Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі та вони є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON], які проживають з нею. Вихованням та утриманням дітей після розірвання шлюбу займається вона. Відповідач з 2009 року ухиляється від утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, аліментів не сплачує, з дітьми не спілкується. За час навчання [PERSON] та отримання дошкільної освіти [PERSON] відповідач жодного разу в школі та дитячому садочку не з'являвся, навчанням та вихованням дітей не цікавився. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. У зв'язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов'язків, відповідно до пункту другого частини першої статті 164 СК України, просить позбавити його батьківських прав. Позивачка у судовому засідання позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що з 2009 року по 2012 роки відповідач кілька разів передавав їй грошові кошти на дітей. Тривалий час він не намагався з дітьми зустрітись. У 2010 році один раз забирав старшу дочку, а у 2011 році один раз телефонував, щоб домовитись про зустріч, однак [PERSON] відмовилась з ним зустрічатись. В червні 2015 року відповідач намагався поспілкуватися з [PERSON], однак вона відмовилася з ним їхати. Вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який разом з нею займається вихованням дітей і вони називають його батьком. З відповідачем у неї склалися неприязні відносини. Він їй погрожував та шантажував. З приводу несплати відповідачем аліментів, починаючи з 2012 року вона нікуди не зверталася. Аліменти, які відповідач після пред'явлення позову почав надсилати, вона не отримує. Підтвердила, що на розгляді у органі опіки та піклування - виконкомі Бердичівської міської ради перебуває заява [PERSON] щодо його участі у вихованні дітей. Ця заява подана після звернення нею з позовом до суду. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що після розірвання шлюбу він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям, купував речі. Дітей не забирав, оскільки йому їх не дозволяли забирати. Позивачка цьому перешкоджала, на дзвінки не відповідала. Крім того, дітей проти нього налаштовують, як позивачка, так і її рідні. Коли старша дочка одна, з нею можна спілкуватися, як тільки з'являються дорослі - дитина закривається. Його з позивачкою відносини вкрай неприязні. З тим, щоб не травмувати психіку дітей, та не провокувати конфліктів, він вирішив, щоб діти подорослішали і тоді з ними зустрічатись. Після подачі позивачкою позову, він звернувся до органу опіки та піклування - виконкому Бердичівської міської ради із заявою щодо його участі у вихованні дітей. Зараз він перераховує аліменти на дітей поштовим переказом, які позивачка не отримує. Підтвердив, що [PERSON] його як батька не знає, оскільки вона ще була зовсім маленькою, як вони з позивачкою розлучилися. Ствердив, що любить дітей. Він тривалий час працював у Києві та приїжджав лише на вихідні, а гроші передавала його дружина. У червні 2015 року, коли діти були в смт Гришківці він приїхав до дітей, поспілкувався з [PERSON], запитав, що їй потрібно, запропонував їй поїхати погуляти, однак вона відмовилася через те, що мати не дозволяє. У липні 2015 року на день народження [PERSON] привіз їй телефон, однак через вплив її прабаби [PERSON] дитина відмовилася від подарунку. Представник відповідача [PERSON] не визнаючи позов, пояснила, що відповідач добровільно надавав позивачці грошові кошти на дітей через свою дружину [PERSON]. Він не відвідував школу та дитячий садок, оскільки працював у м. Києві та приїжджав лише у вихідні. Позивачка та її бабуся - [PERSON] чинять перешкоди щодо участі батька у вихованні дочок. Через конфлікти з позивачкою та на лаштуванням проти нього дітей відповідач вирішив, щоб діти підросли. Відповідач любить своїх дітей та бажає брати участь у їх вихованні. Він звернувся із відповідною заявою до органу опіки та піклування, однак через розгляд даної справи у суді питання участі батька у виховання відтерміновано до вирішення його заяви. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради підтримав висновок від 15 липня 2015 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 ЦПК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 листопада 2009 року ( а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 7,8). Діти проживають з позивачкою ( а.с. 12), яка з 01 серпня 2014 року перебуває в шлюбі з [PERSON] ( а.с. 180). На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківської обов'язків позивачка надала довідки з Дошкільного навчального закладу ( ясла-садок) комбінованого типу № 16, відповідно до якої, батько [PERSON], яка з 17 вересня 2013 року відвідувала вказаний дошкільний заклад жодного разу не цікавився вихованням дочки, не приводив та не забирав дівчинку з дитячого садочка ( а.с .9). Відповідно до довідки Бердичівського міського ліцею № 15 батько [PERSON] за період навчання не відвідував ліцей, не займається вихованням та навчанням своєї доньки (а.с.11). Відповідно до довідки ВДВС Бердичівського МРУЮ за період з 03 травня 2012 по 17 квітня 2015 року [PERSON] аліменти не сплачувались ( а.с. 13). Позивачкою також надано довідки про хвороби очей [PERSON] (а.с. 35-40). Свідок [PERSON], дружина батька позивачки, суду показала, що коли [PERSON] було 6 років відповідач один раз приїжджав до дітей. Більше вона не знає про випадки зустрічей [PERSON] зі своїми дочками. Їй відомо, що в червні 2015 року, коли [PERSON] приїхав у смт Гришківці, де діти перебували у бабусі, [PERSON] не захотіла з ним їхати. [PERSON] характеризує як нестриманого та агресивного. Свідок [PERSON], сусідка та подруга позивачки, суду показала, що їй відомо, що з 2012 по 2015 року [PERSON] до дітей не з'являвся, грошових коштів не передавав. Теперішнього чоловіка [PERSON] діти називають батьком. Свідок [PERSON], чоловік позивачки, суду показав, що з 2011 року він проживає з позивачкою, за цей період відповідач до дітей не з'являвся, не телефонував до них, грошових коштів не передавав. Вихованням дітей займається він з позивачкою. Діти називають його батьком. [PERSON] не бажає зустрічатися з [PERSON], [PERSON] взагалі не знає його як батька. Свідок [PERSON], бабуся позивачки, суду показала, що відповідач не намагався бачитися з дітьми до 2015 року, не надавав коштів на їх утримання. [PERSON] має проблеми з зором, однак батько не приймав участі у витратах на її лікування. Вона характеризує [PERSON] як жорстоку людину, оскільки він застосовував суворі методи виховання до [PERSON], також він погрожував [PERSON]. Не вважає його батьком дітей, оскільки дітей фактично виховує теперішній чоловік [PERSON] - [PERSON]. Свідок [PERSON], вчитель молодших класів, суду показала, що вона до четвертого класу навчала [PERSON], а тепер у першому класі навчається молодша дочка позивачки [PERSON]. Батька дітей вона ніколи не бачила. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на той факт, що він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям, передаючи кошти та наявні перешкоди щодо участі його у вихованні дітей. Відповідно до довідки Виховного навчального закладу комбінованого типу № 16 від 11.06.2015 [PERSON], батько [PERSON], яка з травня 2008 по травень 2011 відвідувала садочок за цей час цікавився вихованням доньки. Він влаштовував дитину до дитсадка ( а.с .69). Згідно довідки ВДВС Бердичівського МРУЮ за період з 03 травня 2012 по 08 липня 2015 року [PERSON] 11 червня 2015 року сплачено 500 гривень аліментів, 08 липня 2015 року - 700 гривень ( а.с. 34). З копії квитанцій від 18 серпня 2015 року та 05 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] перераховано на користь [PERSON] по 500 гривень аліментів ( а.с. 78) Свідок [PERSON], співмешканка відповідача, суду показала, що з 2009 року проживає з відповідачем. Вони виховують спільну дочку. З 2010 року до травня 2012 року вона щомісячно передавала [PERSON] грошові кошти на дітей у сумах не менше 700 гривень. Був період, коли [PERSON] забирав старшу дочку, або із садочку, або від під'їзду дому. Вони спільно їздили в парк або на ринок, де дитині купували одяг. Також вона чула розмови між [PERSON] та [PERSON] про дітей, про школу та садочок. Взимку 2014 року [PERSON] телефонував до [PERSON] та домовився про зустріч з [PERSON], однак на наступний ранок [PERSON] передумала. З 2012 року зустрічей з дітьми не було оскільки мати дітей не давала згоди на такі зустрічі. Зі слів [PERSON] вона знає, що [PERSON] провокує конфлікти і це відбувається при дітях. Діти часто перебувають у їх прабабусі, яка також постійно влаштовує сварки. Останній рік [PERSON] не працює. До того працював у м. Києві охоронником. Відповідача характеризує як доброго та люблячого батька, він не агресивний. Свідок [PERSON], товариш [PERSON], суду показав, що вони з [PERSON] разом працювали у м. Києві і той казав, що потрібно передати кошти [PERSON]. Після розлучення [PERSON] з [PERSON] він кілька разів передавав [PERSON] грошові кошти. Це було у 2010 році. Йому відомо, що відносини [PERSON] та [PERSON] напружені. Допитана у якості свідка представник відповідача [PERSON] суду показала, що знайома з [PERSON] кілька років. Приблизно два роки тому, зі слів [PERSON], їй відомо, що [PERSON] відмовила йому у спілкуванні з дітьми. [PERSON] сказав, що не хоче тиснути на дітей та бажає відтермінувати час зустрічей з дітьми, щоб не травмувати психіку дітей та на них не чинився тиск зі сторони позивачки і її сім'ї, а діти могли самі вирішувати. На початку літа цього року вона була очевидцем того, як [PERSON] запропонував [PERSON] поїхати з ним на святкування дня міста, на що [PERSON] відповіла, що немає мами, щоб запитати. [PERSON] близько 15 хвилин добре спілкувалася з [PERSON], не втікала. Прапрабабуся дітей, у якої перебували діти, не заперечила проти спілкування батька з дітьми. [PERSON] з [PERSON] домовився, що на її день народження подарує телефон. Коли від'їхали купити цукерки на вулиці зустріли прабабусю дівчат - [PERSON], яка почала кричати та вести себе вкрай агресивно. Коли вони повернулися до будинку, [PERSON] влаштувала сварку, показувала непристойні знаки, сказала, що в дитини вже є батько. Після цього, у липні, коли [PERSON] приїхав до дитини, щоб подарувати телефон - прабабуся [PERSON], [PERSON] знову чинила тиск на дитину, не відпускала її руки, і дитина не взяла в подарунок телефону. Вона знає [PERSON] як доброго батька для своїх дітей. Вона бачила його спілкування з найменшою його дочкою. У них добрі відносини. Він у сім?ї авторитет. Вона його характеризує з позитивної сторони. Відповідно до статті 171 СК України дитина [PERSON] пояснила, що [PERSON] для неї чужа людина, вона його не знає та хоче, щоб його позбавили батьківських прав з тим, щоб жити спокійно та комфортно, щоб він її не забирав. Думка [PERSON] щодо даного не з'ясовувалася за згодою сторін, зважаючи на її вік. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 15 липня 2015 року, підтриманого у судовому засіданні представником, - орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносного його дочок [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 31-33). Висновок мотивовано тим, що з поведінки батька вбачається, що він любить своїх дітей, вживає заходів направлених на спілкування з доньками, забезпеченням їх необхідним доглядом та спілкуванням. Цим висновком змінено попередній висновок виконкому Бердичівської міської ради від 19.06.2015 ( а.с. 29-30). Заперечуючи проти останнього висновку органу опіки та піклування, позивачка ствердила, що вона не була належним чином запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дітей, тому просить цей висновок не враховувати. Суд не вбачає підстав не погодитися з висновком органу опіки та піклування від 15.07.2015, вважає його обґрунтованим, оскільки ті обставини, що слугували зміні позиції органу опіки та піклування, та не були враховані під час дачі висновку 19.06.2015, а саме: вжиття заходів [PERSON] щодо участі в утриманні та вихованні дітей та надання доказів на підтвердження обставин, які підтверджували його участь у вихованні дітей, - були доведені відповідачем у судовому засіданні. Крім того, представник органу опіки та піклування пояснив, що про засідання комісії [PERSON] була повідомлена по телефону. Ухвалюючи рішення, судом враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року); між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ( рішення ЄСПЛ від 27 листопада 1992 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2). Позивачка у позові не посилалася, та в судовому засіданні не встановлено, що позбавлення батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей, а незадоволення цього позову в якійсь мірі може зашкодити здоров'ю чи розвитку дітей. На пропозицію суду, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, щодо проведення судової психологічної експертизи, зокрема для з'ясування питання щодо того яким чином індивідуально-психологічні особливості батьків, особливості їх поведінки можуть впливати на емоційний стан дітей, їх розвиток та благополуччя ( а.с.79, звукозапис судового засідання 11.09.2015, орієнтовно о 15 -30 год. ), клопотання про призначення такої експертизи надійшло від відповідача. Однак призначена судово-психологічна експертиза ( а.с. 81-81) не проведена через неоплату відповідачем ( а.с. 173). Неможливість своєчасно провести оплату вартості експертизи стороною відповідача мотивував відсутністю коштів, оскільки відносно нього 03.11.2015 скоєно злочин, його та його автомобіль було викрадено. У нього також викрали документи та банківські карти. Клопотання представника відповідача щодо відтвермінування оплати експертизи від 01.12.2015 керівництвом експертної установи не було задоволено ( а.с. 167, 173) З висновку практичного психолога від 04.02.2016 вбачається, що [PERSON] про біологічного батька відгукується неохоче та стримано, вказала, що не спілкується достатньо довгий проміжок часу. Вважає себе щасливою у сім'ї в якій проживає ( а.с.186). І позивачка, і відповідач ствердили, що у них склалися напружені та неприязні відносини. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК цю обставину суд вважає доведеною. Позивачка пояснювала, що такі відносини склалися через погрози та шантаж зі сторони відповідача; відповідач же мотивував неприязні відносини - сварками щодо дітей. Допустимих доказів щодо погроз та шантажу зі сторони відповідача позивачкою не надано. Ухвалюючи рішення, суд враховує ставлення відповідача до дітей, його бажання та вжиті ним заходи щодо участі у вихованні та утриманні дітей, що доводиться письмовими доказами; звернення відповідача із заявою до органу опіки та піклування щодо його участі у вихованні дітей, що підтверджено у засіданні сторонами та представником органу опіки та піклування; наявність перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми, що доведено показаннями свідків. А тому, зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, та недоведеності умислу у бездіяльності відповідача щодо невиконання ним батьківських обов'язків, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд ухвалює рішення всупереч думці [PERSON], з огляду на її вік, відсутність протягом значного періоду спілкування з батьком, напружені відносини батьків, що в певній мірі могло вплинути на її думку. При цьому, оскільки відповідач тривалий час не сплачував аліменти, беручи до уваги взаємовідносини, які склалися між відповідачем та дочками через відсутність спілкування, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей та покласти на орган опіки та піклування обов'язок контролювати виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Вказане відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Outcome: dismissed