Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії шостого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 31/6 від 28.05.2015 р. «Про затвердження актів земельної комісії від 25.05.2015 р. гр. [PERSON]»; визнати незаконним та скасувати рішення 5 сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 119-5/2016 від 03.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою»; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки на імя [PERSON], площею 0,13 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: с. Довге-Калуське Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2622885202:03:003:0070, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 943772826228; стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що він проживає в с. Довге Калуське. Ще в 2006 році ним в [PERSON] сільську раду була написана заява про надання дозволу обмінятись городом «під царинкою» 0,07 га і «біля хати» 0,06 га на город [PERSON] «біля сманчія» 0,13 га. В свою чергу [PERSON] також написала заяву 11.12.2006 р. про надання дозволу на обмін вище вказаними городами. 22.12.2006 р. рішенням 3 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської ради «Про обмін земельних ділянок» вирішено: дозволити обмінятись земельними ділянками [PERSON] в урочищі «під царинка» 0,07 га, біля хати 0,06 га на город [PERSON] «біля сманчія» 0,13 га. Згідно з даним рішенням [PERSON] перейшла в користування земельна ділянка в урочищі «під царинка» площею 0,07 га, та «біля хати» площею 0,06 га. 21.08.2013 року [PERSON] звернулася до голови [PERSON] сільської ради із заявою про надання дозволу на складання техдокументації, що посвідчує право власності на земельну ділянку між межівниками [PERSON] та [PERSON] 0,13 га, хоча у її користування «біля хати» перебуває тільки земельна ділянка площею 0,06 га. 27 серпня 2013 р. 21 сесія 6 демократичного скликання [PERSON] сільської ради приймає рішення № 94 про надання дозволу на розроблення технічних документів і землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. [PERSON] орієнтованою площею 0,13 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства 0,13 га. 02.10.2013 р. земельною комісією було складено акт, згідно з яким було виявлено різні рішення на одну й ту саму земельну ділянку від 22.12.2006 р. і рекомендовано для уникнення подальших конфліктів звернутися в правоохоронні органи. Даний акт було затверджено рішенням [PERSON] сільської ради № 135/а від 17.12.2013 р. По фактах захоплення частини земельної ділянки його дочка [PERSON] зверталася і в Калуську міжрайонну прокуратуру, що стало підставою для порушення кримінального провадження по факту захоплення земельних ділянок та підроблення рішень сільської ради, оскільки [PERSON] представила інше рішення про обмін земельними ділянками, якого окрім неї ніде немає. Також позивач звертався до суду із позовом про скасування рішення [PERSON] сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. 25.05.2015 року комісія [PERSON] сільської ради знову виходить на спірну земельну ділянку, і у відсутності позивача складає акт, в якому зазначається «згідно рішень [PERSON] сільської ради гр. [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,06 га, яка за згодою [PERSON] вилучена з його землекористування і переведена в землі запасу сільської ради. Однак, такого вилучення не відбулося із-за того, що гр. [PERSON] пропонує гр. [PERSON] зовсім іншу земельну ділянку, яка межує з його подвірям і жодного відношення до цієї ділянки він не має. Виходячи з вище викладеного комісія рекомендує: вилучити у [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га, якою він користується для ведення особистого селянського господарства біля свого житлового будинку і перевести в землі запасу сільської ради. Надати [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради, що знаходиться біля житлового будинку [PERSON], якою він користується.» Даний акт був затверджений на сесії [PERSON] сільської ради, про що свідчить рішення № 31/6 від 28.05.2015 року «Про затвердження актів земельної комісії від 25.05.2015 р. гр. [PERSON]» Але як вбачається з відповіді [PERSON] сільської ради № 157 від 09.06.2015 р. на адвокатський запит, заяви від [PERSON] про надання їй земельної ділянки, площею 0,06 із земель запасу сільської ради, що знаходиться біля житлового будинку [PERSON] не поступало, рішення про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,06 га, яка за згодою позивача вилучена із землекористування і переведена в землі запасу сільської ради не приймалось, як і не було згоди останнього на вилучення в нього та переведення в землі запасу сільської ради вищевказаної земельної ділянки. З такими рішеннями [PERSON] погодитись не може в звязку з тим, що комісія в його присутності на спірну земельну ділянку не виходила, хоча його і вказано в акті, однак з таким актом його ніхто не ознайомлював і він був отриманий на адвокатський запит. Про неприсутність позивача під час виходу комісії свідчить і відсутність його підпису на даному акті. Крім того, жодної згоди на вилучення у нього земельної ділянки площею 0,06 га [PERSON] ніколи не надавав як і не пропонував [PERSON] будь-яку іншу земельну ділянку, як зазначається в акті. 11.04.2016 р. [PERSON] знову звертається в [PERSON] сільську раду із заявою про затвердження технічної документації на земельну ділянку площею 0,13 га і рішенням пятої сесії сьомого скликання № 119-5/2016 від 03.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,13 га призначену для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Довге-Калуське Калуського району, кадастровий номер земельної ділянки-2622885202:03:003:0070 та вирішено гр. [PERSON] провести реєстрацію речового права на земельну ділянку та отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку. 07.06.2016 р. було здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,13 га, для ведення особистого селянського господарства. Оскільки, з такими рішеннями, а відповідно і з державною реєстрацією права власності за [PERSON] земельної ділянки, площею 0,13 га, позивач погодитись не може, то змушений звернутися до суду. Позивач подав заяву (а.с. 98), в якій просить розгляд справи провести без нього за участю його представника. Позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в самому позові. Пояснила, що частина земельної ділянки площею 0,13 га, на яку [PERSON] виготовила технічну документацію, на виготовлення якої їй було надано дозвіл рішенням [PERSON] сільської ради, а саме земельна ділянка площею 0,07 га, перебуває у користуванні [PERSON] Дана земельна ділянка ніколи не передавалась у користування [PERSON] і обмін між ними цією земельною ділянкою не відбувався, оскільки в 2006 році [PERSON] написав в сільську раду заяву про надання дозволу обмінятись земельними ділянками «під царинкою» 0,07 га і «біля хати» 0,06 га на земельну ділянку [PERSON] «біля Сманчія» 0,13 га. В свою чергу [PERSON] також написала заяву 11.12.2006 р. про надання дозволу на обмін вище вказаними городами. 22.12.2006 р. рішенням 3 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської ради «Про обмін земельних ділянок» вирішено: дозволити обмінятись земельними ділянками [PERSON] в урочищі «під царинка» 0,07 га, «біля хати» 0,06 га на город [PERSON] «біля сманчія» 0,13 га. Згідно з даним рішенням [PERSON] перейшла в користування земельна ділянка в урочищі «під царинка» площею 0,07 га, та «біля хати» (тобто біля хати [PERSON]М.) площею 0,06 га. Також у 2006 році [PERSON] була написана заява про передачу в землі запасу земельної ділянки площею 0,13 га «біля сманчія» (тієї земельної ділянки, якою обмінявся з [PERSON]П.), а його дочка [PERSON] написала відповідну заяву про надання їй цієї земельної ділянки. Будь-яких інших земельних ділянок він [PERSON] не надавав в користування, як і не обмінювався ними. При винесенні рішення 27 серпня 2013 року 21 сесією 6 демократичного скликання [PERSON] сільської ради [PERSON] не був присутнім і його не було повідомлено про прийняття такого рішення. По даний час земельна ділянка площею 0,07 га «біля хати» перебуває у його користуванні, жодних заяв на вилучення даної земельної ділянки та передачу її в запас сільської ради [PERSON] не писав, дозволу на вилучення у нього землі він не надавав, меж не погоджував, на сесію сільської ради його ніхто не кликав, що підтверджується і відповіддю [PERSON] сільської ради на адвокатський запит. Крім того, сесія сільської ради затвердила акт комісії від 02.10.2013 р., згідно з яким було встановлено різні рішення на одну й ту саму земельну ділянку і рекомендовано звернутися в правоохоронні органи. Тому є незрозумілим, як одного й того ж самого числа [PERSON] сільська рада складає два різні акти, в одному з яких вказує, що [PERSON] не порушує меж сусідніх землекористувачів, який знаходиться в техдокументації, яка виготовлена [PERSON] і в той же час складає акт, про наявність двох різних рішень сесії і рекомендує звертатися в правоохоронні органи. Тому вважає, що наявний в техдокументації акт не може братися як доказ про не порушення меж гр. [PERSON], оскільки такого акту ніхто стороні позивача в сільській раді не надавав і взагалі про його існування ніхто не знав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради голова [PERSON] сільської ради [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що в сільську раду із заявою про надання дозволу на складання технічної документації, що посвідчує право на земельну ділянку площею 0,13 га звернулася [PERSON] На підставі цієї заяви 27.08.2013 року було прийняте рішення сесією сільської ради про надання дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості. Дане рішення виносилось на підставі рішення від 22.12.2006 року 4 сесії 5 демократичного скликання, яке представила [PERSON], в якому зазначається про дозвіл обмінятись земельними ділянками гр. [PERSON] та [PERSON] біля хати та залишити проїзд дорогу попри його паркан. Звідки [PERSON] взяла таке рішення він пояснити не може, оскільки на той час не був головою сільської ради. Йому відомо про те, що є інше рішення від 22.12.2006 року 3 сесії 5 демократичного скликання про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON], яке є в архіві Каулської РДА. Як таке сталося, що є два різні рішення він пояснити не може, оскільки в один день не можуть відбуватися дві різні сесії сільської ради. Такого рішення як є у [PERSON] 4 сесії 5 демократичного скликання від 22.11.2006 р. в сільській раді немає. Крім того, пояснив, що дійсно частина земельної ділянки, яка надана [PERSON] перебувала в користуванні [PERSON] і жодної заяви [PERSON] про передачу цієї частини земельної ділянки в землі запасу сільської ради не має. Також зазначив, що приймаючи таке рішення про затвердження техдокументації [PERSON], вони виходили з людських переконань, вважаючи, що якщо [PERSON] надала [PERSON] в одному місці 0,13 га, то й відповідно [PERSON] мав би надати [PERSON] земельну ділянку площею 0,13 га в одному місці, хоча інших рішень про обмін між сторонами земельними ділянками, крім рішення 3 сесії 5 демократичного скликання з 2006 року по даний час не було. Також при затвердженні техдокументації [PERSON] бралося до уваги і рішення Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 р., яким відмовлено в позові [PERSON] Копії технічної документації на земельну ділянку площею 0,13 га [PERSON] в [PERSON] сільській раді нема, оскільки, сільська рада не має можливості зберігати таку документацію. Пояснив, що земельна ділянка біля хати [PERSON] дійсно колись була в користуванні тещі останнього - [PERSON] Проте, після її смерті під час проведення загальної інвентаризації земель в межах [PERSON] сільської ради ще в 1993 році було прийняте рішення, яким зазначена земельна ділянка була надана позивачу і облікується за ним в погосподарських книгах. Також не заперечив той факт, що дійсно в користуванні [PERSON] перебувала частина земельної ділянки, яка приватизована [PERSON] і ніякої згоди на її вилучення та передачу в землі запаси сільської ради [PERSON] не надавав. В подальшому представник сільської ради подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона з [PERSON] обмінялась земельними ділянками. Вона передала [PERSON] земельну ділянку площею 0,13 га «біля сманчія», а він натомість передав їй земельну ділянку площею 0,06 га «біля хати» та 0,07 га «під царинкою». Коли вона почала виорювати город 0,07 га «під царинкою», то зрозуміла, що там погана земля і вже не хотіла ним користуватись. Тоді дочка позивача відміряла їй ще 0,07 га землі «біля хати» і вона нею користувалась. В подальшому вона вирішила приватизувати земельну ділянку і звернулася в сільську раду з відповідною заявою. Рішення сільської ради від 22.12.2006 року 4 сесії 5 демскликання їй дала секретар Пійлівської сільської ради, яка на даний час вже померла, і пояснити той факт, чому рішення, яке є в неї немає ні в сільській раді, ні в архіві вона не може. Вважає, що сесія сільської ради прийняла правильне рішення, коли затверджувала її техдокументацію. Крім того зазначила, що сам [PERSON] крім 0,06 га «біля хати» іншої земельної ділянки не наділяв, оскільки це робила його дочка [PERSON], яка на її земельній ділянці площею 0,13 га побудувала собі хату. Вона переписувала заяву в сільську раду про те, що [PERSON] надає їй земельну ділянку для користування, однак куди поділась така заява вона не знає. Після надання пояснень та дослідження фактичних обставин справи на підставі долучених письмових доказів, перед судовими дебатами відповідач [PERSON] покинула зал судового засідання, при цьому не пояснивши причин свого вчинку. Тому, з метою дотримання розумних строків, розгляд справи було продовжено без її участі. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та Законами України. В судовому засіданні встановлено, що в 2006 році [PERSON] та [PERSON] звернулись в сільську раду із заявами про обмін земельними ділянками (а.с. 11, 12). Рішенням 3 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району від 22.12.2006 р. сільська рада вирішила дозволити обмінятись земельними ділянками гр. [PERSON] в урочищі «Під царинка» 0,07 га, «біля хати» 0,06 на город [PERSON] «біля сманчія» 0,13 га. (а.с. 13). Дане рішення знаходиться в архівному відділі Калуської РДА, що підтверджується відповіддю з архівного відділу (а.с. 16) та відміткою на звороті копії рішення (а.с. 13 зворот). Також в архівному відділі Калуської РДА наявний протокол засідання 3 сесії 5 демскликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 р., на якому було прийняте вище зазначене рішення (а.с. 17-22) Інші рішення [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 р. про вилучення та надання земельних ділянок (а.с. 23-24) стосуються передачі земельної ділянки від [PERSON] до його дочки [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані громадянам у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Однак, як передбачено ч. 2 ст. 149 ЗК України, таке вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. За таких обставин вилучення земельних ділянок можливе лише за умови, що є на це згода землекористувачів, тобто тих осіб, яким були передані в користування земельні ділянки, які підлягають вилученню, оскільки за відсутності згоди землекористувача, згідно з ч. 10 ст. 149 ЗК України, ці питання вирішуються в судовому порядку. Рішенням [PERSON] сільської ради Калуського району № 31/6 від 28.05.2016 р. (а.с. 43) затверджено акт земельної комісії від 25.05.2015 р. (а.с. 44), згідно із заявою [PERSON] № 44 від 28.04.2015 р. про встановлення межі між нею і [PERSON] (а.с. 42). Як вбачається із зазначеного акту від 25.05.2015 року, який складений комісією [PERSON] сільської ради, «згідно рішень [PERSON] ради гр. [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,06 га, яка за згодою [PERSON] вилучена з його землекористування і переведена в землі запасу сільської ради. Однак, такого вилучення не відбулося із-за того, що гр. [PERSON] пропонує [PERSON] зовсім іншу земельну ділянку, яка межує з його подвірям і жодного відношення до цієї ділянки він не має. Цією земельною ділянкою колись користувалася [PERSON], яка померла і після її смерті ніхто із спадкоємців не оформив спадщину.» Тому комісія рекомендує «вилучити у [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га, якою він користується для ведення особистого селянського господарства біля свого житлового будинку і перевести в землі запасу сільської ради; надати гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради, що знаходиться біля житлового будинку [PERSON], якою він користувався» (а.с. 44). Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] сільський голова [PERSON], земельна ділянка площею 0,06 га, про яку йдеться мова в цьому акті, це не та земельна ділянка площею 0,06 га «біля хати», якою обмінювались [PERSON] і [PERSON] у 2006 році. Представник позивача [PERSON] заперечила факт надання її довірителем згоди на вилучення земельної ділянки, площею 0,06 га. Те, що [PERSON] згоди на вилучення з його користування земельної ділянки площею 0,06 га не надавав і жодних заяв про це в сільську раду не писав підтверджується і відповіддю [PERSON] сільської ради на адвокатський запит від 09.06.2015 року № 157 (а.с. 45). Дана обставина підтверджується також відсутністю підпису [PERSON] на вищевказаному акті від 25.05.2015 року. Що стосується заяви, яку [PERSON] писав в сільську раду про вилучення у нього земельної ділянки і переведення в землі запасу сільської ради, на яку посилалась відповідач [PERSON] в судовому засіданні, то дана заява стосувалась земельної ділянки «біля сманчія», якою він обмінявся з [PERSON], а не «біля хати», яку приватизувала [PERSON] (а.с. 11 зворот) І дану земельну ділянку в подальшому було передано [PERSON] за її заявою (а.с. 12 зворот) рішенням [PERSON] сільської ради від 22.12.2016 р. «Про вилучення та надання земельних ділянок» (а.с. 23) Положеннями ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого і шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Нормами ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч. 2 п. 10 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи відсутність згоди [PERSON] на вилучення земельної ділянки, площею 0,06 га, рішення 33 сесії шостого демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 31/6 від 28.05.2015 р. «Про затвердження актів земельної комісії від 25.05.2015 р. гр. [PERSON]» слід визнати незаконним та скасувати. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України, які, відповідно до ч. 1, 2, 6-9 цієї статті подають відповідну заяву до Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. 27 серпня 2013 р. 21 сесія 6 демократичного скликання [PERSON] сільської ради прийняла рішення № 94 про надання дозволу на розроблення технічних документів і землеустрою по відновленню (встановленню) меж земельних ділянок на місцевості гр. [PERSON] орієнтованою площею 0,13 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства 0,13 га (а.с. 28, 126). Це рішення приймалось на підставі заяви [PERSON] від 21.08.2016 р. (а.с. 27) 11.04.2016 р. [PERSON] звернулась до [PERSON] сільської ради із заявою про затвердження техдокументації із землеустрою (а.с. 48) Рішенням 5 сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 119-5/2016 від 03.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON]; передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,13 га, призначену для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Довге Калуське Калуського району, кадастровий номер 2622885202:03:003:0070; зобовязано [PERSON] провести реєстрацію речового права на земельну ділянку та отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку (а.с. 51). Прийняття такого рішення підтверджується витягом з протоколу 5 сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району від 03.06.2016 р. (а.с. 53) Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника [PERSON] сільської ради, дане рішення сільської ради про затвердження технічної документації було прийняте з урахуванням рішення 4 сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 року «Про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON]М.» (а.с. 14), яке було надане особисто [PERSON] Проте, згідно з відповіддю архівного відділу Калуської РДА №11-34/168 (а.с. 16) рішення 4 сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 року «Про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON]М.» в архіві немає. 02.10.2013 р. комісією в складі голови земельної комісії [PERSON], депутата сільської ради в/о № 7, члена земельної комісії [PERSON], депутата сільської ради в/о № 8, інспектора землевпорядника [PERSON] було складено акт, згідно з яким було виявлено різні рішення на одну й ту саму земельну ділянку від 22.12.2006 року і рекомендовано для уникнення подальших конфліктів звернутися в правоохоронні органи (а.с. 29). Даний акт було затверджено рішенням [PERSON] сільської ради № 135/а від 17.12.2013 року (а.с. 31). Таким чином, фактично наявні 2 рішення [PERSON] сільської ради від 22.12.2016 року: рішення 3 сесії 5 демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району від 22.12.2006 року «Про обмін земельних ділянок» (а.с. 13) та рішення 4 сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 року «Про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON]М.» (а.с. 14). Враховуючи, що в один день не могли відбуватися одночасно 3 і 4 сесії [PERSON] сільської ради, а рішення 4 сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 року «Про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON]М.» відсутнє в архіві Калуської РДА, то факт прийняття [PERSON] сільською радою даного рішення викликає сумніви. Частина земельної ділянки, на яку рішенням 21 сесії 6 демократичного скликання [PERSON] сільської ради № 94 від 27.08.2013 року надано дозвіл на розроблення технічної документації гр. [PERSON], і на яку затверджено технічну документації рішенням [PERSON] сільської ради № 119-5/2016 від 03.06.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою», а саме 0,07 га перебувала в користуванні у позивача [PERSON] і жодних заяв про передачу її в запас земель сільської ради він не писав, як і не давав згоди на вилучення в нього даної земельної ділянки. Дані факти не заперечив в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради. Таким чином, рішення 5 сесії сьомого демократичного скликання [PERSON] сільської ради Калуського району Івано-Франківської області № 119-5/2016 від 03.06.2016 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою» (а.с. 51) було винесено на підставі неіснуючого рішення 4 сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 22.12.2006 року «Про обмін земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON]М.». Суд не бере до уваги твердження відповідачки [PERSON] з приводу того, що до земельної ділянки 0,06 га «біля хати», якою вона обмінялась з [PERSON], його дочка відміряла ще 0,07 га «біля хати» і передала їй в користування, оскільки, такі факти нічим не підтверджені. Не представлено жодних рішень [PERSON] сільської ради про передачу [PERSON] в користуванні іншої земельної ділянки біля хати [PERSON], окрім рішення від 22.12.2006 року. Земельна ділянка, яка нібито була відміряна [PERSON], а в подальшому була приватизована [PERSON], не перебувала в її користуванні, а перебувала в користуванні [PERSON], тому [PERSON] не мала підстав передавати частину земельної ділянки, яка їй не належить і не перебуває в її користуванні, іншій особі. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] (дочка позивача [PERSON]М.) дійсно передавала в користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,121 га, однак ця земельна ділянка належала [PERSON], а не перебувала в користуванні [PERSON], що підтверджується мировою угодою від 2009 р., яка була укладена між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 151). Крім того, суд не бере до уваги акт від 02.10.2013 року, який наявний в технічній документації із землеустрою [PERSON] і в якому вказується, що факту порушення меж між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с. 135), оскільки, як вбачається з самого акту, він складався відповідною комісією у присутності [PERSON], [PERSON], однак, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, такий акт складався у відсутності позивача, про що свідчить і відсутність його підпису на самому акті. Окрім того, суд звертає увагу на те, що в самому рішенні [PERSON] сільської ради № 135 від 17.12.2013 року (а.с. 136, 30), яким затверджувався зазначений акт, зазначено, що подана [PERSON] заява за № 225 від 21.08.2013 року стосується встановлення заїзду до земельної ділянки, а не погодження меж з сусідніми землекористувачами. У вище зазначеному акті, який знаходиться в техдокументації [PERSON], крім відсутності підпису позивача, відсутній підпис одного з членів комісії, а саме інспектора землевпорядника [PERSON], що ставить під сумнів законність даного акту. Також, як описано вище, на час складання вищезазначеного акту, на підставі якого погоджуються межі земельної ділянки [PERSON] з сусідніми землекористувачами, [PERSON] мала в користуванні тільки 0,06 га «біля хати», а не 0,13 га, і ніякого вилучення з користування [PERSON] частини земельної ділянки не було. Тому є не зрозумілим, яка площа земельної ділянки (розміром 0,06 га чи розміром 0,13 га) погоджується. Тому суд приходить до висновку, що прийнявши рішення № 119-5/2016 від 03.06.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою» [PERSON] сільська рада порушила права [PERSON] щодо користування належною йому земельною ділянкою, а тому дане рішення слід скасувати. Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені випадки скасування записів до державного реєстру прав, зокрема, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав. За таких обставин, враховуючи, що рішення № 119-5/2016 від 03.06.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою», на підставі якого було зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку є незаконним та підлягає скасуванню, то, в свою чергу, слід скасувати і державну реєстрацію права власності земельної ділянки на імя [PERSON], площею 0,13 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: с. Довге-Калуське Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 26228852022:03:003:0070, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 943772826228 (а.с. 54, 112). В силу ст. 88 ЦПК України, в користь позивача з відповідачів слід стягнути і судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір (а.с. 1-2). Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. На підставі викладено, ст.ст. 118, 125, 126, 149, 152, 155 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved