Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати дійсним договір міни транспортними засобами, укладений 28 вересня 2009 року між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на транспортний засіб причеп SAMRO SR 334, 1996 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип т/з н/причіп бортовий -Е, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 15 листопада 2007 року ВРЕР №1 ГУМВС України Харків, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видане тим же ВРЕР 15.11.2007 року з 28 вересня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28 вересня 2009 року він з відповідачем домовилися про обмін транспортними засобами (н/причепами), дійшовши згоди з усіх суттєвих умов договору міни, згідно яких позивач передав у власність [PERSON] причеп марки SREM TRAILOR, 1990 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER],тип т/з, н/причеп, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 30.01.2002 року Дергачівським МРЕВ при УДАІ УМВСУ в Харківській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ([NUMBER]), видане тим же МРЕВ 30.01.2002 року, останній, в свою чергу, передав у власність позивачу засіб причеп SAMRO SR 334, 1996 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], тип т/з н/причіп бортовий -Е, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 15 листопада 2007 року ВРЕР №1 ГУМВС України Харків, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видане тим же ВРЕР 15.11.2007 року. Обмін вказаними транспортними засобами був оформлений шляхом обміну довіреностями, які передбачають право, в тому числі, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування причепом, визначаючи на власний розсуд ціну, отримувати гроші та інше, при цьому гроші за транспортні засоби сторони один одному не передавали. Таким чином, з дня підписання довіреності, позивач став власником спірного транспортного засобу, однак реалізувати права за довіреністю він не має можливості, оскільки відповідач, не оспорюючи сам факт обміну транспортними засобами, відмовляється оформити договір міни відповідно до закону. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище, а також зазначив, що Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом або заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту довіреності від 28 вересня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №4497, причеп SAMRO, моделі SR 334, випуску1996 року, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип ТЗ н/причіп бортовий -Е, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 15 листопада 2007 року ВРЕР №1 ГУМВС України Харків, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого тим же ВРЕР 15.11.2007 року. Вищевказаною довіреністю відповідач уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом, в тому числі було надано право представляти його інтереси в органах нотаріату, відповідних органах ДАІ або в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, визначати на власний розсуд місце стоянки причепа, зняти з реєстраційного обліку або поставити на облік, якщо в тому буде потреба, представляти його інтереси у відповідних страхових компаніях з усіх питань,що стосуються страхування транспортного засобу та отримання страхових сум, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, в тому разі, заяви про те, що причеп є його особистою власністю та про його сімейний стан, дублікат реєстраційних документів в разі їх втрати, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування причепом, передбачені чинним законодавством, визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, укладати договори про відшкодування цивільної шкоди, завданої у процесі виконання цієї довіреності, одержувати належні йому за результатами згаданих угод грошові суми, сплачувати транспортні податки та виконувати всі юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Того ж числа, [PERSON], який діяв від імені [PERSON], видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] аналогічними правами щодо експлуатації та розпорядження належним [PERSON] причепом SREM TRAILOR, 1990 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER],тип т/з, н/причеп, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 30.01.2002 року Дергачівським МРЕВ при УДАІ УМВСУ в Харківській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ([NUMBER]), видане тим же МРЕВ 30.01.2002 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за №4495. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1, 3,5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, повинні вчиняти у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, вартість спірного автомобіля складає 37855,61 гривень (повідомлення ТФ «Автолюбитель» від 01 лютого 2013 року), що значно перевищує суму, вказану в ч. 3 ст. 208 ЦК України. Згідно ч. 3,4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На території України встановлена єдина процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів(далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, яка передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338. Вказаний порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Відповідно до п. 4 зазначених Правил, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно п. 8 зазначених Правил, правомірність придбаного транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема договором та іншими, посвідченими в установленому порядку, документами, що встановлюють право власності на транспортний засіб. Судом встановлено, що визначена вказаним Порядком процедура державної реєстрації (перереєстрації) спірного транспортного засобу сторонами у справі не дотримана, спірний транспортний засіб не був знятий з обліку в органах ДАІ та на теперішній час залишається бути зареєстрованим за [PERSON] Крім того, в установленому порядку договір міни транспортними засобами між сторонами по справі не укладався. При цьому суд вважає посилання позивача [PERSON] на надану відповідачем довіреність на право експлуатування та розпорядження спірним транспортним засобом, як на підставу набуття права власності на нього, безпідставними та такими, що суперечать вищезазначеним вимогам законодавства України, оскільки видача таких довіреностей не тягне за собою настання правових наслідків у вигляді переходу права власності на транспортні засоби до уповноваженої цією довіреністю особи. Видача довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення відповідного договору у відповідності до діючого законодавства, не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 ЦК України та 640 ЦК України пов'язуються з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав і обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1,2,4 ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем не надано суду беззаперечних, належних та недопустимих доказів, які б мали свідчити про намір сторін укласти між собою договір міни транспортних засобів, в тому числі передбачених ч.1 ст. 218 ЦК України. Доводи позивача про те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку оформити належним чином відповідний договір міни не підтверджуються жодними доказами. Довіреності на транспортні засоби, видані сторонами один одному, не свідчать про намір обмінятися ними, видача такої довіреності не можна вважати договором міни. Дані, які б свідчили про те, що одна зі сторін вчинила дію, а друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, як це вказано у ч. 2 ст. 218 ЦК України, також відсутні. Позивач та його представник не навели суду законних підстав, з яких відповідач може бути позбавлений права власності на своє майно всупереч своєї волі. Крім того, як вбачається із вищезазначеної довіреності від 28 вересня 2009 року, [PERSON], уповноважуючи [PERSON] на експлуатування та розпорядження спірним причепом, діяв від імені [PERSON], і саме останньому належить вказаний причеп на праві власності. Таким чином, позивач придбав вказаний причеп також на підставі довіреності, виданої [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №186 від 25 квітня 2009 року, а тому не набув на нього права власності на законних підставах, у зв'язку з чим не мав права розпорядження вказаним майном. Таким чином, враховуючи, що сторонами установлений законодавством порядок відчуження транспортних засобів дотриманий не був, доказів укладення належного договору із фіксацією його істотних умов, зняття спірного транспортного засобу з реєстрації та подання позивачем документів для його перереєстрації в ході судового розгляду позивачем не надано, а також ту обставину, що довіреність не є правочином, згідно з яким відбувається перехід права власності, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed