Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що відповідно до договору № 021000000006120 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску від 15.05.2008 року та додаткової угоди № 1 до договору від 15.05.2008 року ПАТ «Брокбізнесбанк» (на момент укладення договору - Акціонерний банк „БРОКБІЗНЕСБАНК"), надав [PERSON] грошові кошти у сумі 18 000,00 грн., на строк з 16.05.2008 року по 15.05.2010 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 30 % річних на споживчі цілі. Згідно п. 6 додаткової угоди Відповідач зобов'язався сплачувати Банку проценти за. користування кредитом щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Згідно п. 7 додаткової угоди Відповідач зобов'язався сплачувати Банку рівними частинами суму основного боргу за кредитом не пізніше 15 числа кожного місяця згідно з графіком, наведеним в цьому пункті. У порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором та додатковою угодою не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором та додаткової угоди до договору Відповідач станом на 23.01.2014 року має заборгованість 25 205,76 грн., з яких: -16 499,13 грн. - сума непогашеного кредиту; - 8 706,63 грн. - сума непогашених (прострочених) відсотків. Тому прохає стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за договором. Представники позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримали, прохали їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на наступні обставини. Підставою для звернення до суду ПАТ «Брокбізнесбанк», як вбачається з позовної заяви, являється те, що отримавши кошти в сумі 18 000 гр. строком на два роки, з 16.05.2008 року по 15.05.2010 року, зі сплатою за користування кредитом відсотками в розмірі 30 % річних на споживчі цілі. Позивач зазначає, що сума непогашеного кредиту складає 16 499 гр. 13 коп., сума непогашених /прострочених/ відсотків становить 8706 гр. 63 коп. Зазначили, що як стало відомо після пред'явлення позовних вимог позивачем, дійсно [PERSON] підписала заяву на отримання споживчого кредиту, заяву-анкету позичальника, договір № 021000000006120 від 15.05.2008 року про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску, Додаткову угоду № 1 від 15.05.2008 до даного договору з АБ «Брокбізнесбанк» на прохання [PERSON] Питанням оформлення кредиту, необхідної документації займався безпосередньо [PERSON] Її співмешканець [PERSON] перебував у дружніх стосунках з [PERSON] На їх прохання вона не читаючи наданої для підпису документації, поставила підписи власноруч, чим завірила дані документи, що було підставою на оформлення на її ім'я кредитного договору. Грошових коштів в АБ «Брокбізнесбанк» ніколи не отримувала, не уповноважувала будь-яких осіб на отримання коштів у позивача, надану позивачем квитанцію про отримання грошових коштів від 04.06.2008 року у сумі 18000 грн. 00 коп. не підписувала, на квитанції проставлений не її підпис. Всі кошти та платіжну картку отримав [PERSON] Договір з банком є неукладеним через не передачу кредитних коштів [PERSON] На підтвердження даних обставин посилаються на матеріали кримінальної справи № 1-387/10 по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ст. 358 ч. 2 та ч. 3 КК України, яка розглядалась Ковпаківським районним судом міста Суми в 2010 році та постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 17.06.2010 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ст.ст. 358 ч. 2, ч. 3 КК України та кримінальна справа відносно нього закрита, в зв'язку з застосуванням до нього Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Просили відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог. Заслухавши представників позивача, відповідачку, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.05.2008 року [PERSON] підписала з ПАТ «Брокбізнесбанк» (на момент підписання договору - Акціонерний банк „БРОКБІЗНЕСБАНК") договір № 021000000006120 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску та Додаткову угоду № 1 від 15.05.2008 до даного договору (а.с.3-4). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем станом на 12.05.2014 року заборгованість по даному кредиту складає 25215,76 грн. з яких: 16499,13 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 8706,63 - заборгованість за процентами (а.с.35). Відповідачка [PERSON] не здійснювала платежів на користь банківської установи - позивача за договором та додаткової угоди № 1 до договору від 15.05.2008 року. Як вбачається з постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 17.06.2010 року в кримінальній справі № 1-387/10 по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ст. 358 ч. 2 та ч. 3 КК України [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ст.ст. 358 ч. 2, ч. 3 КК України та кримінальна справа відносно нього закрита, в зв'язку з застосуванням до нього Закону України від 12.12.2008 року «Про амністію». Судом встановлено, що враховуючи те, що у [PERSON] в СФ ПАТ «Брокбізнесбанк» було вже оформлено два споживчі кредити він вирішив звернутись до свого приятеля [PERSON], його співмешканки [PERSON], з якою теж знаходився в приятельських відносинах та інших осіб з проханням, щоб останні оформили на себе споживчі кредити в СФ ПАТ «Брокбізнесбанк», а за усною домовленістю [PERSON] брав на себе зобов'язання виплачувати кредитну заборгованість в встановлений законом термін. Оскільки за усною домовленістю з [PERSON], [PERSON] питанням оформленням кредиту повинен був займатись [PERSON], то усі необхідні документи подавав він особисто, також [PERSON] безпосередньо займався питанням оформленням необхідної документації, а саме заяви на отримання споживчого кредиту та анкети позичальника. Так, вищезазначені громадяни, будучі в дружніх стосунках не читаючи наданої їм для підпису документації, поставили свої підписи власноруч, чим завірили зазначені документи, і надали законної підстави на оформлення на їх ім'я кредитних договорів в установленому законом порядку. При цьому ніхто з вищезазначених осіб не знали і не могли знати про те, що [PERSON] для досягнення своєї злочинної мети надасть до СФ ПАТ «Брокбізнесбанк» підроблені довідки про доходи в тому числі і [PERSON] Таким. Чином, використовуючи підроблені довідки про доходи, в тому числі і [PERSON], [PERSON] шляхом подачі їх до банківської установи СФ ПАТ «Брокбізнесбанк» отримав кредитні грошові кошти на загальну суму 223810,00 грн. Стаття 202 ЦК України визначає поняття правочину: «правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків». Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відтак є правочином. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1051 ЦК України договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом зазначеного договору. Саме підписання сторонами тексту договору без передання грошей або речей не породжує у майбутнього обов'язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. За приписами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи зі змісту ст. ст. 214 -215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом. Всупереч вищезазначеним вимогам ЦПК України, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог. Представниками позивача в судовому засіданні не доведено про належне виконання умов договору № 021000000006120 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску від 15.05.2008 року, додаткової угоди № 1 до договору від 15.05.2008 року та надання грошових коштів (кредиту) відповідачці [PERSON] у розмірах та на умовах, встановлених договором, в зв'язку з чим вищезазначений договір є неукладеним та у відповідачки [PERSON] відсутній обов'язок сплати коштів у розмірах та на умовах, зазначених у даному договорі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed