Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

06 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 жовтня 2012 року в м. Красний Лиман Донецької області померла його рідна сестра [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно будинок із житловими будівлями та спорудами № 16 по вул. Севастопольській в м. Лиман Донецької області, який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 06 квітня 1988 року. За життя 06 жовтня 2012 року померлою [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], яким усе своє майно заповідала синові позивача - відповідачу [PERSON], який проживав з померлою та доглядав її. Однак, відповідач у встановлений законом порядок не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини. У жовтні 2017 року позивач, як спадкоємець за законом другої черги після смерті [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу [PERSON] від 06 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки він у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини. Позивач вважає, що він є спадкоємцем другої черги та не прийняв спадщину у встановлений законом строк з поважних причин, бо знав, що померлою був складений заповіт, яким вона все своє майно заповідала [PERSON], та вважав, що [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку та оформив свої спадкові права. Тому [PERSON] вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 39), в судове засідання не прибув. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій зазначив, що померла [PERSON] була його рідною тіткою, з якою він проживав з 2011 року та доглядав її. За життя [PERSON] був складений заповіт, яким все своє майно вона заповідала йому - [PERSON] Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав він не звертався. Позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с. 41). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2012 року в м. Красний Лиман Донецької област померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 641443, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 428 (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - будинок із житловими будівлями та спорудами № 16 по вул. Севастопольській в м. Лиман Донецької області, який належав померлій на праві власності згідно договору купівлі продажу від 06 квітня 1988 року (а.с. 13-14). 06 жовтня 2012 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області, відповідно до якого [PERSON] заповідала все своє майно, в тому числі і будинок із господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: вул. Севастопольська, 16, м. Лиман, Донецька область, своєму рідному племіннику - відповідачу [PERSON] (а.с.15). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно відомостей, наданих 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу [PERSON] та 07 грудня 2017 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 27, 28). Позивач [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії ЯИ № 571871 та свідоцтвом про народження померлої [PERSON] серії ЯФ № 004507, в яких в графі "мати" записано російською мовою "Бурлачко Анна Филимоновна" (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач [PERSON] як спадкоємець другої черги звернувся до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу [PERSON] від 06 жовтня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.18). Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті\~319, частини першої статті\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися будинком, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування відсутні. Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини суд встановив наступне. Позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини знав про наявність заповіту, складеного померлою, яким вона заповідала своє майно відповідачу [PERSON], однак, не знав що останній не звернувся у встановлений законом строк для оформлення своїх спадкових прав, а таму не заявив про свої спадкові права. Отже, причини пропуску позивачем строку, встановленого для прийняття спадщини, суд визнає поважними. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про\~\~надання додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved