Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2014 року звернулася до суду з позовом до ПрАТ «АГРО РЕСУРС» про розірвання договору оренди землі, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 26.12.2008 року між нею та ЗАТ «Агроресурс» в особі голови правління Тодуа Зурабом Тарієловичем був укладений договір оренди землі. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для змін умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. З врахуванням положення ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, пунктом 40 укладеного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. В 2011 році змінився власник орендаря, змінено його найменування з ЗАТ «Агроресурс» на Приватне акціонерне товариство (ПрАТ «Агроресурс), а нове підприємство ввійшло до складу корпорації UkrLandFarming з втратою самостійності в вирішенні майнових питань. На думку позивачки відбулася реорганізація юридичної особи-орендаря яка є підставою для зміни умов або розірвання договору. В супереч умовам п. 40 Договору Відповідачем не були запропоновані для підписання зміни чи доповнення до діючого договору, а про проведену реорганізацію її жодним чином не повідомили. З 2013 року почалися порушення умов укладеного договору з сторони відповідача стосовно своєчасності та повноти розрахунків з орендної плати. Відповідачу було запропоновано надити письмову інформацію про стан виконання договору оренди землі за 2012/13 роки стосовно проведення розрахунків до 15 листопада. Пунктом 14 укладеного договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Також в п. 43 Договору значиться, що невід»ємними частинами договору є: копія державного акту на право власності на земельну ділянку, акт приймання-передачі земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки та план-схема земельної ділянки, яка передається в оренду, але в даному договорі відсутні кадастровий план земельної ділянки та план-схема земельної ділянки. Зі зміною власника Орендаря, втратою його самостійності з розпорядження майном та коштами виникла реальна загроза втрати орендних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлений договором або законом. Умова розірвання договору прямо передбачена в п. 40 укладеного договору - реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для розірвання договору. Відповідачу заявою від 16.04.2014 року було запропоновано в добровільному порядку укласти угоду «Про дострокове припинення договору оренди землі», від чого він відмовився. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «АГРО РЕСУРС» у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,030 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 124 ч. 4 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правий договір про відчуження права оренди. 26.12.2008 року між позивачем [PERSON] та ЗАТ «Агроресурс» був укладений договір оренди землі строком на 9 років (а.с. 3-4). Поняття договору оренди землі визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Суд не може прийняти до уваги ствердження позивача відносно того, що відповідач не виконав умови договору в частині своєчасної виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2013 рік з огляду на наступне. Відповідно до п. 9 договору оренди землі (а.с. 3-4) орендна плата вноситься Орендарем у один раз на рік до 15 листопада. Судом встановлено, що у 2013 році позивач [PERSON] отримала орендну плату у грошовому вигляді 28.10.2013 р. в розмірі 3555 грн. (а.с. 10), а в натуральному вигляді (оз. пшениця) в вересні 2013 року в розмірі 1650 грн., про що свідчить відомість на видачу пшениці за рахунок орендної плати за землю (а.с. 28, 49). Заборгованість по орендній платі відповідача перед позивачем за 2013 рік відсутня. Вимоги позивача [PERSON] щодо розірвання договору оренди землі з посиланням на п. 40 укладеного договору є безпідставними. П.40 договору передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи,а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зміна найменування юридичної особи дійсно була проведена 19.09.2000 року відповідно до п.5 Розділу ХУП Заключних та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства», в якій йдеться про те, що приведення діяльності у відповідність з нормами чинного Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, які виникли до набуття чинності цього Закону, в тому числі зміни найменування акціонерних товариств із відкритих або закритих в публічні або приватні, не є реорганізацією і не потребує процедури припинень. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Приватного акціонерного товариства «АГРО РЕСУРС», відповідно до якого 19.09.2000 року проведено державну реєстрацію, а 11.07.2011 року змінено свідоцтва про державну реєстрацію на підставі зміни найменування юридичної особи (а.с. 47-48). Тобто позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачем порушені будь-які умови договору оренди землі, які б могли бути підставою для розірвання договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed