Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд до нього та 1/2 частки земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Бориса Гмирі 8, від 06.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що восени 2008 року познайомилась з раніше їй не знайомою [PERSON], яка разом із своїм чоловіком - [PERSON] та сином - [PERSON] приїхали в м. Суми із с. Саї, Л-Долинського району, де підшукували собі роботу та квартиру для проживання. [PERSON] попросилась до позивача на тимчасове проживання разом із членами своєї сім»ї, в якості квартирантів. Давши згоду, позивач і відповідач із своєю сімєю, почали проживати разом в належному позивачу на праві власності домоволодінні, вони домовились, що в якості оплати за проживання [PERSON] та члени її сім»ї будуть допомагати [PERSON] по господарству та зроблять необхідний поточний ремонт будинку та його облаштування. Дізнавшись згодом, що позивач страждає на душевну хворобу - розлад особистості внаслідок епілепсії, [PERSON] вмовила позивача на випадок смерті скласти заповіт на належне позивачу домоволодіння та на присадибну земельну ділянку на ім»я [PERSON] 16.09.2008 року такий заповіт був складений і посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] За цим заповітом все своє майно, що буде позивачу належати на день її смерті, вона заповіла [PERSON] Але, через деякий час, [PERSON] разом із своїм сином та чоловіком, після того як вони зробили обумовлений між ними при їх заселенні поточний ремонт та часткове облаштування будинку, вирішили зробити відчуження належного позивачу майна на свою користь ще при житті [PERSON] З цією метою, 06.09.2013 року, [PERSON] запропонувала [PERSON] піти разом з нею та її сином до нотаріуса, як позивач зрозуміла з її слів, нібито для переоформлення заповіту. І вони разом поїхали до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] Але, замість переоформлення заповіту, в нотаріальній конторі 6.09.13., за ініціативою [PERSON] позивачем було підписано два договори. Перший договір - спадковий договір між позивачем та [PERSON], за яким [PERSON] заповіла йому стати власником 1\\2 частини домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами та 1\\2 частини земельної ділянки, розташовані по вул. Б.Гмирі, 8 , м. Суми. На час звернення з позовом до суду, у зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх обов»язків по даному договору, спадковий договір, рішенням Ковпкаківського райсуду м. Суми від 15.09.15р., розірваний.Другий договір, це договір купівлі - продажу майна, за яким позивач продала [PERSON] іншу 1/2 частку домоволодіння по вул. Б.Гмирі, 8 разом з відповідної часткою надвірних будівель і споруд та 1/2 частку присадибної земельної ділянки до даного домоволодіння. За цим договором [PERSON] нібито сплатила позивачу 57859,50 грн. в якості оплати за 1/2 частину домоволодіння і 28785,50 грн. в якості оплати за1/2 частину присадибної земельної ділянки, а позивач в свою чергу передала їй у власність зазначені частки належних їй домоволодіння, надвірних будівель і споруд та присадибної земельної ділянки. Однак ніяких грошових коштів від [PERSON] позивач не отримувала, у зв»язку з чим відповідно ніяку 1/2 частину домоволодіння та 1/2 частину земельної ділянки їй не передавала, тому позивач просить визнати вищевказаний договір купівлі-продажу не дійсним. У судовому засіданні позивач доводи і вимоги позовної заяви\~ підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, та просить їх задовольнити. Позивач пояснила, що дійснов нотаріальній конторі , із-за пропонованих нотаріусом чотири зразка договору , вона сама вибрала договір купівлі-продажу майна, та погодилась на укладення договору купівлі-продажу, однак ніяких коштів, зазначених в договорі, вона не отримувала. Також зазначила, що саме відповідач просилась до неї мешкати разом із сімєю в якості квартирантів на що позивач і погодилась.В якості сплати за проживання відповідач сплачувала комунальні послуги, готувала, прибирала та робила поточний ремонт. Проживши разом період часу, з 2008 року по 2013 рік, [PERSON] умовляла [PERSON] укласти договори,оскільки відповідач знала, що позивач хворіє , то шляхом обману було укладено було договір одразу після приступу епілепсії у позивача. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що договір є недісним, тому що підставою для дійсності договору купівлі- продажу є те, що одна сторона передає у власність та корисування іншій стороні майно, а інша сторона передає кошти за це майно. Оскільки позивач не отримала зазначені у договорі кошти, то вона і не передавала у власність відповідачу ні частку будинку, ні частку земельної діяльності. Також при розгляді попередніх справ відповідач сама зазначала, що гроші дійсно не передавала, оскільки зазначені кошти вже були витрачені на ремонт. Представник відповідача та відповідач позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просять відмовити в задоволенні\~ позову. Відповідач [PERSON] пояснила , що ініціатива щодо укладання договору купівлі-продажу 1/2 часток будинку та земельної ділянки , розташованих за адресою : м. Суми , вул. Гмирі,8 , вийшла від позивача на що вона , тобто , відповідач погодилась. Перед укладанням договору купівлі -продажу майна, перебуваючи в будинку №8, вона передала позивачу гроші за придбане майно. Представник відповідача пояснила, що [PERSON] була знайома з [PERSON] ще з літа 2007 року, коли вони разом працювали дошкільному закладі «Білосніжка» за адресою м. Суми, вул. Л. Українки, 2/1. В даному у закладі [PERSON] працювала підсобним робітником на кухні, а [PERSON] -двірником. На той час сім'я [PERSON] вже знімала помешкання в м. Суми. Про стан здоров'я [PERSON], а саме про її хворобу на епілепсію, [PERSON] дізналася ще коли вони разом працювали. [PERSON] бачила її приступи на роботі. Коли [PERSON] допомагала піднятися [PERSON], то бачила що через декілька хвилин після приступу вона відчувала себе нормальною людиною, тобто все розуміла. Через деякий час [PERSON] та [PERSON] подружилися і остання розповідала відповідачці, що вона мешкає одна в будинку, що у неї не має близьких родичів, їй самій сумно та боязливо.Потім [PERSON] запропонувала [PERSON] переїхати до неї, щоб разом жити.Згодом [PERSON], разом з чоловіком та сином переїхали до будинку [PERSON] , та оселилися в кімнатах, які запропонувала їм сама позивач по справі, а саме 1-4, пл. 6,7 кв.м. та 1-3, пл. 17,1 кв.м. Сама ж позивачка забажала оселитися в кімнаті 1-7, пл. 5,8 кв.м. За час спільного мешкання [PERSON] готувала їжу, прала одяг та виконувала всю роботу по дому. Саме [PERSON] сплачувала за свій рахунок, комунальні послуги.У липні 2012 року, за власний рахунок, [PERSON] уклала договір підряду № 1472 з "Сумиобленерго» на виконання електромонтажних робіт зовнішнього електропостачання та сплатила зі своїх коштів спочатку авансовий кошторис в розмірі 200 гривень, а потім після виконання робіт, - 1592 гривні 34 копійки. У 2012р. [PERSON] зробила оновлення огорожі, встановила ворота. В серпні 2012 року [PERSON] замовила технічну документацію на підведення до будинку водопроводу, за що сплатила 136,30 грн.. Потім вона придбала та замовила встановлення лічильників на водопровід спірного будинку 02 вересня 2013 року [PERSON] закупила будівельні матеріали для заміни шиферу на дах будинку на загальну суму 2371 гривня 20 копійок. Роботи по ремонту даху виконували чоловік та син [PERSON] .В цей час чоловік та син [PERSON] їздили на заробітки за кордон, щоб заробити на придбання у власність нерухомості в м. Суми. Коли [PERSON] про наміри придбати своє житло розповіла [PERSON],та засмутилася і попросила, щоб вони її не кидали , оскільки для неї однієї цей будинок завеликий, то 1/2 частину будинку вона запропонувала продати [PERSON]Д ., на що та погодилась. Документи на продаж частки будинку і земельної ділянки збирала [PERSON], вона навіть брала довідку з психіатричного диспансеру про те, що вона розуміє та керує своїми діями в повній мірі, віддає їм звіт, а тому має можливість укладати угоди. 06 вересня 2013 року, вранці, [PERSON] попросила [PERSON], щоб кошти за частину будинку та земельної ділянки, вона віддала їй вдома. [PERSON] погодилась і віддала [PERSON] кошти в розмірі 86645 грн. , які [PERSON] перерахувала та віднесла їх до своєї кімнати. Між [PERSON] та [PERSON] була домовленість, що 1/2 часку будинку відповідач купує, а на другу частку - [PERSON] укладає спадковий договір з сином відповідача. Всі угоди були укладені суто за ініціативою позивачки по справі. Перед укладанням договорів, нотаріус довго спілкувалася з позивачем і остання запевняла її в тому, що вона розуміє все, що робить. Після тривалої розмови [PERSON] з нотаріусом, останнім було зазначено в договорі: «Попередньо ознайомлені нотаріусом із приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно ...». Тобто, на час укладання договорів [PERSON] в повній мірі розуміла всі свої дії і укладала договори за своєю волею і для настання правових наслідків. В п. 2.2. договору купівлі-продажу від 06 вересня 2013 p., чітко засвідчено, що: «Своїм підписом під цим договором я, Продавець, підтверджую факт повного розрахунку і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру». Після укладення договору [PERSON], придбала собі декілька речей, які їй були потрібні, а решту коштів вона поклала на збереження в банк, про що відомо відповідачу зі слів позивача. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. [PERSON] вже неодноразово зверталася до суду з різними підставами про визнання договору недійсним, але позови залишала без розгляду, оскільки на ті доводи, що вона посилається, не має жодних підтверджень. Так, по справі № 592/12548/13-ц була призначена судово-психіатрична експертиза, згідно висновків якої було чітко встановлено, що хоча [PERSON] виявляла ознаки розладу особливості та поведінки внаслідок епілепсії з легким зниженням пам'яті, помірним зниженням інтелекту, помірними змінами особливості по епітипу, але могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Наявне психічне захворювання суттєво не впливало на сприйняття подій [PERSON] 06.09.2013р. при укладенні договорів. Отримавши такі висновки експертизи, [PERSON] подала заяву про залишення її позовної заяви без розгляду, оскільки всі надії у неї були на те, що експертиза визнає її такою, що не могла усвідомлювати значення своїх дій. 22 травня 2014р. Ковпаківським районним судом м. Суми було постановлено ухвалу про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними, 3-я особа: приватний нотаріус СМНО [PERSON] До того ж, в судовому засіданні по справі № 592/12548/13-ц, оглядалася амбулаторна карта хворої [PERSON] та допитувався в якості свідка її лікар, який пояснив, що у серпні 2013р. [PERSON] приходила до нього, щоб отримати довідку для нотаріуса відносно того, що її психічний стан відповідае стану здоров"я , при якому воня здатна самостійно укладати нотаріальні договори. Лікарем була видана така довідка [PERSON] з відміткою про її видачу в амбулаторній картці позивачки. Також лікар пояснив, що з серпня до листопада 2013р. [PERSON] до лікаря не зверталася навіть в профілактичних цілях, тому її погіршення здоров'я в цей час не відбувалося і вона взагалі була свідома та така, що мала можливість розуміти все, що з нею відбувається, могла керувати своїми діями та віддавати їм звіт. При таких обставинах, посилання [PERSON] в даному позові на те, що при укладанні договору купівлі-продажу були порушені п.п. 2, 3 та 5 ст. 203 ЦК України є недоречними, оскільки на час укладання договору [PERSON] бажала укласти з [PERSON] саме договір купівлі-продажу і це волевиявлення було вільним, відповідало її внутрішній волі, оскільки вона сама готувалася до укладання договору заздалегідь шляхом отримання для нотаріуса довідки із Сумського обласного психоневрологічного диспансеру.Всі ці позови виникають зараз в суді тільки з тієї причини, що у позивача з'явилися чи то дальні родичі, чи то давні знайомі, які бажають, щоб домоволодіння [PERSON] переоформила на них, а вони будуть за нею доглядати. Тому [PERSON] і подає до суду нові позови, щоб всяким чином розірвати договір з [PERSON], а гроші від продажу залишити собі. [PERSON] бажала продати, а [PERSON] придбати 1/2 частку домоволодіння та земельної ділянки для проживання своєї сім'ї. Для цього була визначена вартість спірного нерухомого майна і відповідач сплатила її в повному обсязі, що підтверджується умовами договору купівлі-продажу (п. 2.2.). Договір купівлі-продажу як будинку, так і земельної ділянки був офіційно зареєстрований, про що виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.09.2013р., де вже [PERSON] зазначена як співвласник 1/2 частини житлового будинку і земельної ділянки, які розташовані за адресою м. Суми, вул. Б.Гмирі, 8. [PERSON] була зареєстрована в спірному будинку, вона мала там своє нерухоме майно та речі особистого користування. 22.02.2015р. [PERSON], як співвласниця домоволодіння, уклала договір страхування нерухомого майна, що також характеризує її дії такими, що договір укладався для настання правових наслідків. Під час пожежі, 10.10.2015р., спірний будинок згорів і за страховим договором страхові платежі, на рівні, тобто по 7500 гривень, отримали обидва співвласника - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами, наданими страховою компанією та відповідними платіжними дорученнями. Цими діями, сама [PERSON] підтвердила, що договір купівлі-продажу був укладений нею для настання реальних наслідків, що призвело до того, що вона діями визнала [PERSON], співвласником домоволодіння № 8 по вул. Б.Гмирі в м. Суми.Таким чином, позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки необгрунтований та такий, що не базується на конкретних доказах, а лише на припущеннях, що є недопустимим в порядку ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Свідок, [PERSON], сестра відповідача, пояснила, що [PERSON] придбала частку будинку та земельної ділянки за пропозицією позивача, обставини передачі грошей за придбане майно їй не відомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справ, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності не житло та державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належав житловий будинок і земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул.. Веретенівська, 8 (а.с.5,6) Згідно договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд до нього та 1/2 частки земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Бориса Гмирі 8, від 06.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] Ю, [PERSON] продала та отримала від відповідача 86645 грн., а [PERSON] купилазазначену частину ділянки та будинку(а.с.4). Згідно акту про пожежу від 10.10.2015 року, в результаті пожежі був знищений житловий будинок за адресою : м.Суми, вул. Б. Гмирі 8 (а.с. 32) Відповідно до акту про пожежу від 22.05.2016 року, в результаті повторної пожежі було знищено господарські споруди, три шафи, будівельні матеріали. (а.с. 187) Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди саме в результаті\~ неправомірних дій відповідачів . Відповідно до ч1 ст. 215 ЦК України, однією з підстав недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог п. 5 ст. 203 ЦК України. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 6.11.09. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до статей 229 - 233 ЦК ( 435-15 ) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Отже, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження недотримання вимог ст. 203 ЦК України під час укладання договору або наявності обману, помилки, насильства або зловмисної домовленості, суд вважає, що у задоволенні позову слід\~ відмовити.

Outcome: dismissed