overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання . В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначила, що з 21.05.05 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час подружнього життя у них народились двоє дітей : дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 29.10.2013 року шлюб між ними розірвано. Враховуючи , що під час їх подружнього життя вона не мала змоги здобути вищу освіту, оскільки займалася вихованням дітей, тому на даний час навчається у Львівському інституті Міжрегіональної академії управління персоналом і немає коштів щоб оплатити останній семестр навчання в даному вищому навчальному закладі, в сумі 2800 гривень , які просить стягнути з відповідача. Відповідач позову не визнав , пояснив що не згідний платити кошти за навчання позичваки. Коли він вчився , то вчився заочно , працював і оплата його навчання не здійснювалась за разунок сімейного бюджету. Оцінивши докази , суд прийшов до всиновку , що позов задоволенню не підлягає . Як видно з копії рішення Золочівського районного суду Львівськоої області від 29 .10. 2013 року , шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з копії контракту на навчання у вищому навчальному закладі Львівського інститутуту " Міжрегіональної академії управління персоналом" від 09.10.2012 року ,позивач має здійснити оплату в сумі 2800 грн. Але у відповідності до ст. 76 ч. 4 СК України, право на утримання після розірвання шлюбу виникає у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. В даному випадку позивачка не вимагає утримання від відповідача , а стягнення з нього платні за її навчання у вищому учбовому закладі. Така її вимога не може бути задоволена , оскільки відповідач не зобов`язаний забезпечувати здобуття позивачкою вищої освіти , а також оплачувати за неї вартість такої освіти. Діючий СК України передбачає такий обов`язок батька лише щодо своїх повнолітніх дітей ( ст.199 СК України ).

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 09.02.2014р. було зареєстровано шлюб із відповідачем. Після реєстрації шлюбу вони проживали у її батьків в с. Іллінці Снятинського району. Однак із самого початку сімейне життя не ладилось по тій причині, що відповідач ніде не працював та не бажав працювати, постійно влаштовував сварки та скандали. Все це призвело до того, що вони стали чужими людьми. Вважає, що справжньої сім'ї не створили, а укладений шлюб був помилкою. Відповідач проживав за її рахунок. Вважає, що примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище - "Буркевич". Позивачка та її представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просили позов задоволити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сімї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, то шлюб існує формально, а тому позов підставний і підлягає до задоволення. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2001 році вона одружилася із відповідачем. Від шлюбу у них народилося 5 дітей : донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не склалися, оскільки відповідач не приділяє уваги сім'ї, між ними немає взаєморозуміння, внаслідок чого у них склалися неприязні відносини, чоловік її ображає, принижує, виганяє з дітьми з дому. Подальше перебування їх з відповідачем у шлюбі є недоцільним, просить такий розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов не визнав, наполягав на збереженні шлюбу та пояснив, що вони весь час з позивачкою проживають разом, підтримують подружні відносини по даний час. Сварки в їх сім"ї виникають на грунті побутових проблем як у кожній іншій сім"ї Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається з доводів позивачки та свідоцтва про укладення шлюбу, сторони з 24.11.2001 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Новосілківською сільською радою Золочівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 7. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таких обставин для розірвання шлюбу в судовому засіданні не встановлено. Сторони спільно проживають по даний час та підтримують шлюбні стосунки, на що самі ж вказали в судовому засіданні, не заперечуючи останні і щодо наміру збереження сімейних стосунків. При цьому, жодної підстави для розірвання шлюбу, яка передбачена законом, позивачка не назвала. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що сімейне життя подружжя можливе, збереження сім'ї сторін не суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, а також моральним засадам суспільства, що виключає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою і просить встановити факт постійного проживання на території України, в тому числі станом на 13 листопада 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася [INFO] року в Кабардино-Балкарській Республіці. З 24.08.1991 року і по теперішній час вона проживає за адресою: [ADDRESS]. Факт її проживання на території України підтверджується довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, також цей факт можуть підтвердити свідки. Встановлення факту постійного проживання їй необхідно для отримання громадянства України. Заявник у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви і пояснила, що вона народилася 21.08.1991 року в Кабардино-Балкарській Республіці, у віці приблизно 2-3 роки вона приїхала до України і проживає до теперішнього часу. Встановлення факту постійного проживання їй необхідно для отримання громадянства України. Представник Біляївського районного відділу Головного Управління ДМС України в Одеській області Андреєва О.П. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу, який би підтверджував факт проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року народилася [PERSON], місцем народження є м. Нальчик Кабардино-Балкарської Республіки АССР, згідно свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно довідки Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 26.06.2014 року № 1987 [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що [PERSON] станом на 13 листопада 1991 року проживала на території України і не була громадянкою іншої держави, суду не надано, крім того [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знаходиться на території України приблизно з 2-3-річного віку, що виключає її проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання свого сина [PERSON] недієздатним і призначення її опікуном над ним. На обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що [PERSON] з 08.08.2007 року визнаний інвалідом ІІІ групи в звязку з психічним захворюванням. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. В судове засідання [PERSON] не з"явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області, як органу опіки і піклування, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у 2003 році отримав черепно-мозкому травму, після чого захворів на психічне захворювання, в зв'язку з чим йому була встановлена третя група інвалідності. З 26.08.2011 року по 10.10.2011 року він перебував на лікуванні в ХОПЛ №1 з діагнозом: шизотиповий розлад ускладнений органічним розладом особистості внаслідок черепно-мозкової травми. Дані обставини підтверджуються епікризом з карти стаціонарного хворого [PERSON] №5260 від 30.05.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В той же час, в ході судового розгляду заявницею не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зокрема, по справі була призначена судово-психіатрична експертиза [PERSON], яка не була проведена через те, що останній не був доставлений в ХОПЛ №1, а відсутність відповідного експертного дослідження [PERSON] перешкоджає вирішенню питання щодо його недієздатності. Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним, а тому заява не підлягає задоволенню. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що зареєструвала з відповідачем шлюб 03 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить суд розiрвати шлюб, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем, яке б грунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. У судове засідання позивач не з"явилася - подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Вивчивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позов пiдлягає до задоволення, так як сторони втратили почуття любовi i поваги через небажання розумiти один одного. При таких обставинах подальше збереження сiм"i неможливе, а тому шлюб слiд розiрвати. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружж я(ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно доч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України,- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що зареєструвала з відповідачем шлюб 11 березня 2005 року. \~\~ Від шлюбу мають п»ятеро неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розiрвати \~шлюб, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем, яке б грунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. У судове засідання \~позивачка не з"явилася подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, \~позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча \~про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд \~\~ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Вивчивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позов пiдлягає до задоволення, так як сторони втратили почуття \~любовi i поваги через небажання розумiти один одного. При таких обставинах подальше збереження сiм"i неможливе, а тому шлюб слiд \~розiрвати. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружж я(ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно доч.2\~ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України,- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що зареєструвала з відповідачем шлюб 11 травня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просить суд розiрвати шлюб, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем, яке б грунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. У судове засідання позивачка не з"явилася - подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Вивчивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позов пiдлягає до задоволення, так як сторони втратили почуття любовi i поваги через небажання розумiти один одного. При таких обставинах подальше збереження сiм"i неможливе, а тому шлюб слiд розiрвати. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружж я(ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно доч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України,- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що зареєструвала з відповідачем шлюб 20 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Просить суд розiрвати шлюб, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем яке б грунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. У судове засідання позивач не з"явилася - подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Вивчивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позов пiдлягає до задоволення, так як сторони втратили почуття любовi i поваги через небажання розумiти один одного. При таких обставинах подальше збереження сiм"i неможливе, а тому шлюб слiд розiрвати. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружж я(ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно доч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України,- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: dismissed