Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

16.11.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 02.12.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2021 року. 18.01.2021 року у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладене на 17.02.2021 року. 17.02.2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] судове засідання відкладене на 09.03.2021 року. 09.03.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, та призначено до судового розгляду по суті на 21 квітня 2021 року. 20.04.2021 року позивач надав суду уточнену позовну заяву та заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Інші учасники судового процесу у судове засідання не зявились. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з кредитним договором № 014/0054/81/73571 від 23.04.2007 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», надало [PERSON] кредит у сумі 49 490 дол. США, строком до 23.04.2027 року а строк користування 240 місяців, з 25.02.2008 року по 25.02.2028 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,25% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки визначені кредитним договором. Крім того з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23 квітня 2007 року було укладено Договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №1536, предметом якого є квартира загальною площею 60,9 кв.м., житловою 51 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Позивач вказує, що в ході проведення претензійно-позовної роботи по боржнику Банк стало відомо, що позичальник - [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим після його смерті відкрилась спадщина. В подальшому, банку стало відомо, що на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14.11.2011 року по справі №2-4062/11 право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] було визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за кожним на ј частину іпотечного майна, а саме: на квартиру, загальною площею 60,9 кв.м., житловою 51,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.05.2020 року позивачем було скеровано до Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса Претензію кредитора. 04.06.2020 року на адресу АТ «Райффайзен Банку Аваль» від Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса надійшло повідомлення, що претензія кредитора стосовно майна померлого [PERSON] була долучена до матеріалів спадкової справи. У зв`язку з нововиявленими обставинами та невиконанням умов Кредитного договору на адресу нових власників були направлені вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором. На теперішній час, на думку позивача, позичальник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем, а також не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє банку матеріальну шкоду погіршує матеріальний стан кредитора, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. За частиною першою та другою статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який 23 квітня 2007 року уклав з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір № 014/0054/81/73571, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 49 490 доларів США строком до 23 квітня 2027 року зі сплатою відсотків у розмірі 13,25% річних, а також комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Вказаний кредит мав повертатись на протязі всього строку кредиту рівними щомісячними платежами аж до 23 квітня 202 року7. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті була відкрита спадщина у Шостій Одеській державній нотаріальній конторі. 20 жовтня 2009 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» направило до Шостої Одеської державної нотаріальної контори претензію за місцем відкриття спадщини, в якій у порядку статті 1281 Цивільного кодексу України заявило про свої вимоги як кредитора [PERSON] у розмірі 45 363,9 доларів США заборгованості за кредитом та 576,14 доларів США заборгованості за відсотками (всього 45 940,04 доларів США) (а.с.72). При цьому, зазначена вище заборгованість за кредитом [PERSON] у розмірі 45 363,9 доларів США відповідає інформації наведеній Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» у своєму розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0054/81/73571 від 23 квітня 2007 року, що є додатком до позовної заяви та на яку посилається Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у своїй позовній заяві - у період з 16 жовтня 2009 року по 15 листопада 2009 року складала 45 363,9 доларів США. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Разом з тим, заперечуючи проти позову банку, відповідачі просили застосувати позовну давність. Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14053цс18). Судом установлено, що Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» починаючи з 20 жовтня 2009 року достеменно було відомо про факт смерті [PERSON] , відкриття спадщини та спадкування належного йому майна, у зв`язку з чим у вказану дату позивачем пред`явлено вимоги до спадкоємців. Виходячи з приписів частин першої та другої статті 1282 Цивільного кодексу України, строк, протягом якого спадкодавець мав виконати зобов`язання, не розповсюджується на спадкоємців, натомість спадкоємці зобов`язані виконати зобов`язання одноразовим платежем у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв`язку з цим, строком виконання зобов`язання спадкоємців із задоволення вимог кредитора спадкодавця є дата заявлення кредитором відповідної вимоги. Так, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» було обізнане про невиконання спадкоємцями [PERSON] вимоги щодо задоволення вимог товариства шляхом одноразового платежу починаючи з наступного дня після заявлення такої вимоги - з 21 жовтня 2009 року. Вирішуючи питання застосування строків позовної давності до позовних вимог банку, суд виходить з того, що з моменту направлення вимоги кредитора до нотаріальної контори - 20 жовтня 2009 року банком не вчинялися дії для з`ясування кола спадкоємців та повідомлення їх про наявність кредитної заборгованості, вимоги до іпотекодавців також не пред`являлися, у той же час з позовом до суду з вимогами до відповідачів як іпотекодавців банк звернувся у листопаді 2020 року, тобто поза межами загального строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, який сплив 21 жовтня 2012 року. Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин сплив позовної давності за вимогами, які виникли із кредитного договору № 014/0054/81/73571, мають наслідком сплив позовних вимог за іпотечним договором від 23 квітня 2007 року, яким було забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором № 014/0054/81/73571. Частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" від 18.12.2009 р. № 14, встановивши що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України», заява №377/02). Відтак, до позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у даній цивільній справі № 522/20216/20 підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed