Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

04 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області про визнання погодженою межі між суміжними земельними ділянками, визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжних землекористувачів. 11 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області про визнання погодженою межі між суміжними земельними ділянками, визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжних землекористувачів. Ухвалою суду від 25 листопада 2014 року в якості відповідача залучений [PERSON], позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] були залишені без розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 09 листопада 2010 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка раніше була передана в користування для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та не була приватизована. У відповідності до ст..ст. 116 ЗК України, 118 ЗК України, вона має право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві власності житловий будинок. Позивач зазначила, що Новомосковською міською радою Дніпропетровської області й був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, нею, у відповідності до угоди з ТОВ «Геополіс», замовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч.1,2 ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка, крім іншого включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Позивач зазначив, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] межує з земельними ділянками: по [ADDRESS] та [ADDRESS]. Як вбачається з акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передачі на зберігання межових знаків, виготовленого ТОВ «Геополіс» 26 вересня 2011 року, межа між земельними ділянками № 60 та № 62 по [ADDRESS] була погоджена із власником (користувачем) земельної ділянки № 62 [PERSON] Вищезазначений акт не підписаний (тобто, не погоджені межі земельної ділянки) з власником суміжної земельної ділянки [ADDRESS] - [PERSON]. Відповідач [PERSON] з невідомих причин протягом тривалого часу відмовляється підписувати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки, чим перешкоджає виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перешкоджає їй реалізувати своє право на приватизацію зазначеної ділянки. Позивач зазначила в заяві, що у відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -визнати погодженою межу між земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться в її користуванні та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться у власності [PERSON] у відповідності до викопіювання із збірного кадастрового плану, яке є додатком до акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки № 60 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі на зберігання межових знаків, виготовленого ТОВ «Геополіс»; -визнати за нею, [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] без згоди суміжного землекористувача - [PERSON], якому на праві власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим. судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного. Судом встановлено, що на позивачу [PERSON] праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого [INFO], виданим 09 листопада 2010 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Меньшиковою К.О. Згідно до вищенаведеного свідоцтва про право на спадщину, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 745 кв.м. держфонду. Встановлено, що власником суміжної земельної ділянки [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ДП, виданим 13 травня 1998 року Новомосковською міською радою Дніпропетровської області, земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га. У відповідності до ст. 116 ЗК України, 1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; На підставі ст. 118 ЗК України 1. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. 2. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. 7. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. 8. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 9. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. (Частина дев'ята статті 118 в редакції Закону N 1626-IV від 18.03.2004) Згідно до ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Судом встановлено, що позивачем замовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], виконавцем робіт є ТОВ «Геополіс». У відповідності до ч.1,2 ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка, крім іншого включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. З наданого позивачем акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передачі на зберігання межових знаків, виготовленого ТОВ «Геополіс» 26 вересня 2011 року, межа між земельними ділянками № 60 та № 62 по [ADDRESS] була погоджена із власником (користувачем) земельної ділянки № 62 [PERSON], акт не підписаний з власником суміжної земельної ділянки [ADDRESS] - [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], яку має намір отримати у власність позивач [PERSON]., не погоджені із відповідачем [PERSON], як суміжним землекористувачем. У відповідності до ст. 165 ЦК України, 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст. 16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначалося вище, позивач, на обґрунтування своїх вимог посилався на норми ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Суд приходить до переконання, що права позивача не були порушені, з наступного. Законодавством України покладений принцип добровільності вчинення дій суб'єктом земельних правовідносин, тому, суд приходить до переконання, що суміжний землекористувач має право як погодити межі земельної ділянки, так і заперечувати проти погодження. Не підписувати акти, інші документи. Законодавством України не покладений обов'язок землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок, в зв'язку з чим, суд не може зобов'язати землекористувача надати згоду на погодження у примусовому порядку, Відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача (позивача) для останнього може мати негативні наслідки, однак не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами та як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Суд приходить до переконання, що оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача у справі відбулось у формі відмови, то таке "погодження" повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку. В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed