Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача на користь страхової компанії суму страхового відшкодування в розмірі 15761,58 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 5 березня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2236480, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний № [NUMBER]. 30 листопада 2013 року на а/д Херсон - Генічеськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шевроле Ніва», державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний №00826 МТ під керуванням [PERSON]. Згідно Відомості № 9330121 про дорожньо-транспортну пригоду та Довідки про обставини скоєння ДТП встановлено то вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем п.п. 2.3 (а), 16,11 ІІДР України. До позивача звернулась потерпіла сторона (ПрАТ «СК «Уніка») із заявою №13730 про виплату страхового відшкодування та надала при цьому усі необхідні документи. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі: 15\~761,58, що підтверджується платіжним дорученням № 7049 від 19.03.2014 року. Оскільки заява про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника подана позивачу лише 17.03.2014 р., тобто через три місяці після настання ДТП, що суперечить ст. 33 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить суд стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 15761 грн. та судові витрати 1218 грн. Представник позивача не прибув в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі в межах позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі, щодо задоволення позову заперечував, оскільки вина відповідача в ДТП не встановлена рішенням суду. Суд, з'ясувавши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного. Судом встановлено, що 5 березня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2236480, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний № [NUMBER]. 30 листопада 2013 року на а/д Херсон - Генічеськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шевроле Ніва», державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ 2108», державний №00826 МТ під керуванням [PERSON]. У звязку з дорожньо-транспортною пригодою автомобілю «Шевроле Ніва», державний № [NUMBER] відповідно до страхового акту №ДКЦВ-7914 було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 15761,58 грн., яка була сплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 7049 від 19.03.2014 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Постановою старшого слідчого СВ Каховського РВ УМВС України в Херсонській області майором міліції [PERSON] 13.12.2013 р. кримінальне провадження №12013230190002819 від 30.11.2013 р. за ознаками ст. 286 ч.1 КК України закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, постановлено вирішити питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. На запити суду від 01.02.2016 року надіслані до Дніпровського районного суду м. Херсона та Каховського районного суду Херсонської області щодо наявності матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] 08.02.2016 р. та 16.02.2016 р. відповідно надішли відповіді, що вказана особа до адміністративної відповідальності не притягувалась, протокол про адміністративне правопорушення не надходив. Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки вина відповідача встановлена не була, а клопотання про проведення судової експертизи позивачем заявлено не було, хоча дане право було розяснено судом в листі від 25.02.2016 року, суд не має можливості встановити чи мав можливість хтось з учасників дорожньо-транспортної пригоди уникнути зіткнення, бо в силу ст. 143 ЦПК України не має спеціальних знань в цій галузі. Оскільки основною умовою застосування припису ст. 1191 ЦК України є наявність вини, позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed