Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У листопаді 2017 [PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» (далі - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна (далі - третя особа) про визнання договорів припиненими. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №05-08-И/39, відповідно до якого позивач 1 отримав кредит у розмірі 59 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,5% річних та з кінцевим терміном повернення до 09 липня 2028 року. Додатковою угодою від 09.02.2009 року до кредитного договору були внесені зміни в частині строку дії кредитного договору, а саме визначено строк виконання зобов'язань до 09.07.2038 року. Розмір відсотків за користування кредитом не змінювався. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09.07.2008 року між позивачем 1 та відповідачем було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницької Інною Петрівною, за умовами якого позивачем 1 передано відповідачу в іпотеку житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачеві 1 на праві власності. Додатковою угодою від 09.02.2009 року до іпотечного договору були внесені зміни в частині строку дії кредитного договору, а саме визначено строк виконання зобов'язань до 09.07.2038 року. Інші умови іпотечного договору залишаються без змін. Позивачі вказують, що протягом більше року з моменту виконання останнього платежу за кредитним договором відповідач не звертався до позивача 1 з письмовими пропозиціями, щодо зміни умов договору та в односторонньому порядку їх змінив. Договір Іпотеки має похідний характер. Відповідачем в односторонньому порядку змінено умови основного зобов'язання, а отже порушено умови кредитного договору, який є основним зобов'язанням. Додатково до кредитного договору було укладено між [PERSON] договір поруки №05-08-П/39 від 10.07.2008 року, за умовами якого позивач 2 взяв на себе зобов'язання відповідати перед відповідачем у повному обсязі за своєчасне повне виконання позивачем 1 зобов'язань за кредитним договором №05-08-И/39 від 10.07.2008 року. Таким чином, додатковою угодою від 09.02.2009 року до кредитного договору та іпотечного договору були внесені зміни в частині строку дії кредитного договору, а саме визначено строк виконання зобов'язань 09.07.2038 року, а відсотки за користування кредитом залишились в попередньому розмірі, що як наслідок збільшує зобов'язання позивача 2 за договором поруки як у часі, так і в розмірі сплати за відсотками. Позивачі зазначають, що відповідачем також без письмового повідомлення поручителя та без письмових пропозицій щодо суттєвої зміни умов кредитного договору та договору поруки, без погодження подальших взаємовідносин задля досудового порядку вирішення питання про виконання кредитних зобов'язань, передано на реалізацію предмет іпотеки. Тому позивачі просили суд визнати кредитний договір №05-08-И/39 від 10.07.2008 року та договір іпотеки серії ВКМ № 955369 від 09.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., та зареєстрованим в реєстрі за №3202 припиненими; визнати договір поруки №05-08-П/39 від 10.07.2008 року, укладений між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] припиненим. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що в момент підписання Кредитного договору позивачем 1 прийнято пропозицію відповідача, а отже дотримано норм матеріального права та Закону України «Про захист прав споживачів» щодо інформування щодо умов кредитування. Твердження позивача 1 про недодержання умов законодавства при укладенні Кредитного договору є необґрунтованими. Окрім того, з позовної заяви незрозуміло, з які саме норми законодавства порушено відповідачем. Також, повідомлено суду про те, що відповідач не мав наміру звернути стягнення на предмет іпотеки та не набував права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Окрім цього, представник відповідача просив суд застосувати до вимог позовної заяви про визнання договорів припиненими строки позовної давності у відповідності до ст. 267 ЦПК України. У відповіді на відзив представник позивача 1 [PERSON] вказує на те, що умови строку повернення кредитних коштів були збільшені, а саме з 10 липня 2009 року змінено не тільки ануїтетний платіж з 518 доларів США на 454 доларів США, а й збільшено строк дії договору з 2028 року до 2038 року. Таким чином, збільшено і додаткові платежі. В кредитному договорі або додатку до нього необхідно надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, як передбачено правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредитку, проте такі дані відсутні в договорі кредиту та додатку до нього. Окрім цього, позивач вважає умови кредитного договору несправедливими, оскільки встановлює жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. У судовому засіданні представник позивача 1 [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, окрім цього зазначила, що додатковими угодами до Кредитного договору та Іпотечного договору від 09.02.2009 року у поручителя збільшився обсяг зобов»язань, оскільки строк погашення кредитних коштів збільшився без її згоди. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні з посиланням на їх необґрунтованість та безпідставність. Окрім того, просив застосувати вимоги позовної давності. Позивач 2 в судове засідання не з»явилася, проте про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суд надіслала заяву, в якій зазначила, що не має можливості бути присутньою в судових засіданнях, а тому просить розглядати справу у її відсутності, при цьому вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 1-3 ст. 211 ЦПК України). Ухвалою суду від 22.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено дану справу до розгляду в судовому засіданні. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. За умовами ст.196 ЦПК України для виконання завдань підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 07.02.2018 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та провести підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 07.02.2018 року відкладено підготовче засідання у даній цивільній справі. Прокольною ухвалою суду від 21.06.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк "Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 05-08-И/39 (далі - Кредитний договір), згідно якого Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси у розмірі 59 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 8,5 процентів річних (п. 2.1. Кредитного договору). Згідно п. 2.3. зазначеного Кредитного договору, кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35,4 кв.м, житловою прощею - 17,8 кв.м. Як передбачено п. 3.2. Кредитного договору, позичальник зобов»язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 09.07.2028 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов»язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах в складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 518,42 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Зазначений розмір ануїтетного платежу може бути змінений за згодою сторін. Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору, цей договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їхньої першої частини) та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань. Додатковою угодою № 1 до Кредитного договору № 05-08-И/39 від 10.07.2008 року (далі - Додаткова угода №1), що укладена 09.02.2009 року, п. 3.2. Кредитного договору викладено в наступній редакції: «Позичальник зобов»язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 09.07.2038 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов»язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах в складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 454,94 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Зазначений розмір ануїтетного платежу може бути змінений за згодою сторін». Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 640-642 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, викопала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія с прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. При цьому, позивачами не надано доказів належного виконання зобов»язання за умовами п. 7.2. Кредитного договору. Окрім цього позивачами не вказано та судом не встановлено підстав для припинення договору у відповідності до ЦК України, а тому, позовні вимоги в частині визнання кредитного договору від 10.07.2008 року припиненим задоволенню не підлягають. Також, 09.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк "Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., відповідно до якого, на умовах, передбачених цим Договором, іпотекодавець передає в заставу (іпотеку) іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з однієї жилої кімнати, має загальну площу 35,4 кв.м. і жилу площу 17,8 кв.м. (п. 1 Договору іпотеки). Відповідно до п. 4 Договору іпотеки, зазначена у п. 1 цього Договору квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 05-08-И/39 від 10 липня 2008 року на суму 59 000,00 доларів США строком до 09.07.2028 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 8,5% річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодуванням збитків, завданих про строчкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами кредитного договору процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов»язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду до цього договору. П. 17 Іпотечного договору визначено, що цей договір набуває чинності після його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем своїх зобов»язань за Кредитним договором. Сторони обумовлюють накладення заборони відчуження на предмет іпотеки. Додатковим договором до Іпотечного договору від 10.07.2008 року, що укладений 09.02.2009 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. п. 4 Іпотечного договору викладено в наступній редакції: «Зазначена у п. 1 цього Договору квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 05-08-И/39 від 10 липня 2008 року на суму 59 000,00 доларів США строком до 09.07.2038 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 8,5% річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодуванням збитків, завданих про строчкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами кредитного договору процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов»язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду до цього договору». Таким чином, додатковою угодою №1 та Додатковим договором збільшено строк виконання зобов»язання - до 09.07.2038 року. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 ЦК України). Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом (ч. 1 ст. 577 ЦК України). Право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 593 ЦК України). При цьому, позивачем не надано доказів існування зазначених обставин як підстав для визнання договору іпотеки припиненим, наслідком чого є відмова в позові в цій частині. Також, 10.07.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] і [PERSON] укладено Договір поруки №05-08-П/39 (далі - Договір поруки), відповідно до якого, поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язань за Кредитним договором № 05-08-И/39 від 10 липня 2008 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит в розмірі 59 000,00 доларів США, зі сплатою 8,5% річних (п.1.1. Договору поруки). П. 1.3. Договору поруки передбачено, що поручитель свідчить, що він ознайомлений з Кредитним договором та погоджується з його умовами. Відповідно до п. 4.4. Договору поруки, внесення змін і доповнень у Кредитний договір, внаслідок яких збільшується відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. Як передбачено п.п. 5.1., 5.2., 6.2. Договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Отже, умовами кредитного договору передбачена можливість зміни розміру ануїтентного платежу за згодою сторін, окрім цього, в договорі поруки зазначено, що поручитель ознайомлений з кредитним договором та погоджується з його умовами. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається із укладених договорів, між позивачами та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договорів, в тому числі щодо можливого розміру ануїтетного платежу, про що свідчать підписи обох сторін у договорі. Як зазначено вище, то додатковою угодою № 1 зменшено ануїтентний платіж та змінено графік погашення заборгованості із продовженням строку дії кредитного договору на 10 років. Саме на вказану обставину посилається позивач як на підставу визнання договору поруки припиненим. Зі збільшенням строку дії кредитного договору не вбачається збільшення строку відповідальності поручителя, оскільки жодних розрахунків цьому позивачем не надано. Приймаючи рішення у цій частині, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так під час проведення підготовчого засідання, яке проводилось за участі позивача, останнім не заявлялись клопотання щодо витребування, забезпечення доказів. Позивач повідомив про відсутність додаткових доказів, зазначив, що докази долучено до матеріалів справи. Таким чином, надаючи оцінку наданим доказам з відсутності розрахунків позивача, з яких вбачається про збільшення обсягу його відповідальності, позовні вимоги в частині припинення поруки задоволенню не підлягають. Як на підставу припинення Кредитного договору позивач посилається на те, що у кредитному договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, а також те, що умови його є несправедливими, на що вказані обставини не підлягають дослідженню з огляду на предмет спору про визнання договорів припиненими. Норми Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови правління Національного Банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» не можуть слугувати як підстава визнання кредитного договору припиненим. Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України , у разі істотної зміни обставин, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін. Відповідно до частини 2 договір може бути розірваний за рішенням суду у разі недосягнення згоди сторін. Позивачі мають можливість скористався правом добровільного вирішення питання щодо розірвання або зміни договору, як це передбачено ч. 1 ст. 652 ЦК України, при цьому, на дату звернення до суду з позовом, він не звертався до відповідача з заявою чи пропозицією щодо внесення змін до кредитного договору, а в порушення вимог ст.652 ЦК України одразу звернувся до суду. Тому, права позивачів ні при укладенні договорів, ні в процесі подальшої їх дії та доповнень, жодним чином не були порушені. На підставі повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи суд дійшов висновку, про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки, умови договорів не суперечать вимогам чинного законодавства України, також позивачами не наведено та не доведено підстав визнання договорів припиненими, а їх твердження про те, що відповідач в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору шляхом передачі на реалізацію предмета іпотеки не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, а отже цей факт не доведено позивачами. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За таких обставин, з огляду на відсутність обов»язку суду щодо збирання доказів, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки судом відмовляється у задоволенні позову по суті. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed