Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 5815 грн. та 2500 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 15 лютого 2011 року в м. Києві по вул. Лугова, 12 з вини відповідача [PERSON], пошкоджено належний позивачу автомобіль «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 5815 грн. (вартість відновлення пошкодженого автомобіля). Вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року, якою його визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу, та постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2500 грн., заподіяну внаслідок ДТП. Позовні вимоги в цій частині обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження автомобіля внаслідок ДТП вона деякий час була позбавлена можливості використовувати автомобіль за потребою, що призвело до душевних хвилювань, оскільки для ремонту автомобіля необхідний час і кошти. Також пошкодження автомобіля призвело до життєвих незручностей, оскільки позивач має дитину, яку необхідно відвозити до дитячого садочка. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.75). Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів належності їй автомобіля на праві власності, згідно схеми ДТП перелік видимих пошкоджень транспортного засобу «Шевроле» містить лише «потертість фаркопу», акт виконаних робіт не є належним доказом по справі, оскільки не має відношення до ДТП, яка сталася, вимога щодо стягнення моральної шкоди є неадекватною реальним обставинам справи, оскільки не зрозуміло, чому позивач не могла користуватись своїм транспортним засобом через потертість фаркопу. Крім того, відповідач свою вину у вчиненні ДТП не визнав, жодних постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності не отримував та не був повідомлений про розгляд апеляційної скарги Апеляційним судом м. Києва. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа ТДВ «Альянс Україна» свого представника в судове засідання не направила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки представника не повідомила, заперечень на позовну заяву до суду не надіслала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 лютого 2011 року в м. Києві по вул. Луговій, 12 сталася ДТП за участю автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], належного позивачу, яким керував [PERSON], та автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача, якого постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року, зміненою постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року, визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Належність автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] позивачу [PERSON] станом на дату скоєння ДТП підтверджується даними протоколу серії АР1№ 215387 від 15 лютого 2011 року, складеного щодо [PERSON], та схеми ДТП. Відповідно до ст. 1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно відповіді МТСБУ від 05 червня 2014 року та ТДВ «Альянс-Україна» №Н-499/08 від 05.08.2014 року автомобіль «Шевроле», державний номер [NUMBER], є забезпеченим транспортним засобом за Полісом № ВС779181 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії полісу з 11.06.2010 року по 10.06.2011 року. До страхової компанії ТДВ «Альянс-Україна» ніхто з учасників вищезазначеної ДТП, яка мала місце 15 лютого 2011 року, з повідомленням про ДТП не звертався, страхове відшкодування [PERSON] не сплачувалось. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 33.1.4. Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Отже положення Закону містять обов'язок учасників ДТП повідомити страховика про факт скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Доказів звернення до страхової компанії з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування позивачем не надано, поважних причин неможливості звернення до страхової компанії не наведено. Тобто, позивач не скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування. Згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Проте суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у розмірі 5815 грн., зазначеної у акті виконаних робіт № 35 від 18 жовтня 2011 року, складеному СПД [PERSON], згідно якого на автомобілі «Шевроле», державний номер [NUMBER], виконано заміну заднього бамперу на новий, оскільки відсутні докази того, що здійснення вказаного в акті переліку робіт було необхідним саме для усунення пошкоджень транспортного засобу позивача, отриманих внаслідок вищезазначеної ДТП. Зокрема, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], наведений у схемі ДТП, містить лише запис «потертість фаркопу», у зв'язку з чим є недоведеною необхідність заміни заднього бамперу автомобіля. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості матеріального збитку в розмірі 5815 грн. задоволенню не підлягають. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна (п.3 ч.2 вказаної статті). Відповідно до ст.22 Закону якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано суду доказів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті ДТП, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачеві і витрати пов'язані зі сплатою судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed