Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

04.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 11.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (з 21.05.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднано до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якого останній було надано кредит на загальну суму 4243,84 гривень з процентами за користування кредитом в межах встановленого ліміту кредитування на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 29.05.2019 року заборгованість перед позивачем становить 15 590,41 грн. Представник позивача Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов про стягнення заборгованості до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Встановлено, що між сторонами 11.08.2015 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднано до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язувався надати грошовий кредит у сумі 4243,84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на умовах та в строки, визначених в умовах та правилах надання банківських послуг до повного погашення кредиту, а [PERSON] - погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, що передбачені договором. Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 29.05.2019 року, утворилась заборгованість, яка згідно наданого розрахунку позивача, становить 15 590,41 грн., а саме: - Заборгованість по кредиту - 4 212,14 грн.; - Заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 621,57 грн.; - Заборгованість за пенею та комісією - 7 076,16 грн.; - Штраф - 1680,54 грн. відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, у задоволенні вимог про стягнення штрафу у розмірі 1680,54 грн. слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Оскільки умови договору передбачають різні види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф) за несвоєчасне погашення заборгованості (за порушення строків внесення платежів), то одночасне застосування таких заходів відповідальності свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 704,11 грн.

Outcome: partial