Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

05.02.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 10.02.2012р. у Жовтневому відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 32. Від шлюбу у сторін дітей не має. Шлюбні відносини сторони остаточно припинили восени 2012р., оскільки відповідач почав застосовувати фізичну силу до позивачки. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Представник позивачки [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04.02.2015р.) в наданій суду 13.05.2015р. заяві позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами з винесенням заочного рішення по справі (а.с. № 26). Також в цій заяві просив прізвище позивачки змінити на дошлюбне. Відповідач в судове засідання 21.04.2015р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, оскільки згідно відповіді, наданої ВАДР управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 10.03.2015р. відповідач не значиться зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку (а.с. № 8,9). Згідно відмітки на конверті, він був повернутий "за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 20, 21). Крім того, на судове засідання 13.05.2015р. відповідач повідомлявся відповідно до вимог 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" (а.с. № 40). В судове засідання не з,явився повторно, про причини неявки суд не сповістив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування процесу технічними засобами та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 10.02.2012р. у Жовтневому відділі РАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області під актовим записом № 32 (а.с. № 3). Від шлюбу у сторін дітей не має. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через конфлікти на побутовій темі, через небажання з боку відповідача працевлаштовуватися. Крім того, мало місце однократне застосування відповідачем до позивачки фізичної сили, що негативно вплинуло на подружні стосунки та призвело до остаточного розриву сімейних стосунків. Сторони не проживають разом з осені 2012р., не підтримують стосунків, не ведуть спільного господарства. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше, ніж півроку тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, судові виклики не отримує, будь-яких заперечень до суду не надав, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. №1). На підставі викладеного,

Outcome: approved