Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 09 вересня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено два договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: Поліс № АС/5962480, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «DAF», реєстраційний номер [NUMBER] та Поліс № АС/5962479, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є напівпричеп «Schmitz», реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії вказаних договорів з 10 вересня 2013 року по 09 версеня 2014 року. 19 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «DAF» з напівпричепом, під керуванням відповідача та автомобіля «Nissan Note», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні даної ДТП. 03 березня 2014 року до позивача звернувся потерпілий [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов договору страхування позивач 10 липня 2014 року здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 14111,94 грн. Посилаючись на те, що відповідач письмово не повідомив про страховий випадок у передбачений ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), позивач просить стягнути на його користь з відповідача в порядку регресу на підставі статей 33, 38 Закону № 1961-ІV виплачене страхове відшкодування в сумі 14111,94 грн та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутності його представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено два договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: Поліс № АС/5962480, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «DAF», реєстраційний номер [NUMBER] та Поліс № АС/5962479, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є напівпричеп «Schmitz», реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії вказаних договорів з 10 вересня 2013 року по 09 версеня 2014 року, франшиза - 510 грн. 19 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «DAF» з напівпричепом, під керуванням відповідача та автомобіля «Nissan Note», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року відповідача визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. 03 березня 2014 року до позивача звернувся потерпілий [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення № 4682 від 10 липня 2014 року, позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14111,94 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Статтею 38 Закону № 1961-ІV встановлено випадки, коли страховик має право подати регресний позов. Зокрема, пп. «г» п.38.1.1 ст. 38 цього Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо письмового повідомлення страховика про настання ДТП, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у Постанові від 12 лютого 2014 року по справі № 6-1цс14, яка є обов'язковою в силу положень ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-ІV, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону № 1961-ІV право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved