Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві позивач вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.11.2014 року між ним та відповідачем розірвано шлюб та вирішено стяг7увати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.10.2014 року. Оскільки він не працює, виконавчою службою стягуються з нього аліменти в розмірі 1/3 частини виходячи з середнього заробітку по регіону. За станом здоров`я він не працює через травму колін. В даний час шукає роботу, яка буде сидячою, яка не буде потребувати фізичного навантаження на ноги. Вказує, що потребує оперативного втручання на коліна. Беручи до уваги, те, що рішенням суду визначено стягувати з нього як особи яка не працює 1/3 частину від усіх його заробітків, однак така частка повинна стягуватися на двох дітей згідно ст.183 СК України. Таким чином, враховуючи що з відповідачкою у них одна дитина, він не працює, хворіє, не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі, а тому просить суду зменшити розмір аліментів до ј частини від усіх заробітків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.19). 12.05.2020 року відповідачем спрямовано до суду відзив на позовну заяву, де відповідач зазначила, що з позовними вимогами не згідна, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказала, що посилання відповідача на те, що він має травму колін і не спроможний сплачувати аліменти які визначені рішенням суду не відповідають дійсності, оскільки медичні довідки позивачу видані в 2017 та 2018 році з яких не вбачається заборону фізичного навантаження на ноги, також немає жодних записів, що його хвороба є хронічною. « Синовіїт » - це одне з запальних захворювань, що вражають суглоб. Зустрічається «синовит» суглобів досить часто та лікується лікарськими препаратами та фізіотерапією, хірургічне втручання потрібне тільки в крайньому випадку. Вважає, що підстав для звернення до суду з позовом про зменшення аліментів, як передбачено законом, у позивача немає. Також, позивачем не вказано, яку суму стягує з нього виконавча служба і яка саме сума, дорівнює 1/3 частини середнього заробітку по регіону де він проживає. З часу ухвалення рішення до серпня 2018 року, позивач, [PERSON] щомісяця перераховував на її рахунок кошти в сумі 500 - 525 грн. (виписка по рахунку додається), а вже з жовтня 2018, почав платити 1 000 грн. Крім цього, вказала, що позивач у вихованні дитини участі не бере, свої батьківські обов`язки, як батько не виконує, жодної додаткової матеріальної допомоги у добровільному порядку ніколи не робить. Він весь час після розлучення проживає у Львові та йому не цікаво здоров`я та матеріальне становище доньки. Окрім цього, відповідно до Консультативного висновку №26740 окуліста, їх спільній доньці поставлено діагноз: змішаний астигматизм, амбліопія слабкого ступеню та рекомендовано оптична корекція аметропії - підбір на вуз. зіниці, комплексне плеоптичне лікування, спостереження офтальмолога. Вона потребує постійного нагляду у лікаря та постійне лікування, що також потребує додаткових витрат. Всі витрати на комунальні послуги, несе самостійно. Крім того, їх спільна донька, [PERSON] згідно довідки № 06-03/210 від 05.05.2020 року, навчається у 1-В класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ № 24 і для належного навчання потрібно купувати зошити, ручки, пенал, олівці та інші шкільні приладдя. Позивач жодні витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку, а завданням батьків, є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Загалом, витрати на утримання доньки, складають приблизно від 5000 грн. до 8000 грн. на місяць (в залежності від сезону) та включають в себе витрати на харчування дитини, витрати на одяг, лікування, шкільне та позашкільне виховання. Відповідачу дуже важко самостійно нести такі витрати. При визначенні розміру аліментів, Шевченківським районним судом, бралося до уваги, вік, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, доходи і її сімейний стан. Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні у позивача немає. Також, згідно інформаційної довідки №208026153 від 03.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у позивача [PERSON] у власності є декілька земельних ділянок, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та у спільній власності квартира у Львові. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Просили відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, враховуючи відзив відповідача в якому вона позов не визнала, прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.11.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці. Крім цього, вказаним рішенням стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 жовтня 2014 року (а.с.6-7). Як вбачається із копії трудової книжки позивача [PERSON] , останній не працює з 28.04.2015 року (а.с.11-14). Згідно висновків МРТ колінного суглобу правий від 29.07.2017 року установи благодійного фонду «Центр медичних інновацій», МРТ колінного суглобу лівий від 16.07.2018 року установи благодійного фонду «Центр медичних інновацій» - у [PERSON] синовііт хвороба Гоффа. Тендіноз власної зв`язки наколінника. Заключення: пошкодження надрив заднього рогу медіального меніска. Реактивний синовії. МР-ознаки пошкодження заднього рогу медіального меніску (І- ІІ ), розтягу передньої хрестоподібної зв`язки, ентезопатії власної зв`язки наколінника, помірно вираженого синовіїту (а.с.8-10). Згідно Інформаційної довідки №208026153 від 03.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу [PERSON] у власності є декілька земельних ділянок, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та у спільній власності квартира у Львові (а.с.54-60). Спільна донька сторін - [PERSON] , згідно довідки №06-03/210 від 05.05.2020 року, навчається у 1-В класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №24 ім.О.Кобилянської (а.с.62). Відповідно до Консультативного висновку окуліста №26740, спільній доньці сторін - [PERSON] поставлено діагноз: змішаний астигматизм, амбліопія слабкого ступеню та рекомендовано оптична корекція аметропії - підбір на вуз. зіниці, комплексне плеоптичне лікування, спостереження офтальмолога. Користується окулярами (а.с.65). Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).</p> Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В позові [PERSON] посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, змінився майновий стан в сторону погіршення, оскільки він не працює через травму колін, на підтвердження цього надає суду копію МРТ колінного суглобу правий від 29.07.2017 року установи благодійного фонду «Центр медичних інновацій», МРТ колінного суглобу лівий від 16.07.2018 року установи благодійного фонду «Центр медичних інновацій». Однак, з досліджених висновків МРТ не можливо зробити висновок, про те, що [PERSON] заборонені фізичні навантаження чи особливі умови для праці, а також такі висновки датуються ще 2017-2018 роками. Посилання позивача, на ті обставини, що він не працює, тобто не отримує доходи та не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд не бере до уваги, оскільки позивач не надав довідку про те, що він зареєстрований в центрі зайнятості, тому офіційного підтвердження про те, що не працює позивач не надав. Таким чином, суд враховує, що платник аліментів є фізично здоровою, працездатною особою, немає на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, а отже в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі та не перекладати тягар утримання дитини тільки на матір дитини. Інших належних та допустимих доказів про суттєве погіршення його матеріального стану або стану здоров`я після ухвалення попереднього рішення суду та з моменту стягнення аліментів на утримання доньки, позивач не надав, матеріальний, сімейний та стан здоров`я позивача та відповідача не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України (зокрема постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18), на думку суду не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Визначений рішенням суду від 25.11.2014 року розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають до задоволення за безпідставністю. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed