Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на будинок [ADDRESS] Однак, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, позивач не має змоги оформити право власності на свою частку будинку, оскільки свідоцтво про право власності на вказаний будинок видане після смерті спадкодавця [PERSON]. У зв'язку з цим просить суд визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування після смерті батька. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача сільський голова Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області - Яковенко Н.В. в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про місце, день та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вікторівка Миронівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 2 серпня 1997 року, виданим Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області /а.с. 10/. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. За правилами частини першої ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. Відповідно до частини першої ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першою ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. Позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті батька, в установлений законом строк звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у в одержанні свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок їй було відмовлено у зв'язку із тим, що свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок було видане після смерті спадкодавця [PERSON] /а.с.67/. На час відкриття спадщини - 01.08.1997 правовідносини, щодо прийняття спадщини регулювалися нормами ЦК УРСР в ред 1963 року. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року (діючого на момент виникнення права на спадщину) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»роз'яснено те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Той факт, що позивач являється дочкою померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.05.1957 року, виданим Фролівською сільською радою Старченківсього району Київської області за актовим записом №10 та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 20.09.1980 року, виданим Вікторівською сільською радою Миронівського району Київської області за актовим записом №4 /а.с. 14/. Крім позивача, заяву про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] подала мати позивача [PERSON] /а.с. 68/. Будинок, щодо якого виник спір був набутий спадкодавцем під час шлюбу. Таким чином, частка позивача у спадковому майні становить ? частину житлового будинку [ADDRESS] частка її матері [PERSON] становить ?. Проте [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 23.08.2013 виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Миронівького району Київської області /а.с. 50/. Як вбачається із заповіту, складеного 31 липня 2008 року в с. Вікторівка Миронівського району Київської області та посвідченого секретарем сільської ради Яковенко Н.В., [PERSON] заповіла житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку по [ADDRESS] заповідала своєму онуку [PERSON], решту свого майн заповідала дочці - позивачу у справі - [PERSON] /а.с. 51/. [PERSON] згідно заяви про прийняття спадщини №113 від 14.02.2014 року спадщину прийняв /а.с. 56/. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 20а (згідно довідки №02-33/611 від 09.11.2015, виданої виконкомом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області правильним вважати будинок [ADDRESS] був побудований у 1968 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі /а.с. 17, 18/. Згідно вищезазначеної довідки №02-33/611 від 09.11.2015, виданої виконкомом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області згідно погосподарської книги №2 будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 10.02.1998 року Вікторівською сільською радою /а.с. 17/. Державна реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент винекнення такого права власності. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Зідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1) - «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, свідоцтво про право власності на жилий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] було видано 10.02.1998 року, тобто після його смерті [INFO] /а.с. 15/. Запис померлого [PERSON] в книзі погосподарського обліку підтверджує факт належності будинку під номером [ADDRESS] саме йому. Даним будинком померлий користувався та володів на праві власності. Після смерті [PERSON] право на належний йому житловий будинок по [ADDRESS] набули в порядку спадкування за законом його дочка [PERSON] (право на ? частку житлового будинку) та його дружина [PERSON] (право на ? житлового будинку). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved