу за відповідний рік без врахування таких видів нарахувань, щодо яких підвищення на 25% не застосовується. Так, з наданих представником позивача власних розрахунків вбачається, що такі види оплати (нарахування) як оплата чергової відпустки (власний розрахунок за липень 2019 року), компенсація за не використану відпустку (власний розрахунок за липень 2019 року, серпень 2019 року), премія почасовикам (власний розрахунок за липень 2019 року), виплати в розмірі страхових внесків (власний розрахунок з липня 2019 року по грудень 2020 року), 13 зарплата (власний розрахунок за листопад 2019 року), заохочення за важливі завдання (власний розрахунок за березень 2020 року), одноразова матеріальна допомога працівникові підприємства (власний розрахунок за березень 2020 року), матеріальна допомога (власний розрахунок за квітень , жовтень , грудень 2020 року) не були збільшені на 25%, тобто підпадають під такі види нарахування, які не стоять у залежності від окладу (тарифу). Отже, суд вважає, що положення Угоди щодо підвищення рівня заробітної плати не вказують на обов`язок відповідача проводити збільшення заробітної плати з першого місяця наступного року на 25 % відносно заробітної плати, встановленої у попередньому році, а визначає обов`язок здійснити таке підвищення протягом року, щоб рівень заробітної плати збільшився у порівнянні з попереднім роком. Крім того суд бере до уваги те, що позивачем в основу розрахунків заробітної плати береться оклад (тариф) у розмірі 3380,00 грн, який, як він стверджує, був встановлений у липні 2019 року після підвищення заробітної плати на 10 %. Виходячи з такого окладу (тарифу) здійснюється решта розрахунків. Однак позивачем не надано доказів того, що такий оклад (тариф) утворився у результаті підвищення саме на 10%, і що таке підвищення мало місце лише у липні 2019 року, оскільки не надано доказів того, який розмір окладу (тарифу) був визначений у січні-червні 2019 року, та чи були впродовж такого періоду його зміни. А це, у свою чергу, ставить під сумнів, правильність здійснених розрахунків. З огляду на недоведеність того, що розмір окладу (тарифу) - 3380,00 грн утворився лише після однократного підвищення заробітної плати саме на 10%, суд вважає недоведеним розмір заборгованості по заробітній платі з липня 2019 року по грудень 2020 року. Крім того позивачем не обгрунтовано спосіб розрахунку сукупного розміру заробітної плати в частині того, які саме види нарахувань підлягають збільшенню до рівня щонайменше на 25% більшого, ніж у попередньому році, а які у такій залежності не перебувають. З розрахунків заробітної плати позивача вбачається, що протягом 2020 року підвищення окладу (тарифу), який встановлюється за місячну роботу, не змінювався. Проте за відсутності відомостей щодо сукупного розміру заробітної плати позивача у 2019 році та годин виробітку (оскільки суду не надано доказів отримання заробітної плати з січня по червень 2019 року та щодо її розміру), відомостей щодо сукупного розміру таких видів нарахувань, що не підлягають збільшенню на 25% (про які зазначалось вище) не вбачається за можливе встановити співвідношення між рівнем заробітної плати позивача у 2019 році та у 2020 році, а отже - не можливо визначити розмір недоотриманої заробітної плати, виходячи із встановленого мінімального у 25% підвищення рівня заробітної плати за підсумками року, що і передбачено Угодою. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, та не підтвердженими належними та допустимими доказами. А тому позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed