Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

12 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 16 квітня 2007 року між ПАТ «Дельта банк» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] був укладений договір №001-25008-160407, згідно умов якого, позивач надав позивальнику грошові кошти в сумі 952,00 грн. на придбання майна зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік, а також зі сплатою 1,95 % в місяць за ведення кредитної справи, на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 квітня 2008р. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 20 березня 2014 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 1056,73 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 807,90 грн., заборгованість за відсотками 40,93грн., заборгованість за комісіями 207,90грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1056,73 грн., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову, обгрунтувавши це тим, що строки позовної давності закінчились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 16 квітня 2007 року ПАТ «Дельта банк» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідач уклали кредитний договір №001-25008-160407. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору позивач надав позивальнику грошові кошти в сумі 952,00 грн. на придбання майна строком на 12 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 квітня 2008р. Відповідно до п.п. 2.3,2.5 цього ж договору, за користування кредитом позичальник сплачує відсотки, виходячи зі ставки 12% на рік, а також за ведення кредитної справи сплачує плату в розмірі 1,95 % в місяць. Відповідач в свою чергу зобов'язувався щомісяця в строки, визначені договором, погашати платежі за кредитним договором. Відповідач станом на 20.03.2014р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1056,73 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 807,90 грн., заборгованість за відсотками 40,93грн., заборгованість за комісіями 207,90грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.7 ч. 11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кридитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" також роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до поданого розрахунку відповідач здійснив останній платіж по договору 22.07.2008р. З позовною заявою позивач звернувся до суду 12.05.2014р., тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності, за наявності поважних причин, позивачем не заявлялось, продовженої тривалості строку позовної давності сторонами за договором не узгоджувалось. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed