Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

28.11.2018р. ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, інфляційних витрат та трьох процентів річних (а.с. № 3 - 5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 23). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку [ADDRESS], де відповідач [PERSON] має у власності квартиру [ADDRESS]. Між AT «НВО «Созидатель» та [PERSON] 01.06.2013р. було укладено договір [ADDRESS] про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та забезпечити інших комунальних послуг через приєднані зовнішньо будинкові мережі. Відповідач має заборгованість за спожиті послуги, нараховану у період з 01.05.2017р. по 14.11.2018р. в сумі 13 781,17 ґрн., з яких 10 798, 10 грн. - заборгованість за опалення і 2 983, 07 грн. - заборгованість з інших комунальних послуг. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 13 781, 17 грн., а також інфляційні витрати в сумі 1 985, 75 грн., три відсотки річних в сумі 499, 67 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 18.03.2019р. представник відповідача - адвокат Швидкий Є.П. (діє на підставі ордеру від 29.01.2019р. - а.с. № 39), надав заяву про закриття провадження у справі (а.с. № 29 - 31), в якій зазначив, що 01.02.2017р. відповідач звернувся до ТОВ «НВП «Созидатель» із заявою про відключення подачі опалення і того ж дня представниками ТОВ «НВП «Созидатель» у присутності відповідача було відключено опалення у його помешканні, встановлені заглушки та опломбовані. Окрім того, після звернення позивача до суду із цим позовом, відповідач звернувся за роз'ясненнями щодо підстав нарахування суми заборгованості, направлення для огляду комісії для встановлення факту відключення від центральної системи опалення. За результатами обстеження квартири, представниками позивача виявлено, що квартира [ADDRESS] не опалюється, вводи та розводка систем електропостачання та водопостачання відсутні, системи опалення заглушені, радіатори не встановлені. На підставі чого позивачем була списана заборгованість в сумі 11 085,43 грн., з яких 10 798,10 грн. заборгованість за послуги з опалення і 287,33 грн. заборгованість за послуги з електропостачання місць загального користування. Решта сума боргу відповідачем погашена. Отже, заборгованість відсутня, а суми річних та інфляційних витрат нараховані безпідставно, у зв'язку з чим провадження у справі має бути закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору. Представник позивача - адвокат Кузяков О.В. (діє на підставі довіреності від 01.03.2019р. - а.с. № 41) 21.03.2019р. надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 45). Представник відповідача - адвокат Швидкий Є.П. (діє на підставі ордеру від 29.01.2019р. - а.с. № 39) також надав 21.03.2019р.заяву, в якій просив справу розглядати без його участі (а.с. № 43). Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін і без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (є заява представника відповідача від 18.03.2019р. про закриття провадження по справі, з якої вбачається, що він позов не визнає - а.с. № 29-31)). Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку позиціям сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Як встановлено судом і не оспорюється сторонами ПрАТ «НВО «Созидатель» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньо будинкові мережі у житловому будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2012р. і витягом про державну реєстрацію прав КП «Дніпропетровське МБТІ» від 21.06.2012р. (а.с. № 9, 10). Між ПрAT «НВО «Созидатель» і [PERSON] 01.06.2013р. було укладено договір [ADDRESS] про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та забезпечити надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньо будинкові мережі, що утримуються ПрAT«НВО «Созидатель» згідно з переліком згідно додатку № 1 до договору(а.с.№ 6-8). Позивач у позові посилається на те, що у період з 01.05.2017р. по 14.11.2018р. у відповідача утворилася заборгованість за послуги з опалення в сумі 10 798,10 грн. та інших комунальних послуг в сумі 2 983,07 грн., а всього 13 781,17 грн. Як видно з наданої позивачем виписки з особового рахунку [PERSON] станом на 01.07.2018р. заборгованість за послуги опалення складає 10 798,10 грн., заборгованість за інші послуги - 2 983,07 грн. і вона складається із заборгованості за постачання електроенергії (820,30 грн.), обслуговування (876,05грн.), обслуговування системи ТС (773,13 грн.), обслуговування МОП (623,69 грн.), ремонт-обслуговування (219,90 грн.) (а.с. № 11, 12). Водночас судом установлено, що 01.02.2017р. відповідач звернувся до генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» із заявою про відключення подачі опалення, оскільки у квартирі ніхто не мешкає (а.с. № 32). 01.02.2017р. керуючим будинком керуючої компанії «Созидатель» [PERSON], інженером з експлуатації [PERSON] і слюсарем-сантехніком [PERSON] у присутності відповідача складено акт про те, що на підставі заяви власника квартири [ADDRESS] [PERSON] з 01.02.2017р. було відключено опалення, батареї зняті, встановлені заглушки і опломбовані (а.с. № 33). 06.02.2019р. і 27.02.2019р. представник відповідача - адвокат Швидкий Є.Р. звернувся до керівника ПрАТ «НВО «Созидатель» [PERSON] із заявою і адвокатським запитом про надання роз'яснень про підстави нарахування заборгованості, направлення для огляду комісії для встановлення факту користування житлово-комунальними послугами у квартирі [ADDRESS] (а.с. № 34, 35). Трьома представниками ПрАТ «НВО «Созидатель» - керівником служби експлуатації [PERSON], майстром з ремонту [PERSON] і майстром [PERSON] здійснено обстеження приміщення, за результатами якого складено акт від 13.02.2019р., яким зафіксовано, що приміщення [ADDRESS] знаходиться на рівні технічного поверху, складається з однієї великої нежитлової кімнати. Вводи та розводка систем електропостачання та водопостачання відсутні. По приміщенню виконана розводка системи опалення з заглушками у точках приєднання радіаторів. Радіатори не встановлені. На момент обстеження система знаходилась у неробочому стані. Акт затверджено директором ПрАТ «НВО «Созидатель» [PERSON] (а.с. № 36). Як видно з виписки з особового рахунку станом на 25.02.2019р., підписаної бухгалтером-контролером і начальником абонентського відділу ПрАТ «НВО «Созидатель», з усієї суми заборгованості в сумі 14 123,82 грн. відповідачу була списана заборгованість з опалення в сумі 10 798,10 грн. і за електроенергію в сумі 287,33 грн. (всього 11 085,43 грн.), решта сума заборгованості - 3 038,39 грн. ним була сплачена, тобто станом на 25.02.2019р. заборгованість відсутня. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом просить стягнути з відповідача суму боргу, яка вже списана і сплачена, а також суму інфляційних збитків які становлять 1 985,75 грн. та 499,67 грн., що розраховані від заявленої до стягнення суми заборгованості за послуги з опалення в розмірі 10 798,10 грн. Проте, як встановлено судом, ще в лютому 2017р. послуги з опалення і відповідачеві не надавалися, хоча з матеріалів справи не видно, коли саме була списана заборгованість, адже станом на липень 2018р. вона була наявна в особовому рахунку. Позивач звернувся до суду із цим позовом в листопаді 2018р. і станом на лютий 2019р. заборгованість вже була списана і погашена. Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 25 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою КМУ 21.07.2005р. № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до п. 26 цих Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з п. 29 Правил, споживач має право на зменшення плати і несплату послуг у разі тимчасової відсутності споживача, у т.ч. у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. За приписами п. 28 Правил і наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006р. «Про затвердження методики розрахунку кількості тепла, спожитого на опалення місць спільного користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2006р. за № 1237/1311 у осіб, які у встановленому законом порядку від'єднались від централізованої мережі опалення виникає обов'язок по оплаті обігріву місць загального користування. Однак, слід взяти до уваги, що для осіб, які самовільно, без дотримання встановленого порядку від'єднались від системи централізованого опалення, залишається обов'язок по сплаті опалення в повному обсязі для усіх приміщень, оскільки неможливість централізованого опалення виникла через дії споживача без надання відповідного дозволу. Як встановлено судом, відповідач не самовільно від'єднався від системи централізованого опалення, а на підставі поданої ним заяви, відключення здійснено зафіксовано представниками відповідача, про що складено відповідний акт, складеним, а заборгованість за опалення і електроенергію була списана, що виключає обов'язок відповідача по сплаті за послуги. За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення заборгованості і нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції і 3% річних, тому позовні вимоги ПрАТ «НВО «Созидатель» не підлягають задоволенню. Стосовно заяви відповідача про закриття провадження у справі. Суд вважає, що провадження у справі не може бути закрите у зв'язку із відсутністю спору, виходячи з такого. Стаття 255 ЦПК України містить перелік підстав для закриття провадження у справі, зокрема пунктом 2 частини 1 цієї статті передбачено закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Предметом спору є матеріально-правова вимога особи, яка звертається до суду для вирішення спору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у справі» судовий розгляд, яким справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду іменем України. Отже, рішення суду - це судове рішення, яким розв'язується матеріально-правовий спір між сторонами, підтверджуючи наявність або відсутність певних фактів, тобто справа вирішується по суті. При цьому рішення припиняє спір про право через його вирішення по суті та завершує судочинство у справі; відновлює законність, порушену однією зі сторін, упорядковує і вносить стабільність у відносини цивільного обігу; здійснює профілактичні функції правосуддя, має превентивне значення, запобігаючи можливості виникнення аналогічних спорів надалі. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018р. у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18), передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив серед іншого, й таке. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання. У справі, яка розглядається судом, між сторонами виник спір щодо наявності або відсутності заборгованості з оплати комунальних послуг, частина з яких, як з'ясувалося вже під час розгляду справи, була списана, частина - сплачена. Але при цьому існував спір про правомірність її нарахування і після списання (сплати). Окрім того, мав місце не вирішений спір про нарахування інфляційних збитків і трьох відсотків річних, який був віднесений на розсуд суду. Означене свідчить про те, що між сторонами залишилися питання, які вони не врегулювали самостійно. За таких обставин, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб суд вважав за необхідне розглянути спір по суті та ухвалою суду від 21.03.2019р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) відмовив у закритті провадження по справі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 762грн. (а.с. № 2) відносяться на рахунок позивача . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed