Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] 17.07.2014 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що на протязі 3 років вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та 16.12.2006 року шлюб між ними було розірвано. Повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо їхнього сина, так як він не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з ним, не відвідує його, не займається його вихованням, не виявляє жодного інтересу до його особистого життя, внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, жодних коштів на його утримання не надає та не цікавиться його успіхами і досягненнями. Зауважила, що після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем та її переїзду на іншу квартиру з дитиною, а саме з 2004 року по сьогоднішній день відповідач жодного разу не відвідував свого сина, не спілкувався з ним і не займався його вихованням, не піклувався про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а вихованням дитини займається лише позивач. Вказала, що рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 11.11.2010 року відповідач зобовязано до сплати аліментів на утримання дитини, проте він не виконує зазначеного рішення суду, так як взагалі не сплачує аліменти. Просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. При цьому, представник позивача попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.14), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову суду не представив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не представив, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд дійшов наступного. Згідно ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, даний спір за загальним правилом підсудності згідно відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку міце проживання відповідача (а.с.14) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], щодо якого позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, що визначає повноваження [PERSON] на звернення із даним позовом. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5) шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 19.12.2006 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1590. Суд не приймає до уваги додані до позову копії наступних документів, за непредставленням яких в завчасно в оригіналі суд позбавлений можливості засвідчити їх автентичність: акту від 18.06.2014 року (а.с.6), яким підписами громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] застережено, що позивач [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS], вихованням малолітнього [PERSON] займається лише його матір [PERSON], батька [PERSON] з 2004 року жодного разу не бачили навіть близько біля будинку, де проживає дитина, вихованням дитини він не займається, так як не відвідує її за місцем проживання, не допомагає у побуті, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток та не цікавиться його життям; характеристики Загальносвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 Вінницької міської ради від 17.06.2014 року (а.с.8) із посиланням на обставини ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON]; рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 11.11.2010 року (а.с.9) та довідки відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Київі від 18.03.2014 року №855/15 (а.с.10), згідно яких відповідно присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2010 року і до досягнення ним повноліття, та за матеріалами виконавчого провадження, відомості щодо сплати відповідачем аліментів на утримання сина в період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року у виконавчому провадженні відсутні; При цьому суд додатково виходить з того, що вказаний акт від 18.06.2014 року не містить посилань щодо вчинення відповідних висновків комісією з числа вказаних осіб, натомість акт не затверджений керівником відповідної житлово-експлуатаційної організації; викладені узазначеній характеристиці від 17.06.2014 року відомості щодо батьків не відповідають безпосередньому призначенню документа, оскільки не визначають характеризуючих даних безпосередньо неповнолітнього учня, стосовно якого її видано; судове зобов'язання щодо сплати аліментів саме по собі не визначає обставин ухилення батька від надання утримання неповнолітньому синові, оскільки не виключає підстав вирішення такого спору з причин неузгодженості сторонами безпосереднього розміру такого утримання, що серед іншого вирішується судом, натомість обставини умисного ухилення платника від сплати присуджених аліментів передбачають наслідком притягнення неплатника до кримінальної відповідальності, відомостей щодо чого суду не надано; інформація про відсутність відомостей із сплати відповідачем аліментів має обмежено незначний період визначення даної обставини, що на подібний строк передує часу звернення з даним позовом до суду, та не має фактичного обчислення розміру заборгованості для об'єктивної оцінки даної обставини наразі; позивачем суду не представлено доказів щодо примусового зобов'язання відповідача в судовому порядку до участі у додаткових витратах, які законом окрім сплати аліментів виокремлено на потреби лікування чи розвитку здібностей дитини, що не становить належного підтвердження заявленого обгрунтування ухилення відповідача від вказаних батьківських обов'язків. Також суду не підтверджено жодної з наведених позивачем обставин показаннями свідків чи інших осіб, які беруть участь у справі, про забезпечення такого допиту певних осіб позивачем взагалі не заявлялось. Не надано суду ніяких відомостей про здійснення повноважними службами органів державної влади та органів місцевого самоврядування попереднього врегулювання та запобігання заявленим порушенням оспорюваних прав, судове забезпечення про витребування правового висновку органу опіки та піклування стосовно доцільності позбавлення відповідача батьківських прав позивачем, за клопотанням представника якого вирішено питання такого забезпечення, належно не використано, поважних причини ненадання вказаного доказу не повідомлено. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у порушення зазначених норм закону позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості висновку щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, оскільки обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків без відповідної аргументації та належного підтвердження суд визнає особистим припущенням позивача, виключно на підставі яких позов не може бути задоволений, а тому підлягає відхиленню у повному обсязі. Пропорційно відхиленої частини позовних вимог не підлягає присудженню позивачу сплачена нею в розмірі 243,60 грн. (а.с.1) сума судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed