Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкуванняпо 1/2 частці за кожним житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , після померлого [INFO] їх батька [PERSON] , посилаючись на те, що вони як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину, так як подали до держнотконтори відповідну заяву, але не можуть оформити свої права в позасудовому порядку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано. За клопотаннями позивачів ухвалою судді від 10 лютого 2020 року витребувано від Ічнянської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 29-30). 30 березня 2020 року позивачі подали заяву про повернення їм по 420,40 грн кожному, сплаченого ними судового збору у більшому розмірі (а.с. 43). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачі не з`явилися, які письмово у позовній заяві просили розглянути справи за їх відсутності. Представник відповідача Ічнянської міської ради у судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності. Відзиву на позов відповідачем не надано. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9), який доводився батьком позивачам (а.с. 5, 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (а.с. 12, 13-17). Відповідно до довідки Ольшанського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області № 131 від 04.03.2019 року, [PERSON] на день своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , один (а.с. 11). Як убачається з копії спадкової справи № 114/2019, заведеної Ічнянською районною державною нотаріальною конторою 03 квітня 2019 року, після померлого [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] , а також із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 45-47). Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю в них правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відповідним листом нотаріальної контори № 4/02-14 від 03.01.2020 року (а.с. 10). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані докази суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину після померлого [INFO] їх батька [PERSON] , так як подали до держнотконтори відповідну заяву, але не можуть оформити свої права в позасудовому порядку в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, що є підставою для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно у рівних частках. Що стосується заяви позивачів про повернення їм по 420,40 грн сплаченого у більшому розмірі судового збору, то вона задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (Далі-Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 ст. 4 Закону передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки ціна позову позивачів не перевищує 1 відсотка ціни позову, тому з останніх підлягає стягненню по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 840,80 грн (2 102х0,4), у такому разі ч. 7 ст. 6 Закону не застосовується.

Outcome: approved