Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У березні 2017 року Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з [PERSON] на їх користь надміру виплачені кошти у розмірі 19\~818\~грн. 71 коп. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 31 жовтня 2014 року по 6 січня 2017 року перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради як внутрішньо переміщена особа відповідно до закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно із заявами [PERSON] від 12 травня 2015 року, 17\~листопада 2015 року та 10 травня 2016 року, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, [PERSON] призначено адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на сімю у складі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 1 січня 2014 року по 31 березня 2016 року, встановлено випадки відрахування дітей із загальноосвітніх навчальних закладів м. Черкаси у звязку з виїздом за кордон та до покинутого місця постійного проживання (населені пункти, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції). Зокрема, було встановлено, що згідно із наказом директора [PERSON] ступенів № 6 від 2 червня 2015 року № 60, у звязку зі зміною місця проживання (переїзд до м. Донецьк) відраховано з числа учнів школи ученицю 2-А класу - [PERSON], а також ученицю 6-Б класу - [PERSON], про що відповідач не повідомила управління. Неповідомлення [PERSON] про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, призвело до зайвого нарахування та виплати грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету за періоди з 1\~липня 2015 року по 3 листопада 2015 року, з 17 листопада 2015 року по 29 квітня 2016 року та з 10 травня 2016 року по 30 червня 2016 року на загальну суму 19\~818 грн. 71 коп. Відповідача було повідомлено про необхідність повернення безпідставно набутої грошової допомоги листом від 5 липня 2016 року №\~3330/28-1/01- 11/05, однак на даний час кошти не повернуто. З огляду на те, що останнім відомим місцем перебування відповідача [PERSON] є пров. Медичний 12/2 у м.Черкаси, де вона проживала як тимчасово переміщена особа, справа підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України. У судовому засіданні представник Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за останньою відомою суду адресою свого перебування. Представник третьої особи Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області [PERSON] позов підтримав. Оскільки позивачем у судовому засіданні було заявлено про те, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд відповідно до ст.\~225 ЦПК України постановив ухвалу, яку внесено до журналу судового засідання, про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Статтею 4 цього Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених\~статтею 12\~цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені\~в статті 1\~цього Закону, на момент їх виникнення. Судом установлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 31\~жовтня 2014 року на адресу Управління соціального захисту населення Соснівського району м.Черкаси, її було взято на облік як внутрішньо переміщену особу з району проведення антитерористичної операції м.Донецька (вул.\~Наукова, 42) із складом сім'ї: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON] (а.с. 30). У заяві про взяття на облік [PERSON] зазначила адресу проживання: [INFO] (Медичний) 12, кв. 2. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.\~Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 6 Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована\~ територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. На підставі заяв [PERSON] від 12 травня 2015 року, 17 листопада 2015\~року, 10 травня 2016 року, їй було призначено щомісячну адресну допомогу на проживання на дітей з 4 листопада 2014 року по 3 травня 2015 року, з 4 травня 2015\~року по 3 листопада 2015 року, з 17 листопада 2015 року по 29 квітня 2016, з 10 травня 2016 року по 29 жовтня 2016 року. Судом також встановлено, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 січня 2014 року по 31 березня 2016 року, виявлено випадки відрахування дітей із загальноосвітніх навчальних закладів м. Черкаси у звязку з виїздом за кордон та до покинутого місця постійного проживання (населені пункти, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції). Зокрема, згідно із наказом директора [PERSON] ступенів № 6 від 2\~червня 2015 року № 60, у звязку зі зміною місця проживання (переїзд до м.\~Донецька) відраховано з числа учнів школи ученицю 2-А класу [PERSON] та ученицю 6-Б класу [PERSON] (а.с. 6). Після вибуття у червні 2015 року дітей із школи у м.Черкаси на навчання до м.Донецька, [PERSON] продовжувала отримувати допомогу на дітей на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Пунктом 11 Порядку визначено, що уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Пунктом 12 Порядку визначено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Оскільки уповноваженим органом у червні 2016 року було виявлено вибуття дітей [PERSON] до м.Донецька, то розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 22 червня 2016 року виплату адресної допомоги [PERSON] припинено з 1\~липня 2016 року (а.с. 5), що відповідає вимогам Порядку. Листом від 23 червня 2016 року [PERSON] було повідомлено про необхідність повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги (а.с. 31), однак кошти не було повернуто. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону внутрішньо переміщена особа зобовязана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. З огляду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на час отримання [PERSON] довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи (жовтень 2014 року) вона подала завідомо неправдиві відомості для отримання такої довідки, то підстави для стягнення з неї грошових коштів за п.\~4 ч. 2 ст. 9 Закону відсутні. Посилання позивача на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону - безпідставні, оскільки наслідки неповідомлення уповноваженого органу про повернення внутрішньо переміщеної особи до покинутого постійного місця проживання у цьому Законі не визначені, а обовязку повернути грошові кошти, отримані після цього у вигляді грошової допомоги, цим Законом не встановлено. Не можна погодитись із доводами позивача про те, що вказані кошти підлягають стягненню з відповідача відповідно до п. 11 Порядку, оскільки п.\~11\~Порядку суперечить положенням статті 1215 ЦК України, які мають вищу юридичну силу. Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2)\~витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)\~заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2)\~інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215\~ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Указані положення ЦК України та правова позиція ВСУ дають підстави для висновку про те, що для стягнення з особи грошових коштів у вигляді допомоги чи інших грошових сум, наданих особі як засіб до існування, необхідно встановити сукупність (одночасну наявність) таких обставин: 1)\~добровільність виплати таких коштів уповноваженим органом; 2)\~наявність рахункової помилки з боку такого органу; 3) недобросовісність з боку набувача таких коштів. Оскільки судом у цій справі не встановлено наявність рахункової помилки з боку органу, який виплачував допомогу відповідачу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, і таких доказів позивачем не надано, то суд робить висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача таких коштів за ст.\~ст.\~1212, 1215 ЦК України. Вказане також відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в ухвалі від 1\~червня 2016 року (справа № 750/8439/15-ц). Таким чином, за змістом Порядку, наслідком встановлення зміни обставин, які стали підставою для нарахування відповідачу такої допомоги є припинення надання такої допомоги з наступного місяця після виявлення такої зміни обставин, що й було зроблено позивачем з 1 липня 2016 року. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed