Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

01 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просила стягнути на її користь в порядку компенсації за спричинену моральну шкоду, у зв`язку з смертю чоловіка в сумі 640000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона переносить моральні страждання та переживання у зв'язку із смертю чоловіка [PERSON], який пропрацював з 01.01.1999 року по 02.04.2012 рік. на шахті ім. «Орджонікідзе» ПАТ «ЦГОК» підземним дробильником 4-5 розряду. У 2004 р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини її чоловіку були встановлені професійні захворювання, а саме: пиловий бронхіт, емфізема легень, нейросенсорну приглухуватість, а у 2006 р. двосторонній плечолопатковий періартроз, деформуючий артроз. Винним в отриманих профзахворюваннях позивач вважає відповідача, який не забезпечив небезпечні умови праці. Від профзахворювань її чоловіку за висновками МСЕК первинно 02.06.2004 р. було встановлено 35% втрати професійної працездатності, 31.05.2005 р. при повторному переогляді було вже встановлено 40% втрати професійної працездатності, 26.03.2007 р. 60% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи на безстроковий термін, а 01.03.2016 р. при повторному переогляді було встановлено 85% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності на безстроковий термін. Позивач зазначає, що стан здоров'я чоловіка від отриманих професійних захворювань постійно погіршувався, незважаючи на постійні курси лікування, чоловіку майже не бував вдома, постійно лікувався, сім'я витрачали багато коштів на його лікування, з кожним роком він все менше ходив, працювати не міг, навіть не міг виконувати саму легку роботу по дому, переносив фізичні страждання, постійний біль, обмеження рухів в плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднення ходи, загальної слабкості, задишки при мінімальному фізичному навантаженні, сухого кашлю, болю за грудиною. Останній раз чоловік лікувався з 04.04.2016 р. по 18.04.2016 р., але всі лікувальні заходи не давали позитивних результатів і [INFO] р. останній помер. Від вищезазначених обставин вона переносила моральні страждання. Найбільших моральних страждань та переживань перенесла в день смерті чоловіка та в день його захоронення. Незважаючи на те, що з моменту смерті чоловіка пройшов вже певний час, вона переносить моральні страждання та переживання, зазначає, що буде переносити і в майбутньому, оскільки втратила рідну та близьку людину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на їх задоволенні у заявленому розмірі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» Громко Н.В. проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на підстави, що зазначенні в запереченнях проти позову, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено представнику позивача та відповідача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Відповідно до статей 1167, 1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що чоловіком позивачки є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 17 лютого 1979 року, про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [INFO], актовий запис №57, відділ ЗАГС Інгулецького району міста Кривий Ріг Дніпропетровської області. Чоловік позивачки [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на підприємстві на шахті «Орджонікідзе» ПАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» підземним дробильником 4-5 розряду з 01.01.1999 року по 02.04.2012 року. Також, відповідно до запису №21 трудової книжки [PERSON] 02.04.2012 р. був звільнений із ПАТ «ЦГЗК» по переведенню до ТОВ «Екоспецінвест». У березні 2004 року на підприємстві ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]: пиловий бронхіт першої ст. Емфізема легень першого-другого ст. ДН першого-другого ст., нейросенсорна приглуховатість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), зліва другого ст. (з помірним зниженням слуху) (а.с.8). Відповідно до п.17 акту встановлено, що винними, які допустили порушення законодавства про працю України є керівники шахти ім. «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» та дробильної фабрики ВАТ «Центральний ГЗК У грудні 2006 року на підприємстві ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ» було також проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON]: дв. Плечолопатковий періартроз ПФ другого ст., деф. Артроз ліктьових колінних ПФ другого ст. суглобів, стійкий больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст. Нейросенсорна приглухуватість другого ст. ( з помірним зниженням слуху). Захворювання професійні (2004 р.) (а.с.9-10). Відповідно до п.19 акту встановлено, що винними, які допустили порушення законодавства про працю України є керівники шахти ім. «Орджонікідзе» ВАТ «КЗРК», шахти ім. «Орджонікідзе», дробильної фабрики, ВАТ «Центральний ГЗК». Вищевказаний акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Згідно копії Довідки огляду МСЕК №028565 від 02.06.2004 року, [PERSON] первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, із яких 20% - по пиловому бронхіту, 15% - по нейросенсорній тугуватості. При повторному переогляді 31.05.2005 р. (довідка МСЕК Серії ДНА - 02 №05177) [PERSON] було встановлено 40% втрати професійної працездатності, із яких 20% - по пиловому бронхіту, 20% - по нейросенсорній тугувухості та 26.03.2007 р. померлому [PERSON] було встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких первинно 30% - по деформуючому артрозу, 20% - по ХОЗЛ, 15% - по тугувухості, та визнано інвалідом 3 групи на безстроковий термін (довідка МСЕК Серії ДНА-02 №017169. 01.03.2016 року згідно копії довідки МСЕК Серії 12 ААА №016559, померлому [PERSON] повторно було встановлено 85% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, двосторонньому плечолопатковому періартрозу, приглухуватості та визнано інвалідом 2 групи на безстроковий термін (а.с.12, 13). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2016 року - [PERSON] помер [INFO] року у віці 59 років. Згідно висновку експерта Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» патологоанатомічного дослідження №861 від [INFO] року було встановлено причину смерті, а саме: хронічна легенево - серцева недостатність, легеневе серце. Хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень. Хронічне обструктивне захворювання легень. Згідно Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом Дніпропетровського обласного центру МСЕК Серії АА №0000158 від 16.09.2016 р. встановлений зв'язок смерті [PERSON] [INFO] року від отриманого професійного захворювання. Зазначено, що причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням встановлений. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, з урахуванням ст. 1168 ЦК України, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивач є дружиною померлого, вона має право на відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ» повинен виплатити позивачці моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в даному випадку роботодавець, а саме відповідач - ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ» повинен виплатити позивачу моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені ст. 1168 ЦК України. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім'ї померлого (у даному випадку дружині померлого [PERSON].) відшкодовується роботодавцем - відповідачем у справі ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ». За таких обставин, вимоги позивачки до ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник відповідача, з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень позивачки та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Факт спричинення моральної шкоди позивачці у зв'язку із смертю чоловіка встановлений в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання у зв'язку з втратою близької людини, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть чоловіка не залишають її навіть до теперішнього часу. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації з урахуванням наступного. Позивач оцінює моральну шкоду, заподіяну відповідачем ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінаТ», в 640 000,00 гривень. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, позивач не надала суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю чоловіка, суд враховує, характер та обсяг її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є дружиною померлого; вину підприємства - відповідача в смерті [PERSON] та завдання позивачу немайнової (моральної) шкоди; наявність причинного зв'язку смерті [PERSON] із професійним захворюванням на виробництві; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені та у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, а також з урахуванням конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, підлягає 75000,00 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона пережила та переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід в ідмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд стягує з відповідача в дохід держави 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial