Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення надміру виплачених коштів. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок та виплату пенсії задоволено та зобов'язано Управління провести [PERSON] з 13. 10. 2010 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, який відповідно до ст.. ст.. 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, за виключенням здійснених управлінням за цей період таких виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 року, яка була отримана Управлінням 27.12.2013 року, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року було скасовано, та відмовлено в задоволені позову [PERSON], у зв'язку з чим виникла переплата пенсійних коштів. 03.04.2014 року листом № 631 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON] Переплата виникла за період 27.12.2013 р. по 31.03.2014 р. в сумі 3700 грн. 29 коп., виникла у зв'язку зі скасуванням рішення суду. Позивач зазначає, що відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 16.10.2014 року вих. №13403\\09, проте [PERSON] до Управління не звертався та не відшкодував коштів, отриманих ним у зв'язку з переплатою. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва суму заборгованості у розмірі 3700,29 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вбачається, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок та виплату пенсії задоволено та зобов'язано Управління провести [PERSON] з 13. 10. 2010 року перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, який відповідно до ст.. ст.. 40, 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, за виключенням здійснених управлінням за цей період таких виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 року, яка була отримана Управлінням 27.12.2013 року, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року було скасовано, та відмовлено в задоволені позову [PERSON], у зв'язку з чим виникла переплата пенсійних коштів. 03.04.2014 року листом № 631 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON] Вбачається, що переплата виникла за період 27.12.2013 р. по 31.03.2014 р. в сумі 3700 грн. 29 коп., виникла у зв'язку зі скасуванням рішення суду. Судом встановлено, що відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 16.10.2014 року вих. №13403\\09, проте [PERSON] до Управління не звертався та не відшкодував коштів, отриманих ним у зв'язку з переплатою, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову на що слід зазначити наступне. Згідно до норм статті 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність ставах, не заборонених законом. Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В даному випадку під підставою, яка відпала, мається на увазі факт скасування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року по справі. Статтею 1215 ЦК України передбачені підстави за яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, а саме: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином вбачається, що законодавець встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14, а саме: за змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 Цивільного кодексу України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. В даній ситуації пенсія гр. [PERSON] з урахуванням показника середньої заробітної працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено всі внески та яка відповідно до cт. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " враховується для обчислення пенсії за 2010 рік, виплачувалась виходячи з обов'язку виконання рішення суду першої інстанції, а не добровільно. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду, як на підставу позову, а тому вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved