Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Курязької виховної колонії імені А.С. Макаренко управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області належну йому одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.08.2001 року він проходив службу в органах Державної пенітенціарної служби України. В Курязькій виховній колонії ім. А.С. Макаренка управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області розпочав службу з 03.08.2004 року. 17.10.2014 року, наказом №130 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області він був звільнений з посади заступника начальника виховної колонії із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Курязької виховної колонії імені А.С. Макаренко управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області за власним бажанням. Таким чином, він пропрацював в органах Державної пенітенціарної служби України в Харківській області 13 років, 02 місяці, 03 дні і відповідно до вищевказаного він має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби. 24.06.2015 року ним було направлено звернення до керівництва Курязької виховної колонії ім. А.С. Макаренка управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області в якому він порушив питання щодо виплати належної одноразової грошової допомоги. 06.07.2015 року на його звернення була надана неправомірна та навмисно неправдива відповідь; одноразова грошова допомога Курязькою виховною колонією ім. А.С. Макаренка управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області не нарахована та не виплачена. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Курязької виховної колонії ім. А.С. Макаренка управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що згідно п.18.1 Наказу №222 від 07.10.2009 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», виплата одноразової доплати здійснюється тільки особам, які мають право на пенсію під час звільнення. Позивач такого права не мав, тому і немає підстав для здійснення такої виплати. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного. Як вбачається з трудової книжки позивача [PERSON], з 15.08.2001 року по 17.10.2014 року він проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (а.с.9-11). Наказом №139 о/с від 17.10.2014 року [PERSON] ([NUMBER]), заступника начальника виховної колонії із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Курязької виховної колонії імені А.С. Макаренко управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області звільнено в запас за власним бажанням (а.с.6). Сторони в судовому засіданні погодились, що [PERSON] працював в Державній кримінально-виконавчій службі України управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області 13 років, 02 місяці, 03 дні, та на час звільнення права на пенсію не мав. На підставі п.18.1 Наказу №222 від 07.10.2009 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» Особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при звільненні зі служби за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків, а при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Особам рядового і начальницького складу у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при першому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. З зазначеної інструкції чітко вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги належить особі, якщо вона досягла пенсійного віку, а розмір такої допомоги - 50% чи 25%, залежить від підстави звільнення. Позивач [PERSON] пенсійного віку на день звільнення не досяг, а отже п.18.1 Наказу №222 від 07.10.2009 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» у його випадку не може бути застосований. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed