Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] згідно договору за № б/н від 26.09.2012 року отримав кредитну картку з встановленим початковим лімітом 900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] року [PERSON] помер, а тому в зв'язку з тим, що позичальник не виконав своїх обов'язків за вищезазначеним кредитним договором, позивач просить стягнути з спадкоємця [PERSON] заборгованість в сумі 8717 грн. 96 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направивши заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позовної заяви на підставі викладених у відзиві пояснень. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.09.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 26.09.2012 року є анкета-заява [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до даної заяви відповідач ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, про що свідчить його підпис в даній заяві. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Я зазначає позивач в позовній заяві станом на [INFO] року заборгованість складає 8717,96 гривень (а.с. 31-32). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 37, 43). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті1216,1218 ЦК). При цьому слід враховувати, що згідно зіст. 1282 ЦКспадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 06.10.2017 року позивачем було направлено лист - претензію до відповідача, у відповідності до якої позивач просив сплатити заборгованість за договором б/н від 26.09.2012 року у сумі 8717,96 грн., однак жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, відповідачем вчинено не було (а.с. 37). При цьому, позивачем не надано доказів наявності спадкового майна і його вартості. Позивачем не заявлено клопотання про витребування у нотаріальної контори копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], який помер [INFO] року, тобто позивач не реалізував надане йому право заявити таке клопотання та не надав інших доказів. Посилання позивача на те, що відповідачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем спростовуються наданими відповідачем доказами. Так, відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 24.02.2015 року [PERSON], [INFO] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим в [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили. Отже, як вбачається з матеріалів справи [PERSON], який помер [INFO] року не проживав разом із відповідачкою [PERSON], а тому підстав вважати, що вона прийняла після нього зобов'язання щодо відшкодування його боргів відсутні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed