Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У січні 2015 позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 01.03.2011 між ним та ПАТ «Позняки-Жил-Буд» укладено договір № 17-Ф-7-9ЛУЕ про участь у будівництві об»єкта нерухомості. В наступному, 01.03.2012 між ним та ТОВ «Компанія з управління активами «Ваш інвестиційний проект» укладено договір купівлі - продажу цінних паперів № 11БВ9/11/5-6/1 та 06.07.2012 з відповідачем укладено договір №36БВ1 купівлі - продажу цінних паперів, згідно якого даний лот облігацій було відчужено відповідачу за 96 973,20 грн. Посилаючись на те, що при укладанні договору № 36БВ1 купівлі - продажу цінних паперів відповідач ввів його в оману, оскільки не виконав обіцянки в подальшому укласти договір дарування квартири, отриманої за облігаціями, позивач просив суд визнати вказаний правочин недійсним та зобов»язати відповідача повернути лот облігацій або квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює дане рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 06.07.2012 між сторонами укладено договір № 36БВ1 купівлі - продажу цінних паперів, згідно якого позивач (комітент) зобов»язався передати у власність відповідача (покупець), а відповідач зобов»язався прийняти та оплатити в порядку та на умовах, викладених у договорі, цінні папери згідно реєстру на загальну суму 96 973,20 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що оскільки при укладанні даного договору він був введений в оману відповідачем, оскільки він в подальшому не виконав обіцянки подарувати квартиру, вказаний правочин підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин вважається недійсним. Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.20 постанови від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вказаним положенням, звертаючись з позовом про визнання договору недійсними з посиланням, що він укладений під впливом обману, позивач не представив суду достатніх доказів того, що в момент вчинення вказаного правочину відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наряду з цим, як вбачається з оспорюваного договору, при його укладенні позивач був ознайомлений з його змістом та погодився з умовами взятих на себе зобов'язань, на що вказує підпис позивача на договорі. Оскільки вимоги про повернення облігацій є похідними від вимог про визнання договору недійсним, позов в цій частині також задоволенню не підлягає. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed