Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

До суду звернулася позивач з вимогою до [PERSON] (далі відповідач 1), КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця №304 (далі відповідач 2) про усунення перешкод в користуванні [ADDRESS], встановлення порядку користування вказаною квартирою, виділивши в користування їй житлову кімнату площею 13, 6 кв.м з лоджією 2, 2 кв. м., а відповідачу залишити в користуванні житлову кімнату площею 10,2 кв.м. В загальному користуванні просила залишити житлову кімнату (18, 4 кв.м.), кухню (7, 4 кв.м.), вбиральню (1,1 кв.м.), ванну кімнату (2,2 кв. м.), коридор (5,9 кв. м.). Також просила зобов'язати відповідача 2 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування. Свої вимоги мотивує тим, що на спірна квартира належить на праві власності в рівних частках їй та відповідачу 1. Вона не має змоги користуватись квартирою, оскільки відповідач 1 створює перешкоди їй в цьому, а саме завів собаку бійцівської породи, яка своєю агресивною поведінкою не дає можливості користуватись їй своїм майном. Крім того, відповідач 1 блокує замикаючий пристрій, що не дає можливості потрапити до квартири, створює антисанітарні умови, непридатні для проживання в квартирі. Зокрема, позивач зазначала, що виключно вона вносить плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим бажає розділити особові рахунки. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач 1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що собаки бійцівської породи в спірній квартирі не проживає, позивач до квартири останні три роки не з'являється та потрапити до неї не намагалась, у зв'язку з чим посилання на те, що їй чиняться перешкоди в користуванні власністю безпідставні. Зазначив, що в спірній квартирі проживає переодично, оскільки мешкає за адресою матері, у зв'язку з чим не може чинити перешкоди позивачу в доступі до квартири. Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця №304 розділити особові рахунки. Представники третьої особи - Комунального концерну «Центр комунального сервісу» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності від 13.11.2006 р. [ADDRESS] належала в рівних долях на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Згідно з свідоцтвом на право спадщини за законом від 12.05.2016 р. спадкоємцями на майно померлої [PERSON] є в 1/2 частці її онук [PERSON] та в 1/2 частці дочка померлої [PERSON] У відповідності до вказаного свідоцтва, спадщина після померлої [PERSON] складається з 1/3 частини [ADDRESS], тобто позивач та відповідач 1 успадкували по 1/6 частині спірній квартирі, у зв'язку з чим мають право власності на спірну квартиру в рівних долях, а саме по 1/2 частині. Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неприпустимість порушення права особи на житло була констатована Європейським судом з прав людини від 16 травня 2013 року в справі "Максименко та Герасименко проти України" за заявою № 49317/07. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, належною їм на праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів справи, [ADDRESS] складається з 3-х кімнат, житловою 42,2 кв. м., а саме: житлових кімнат площею: 10,2 кв.м; 13,6 кв.м з лоджією 2, 2 кв. м.; 18,4 кв.м Судом встановлено, що частки позивача та відповідача 1 у праві власності на спірну квартиру є рівними і становлять по 1/2 від цілого, отже на кожного з них припадає по 21,1 кв. метрів житлової площі. Позивач просить суд виділити їй житлову кімнату площею 13, 6 кв.м з лоджією 2, 2 кв. м., а відповідачу залишити в користуванні житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Враховуючи, що частка житлової площі спірної квартири відповідача складає 21, 1 кв. м., суд приходить до висновку, що виділення останньому житлової кімнати площею, яка в два рази менша за належну йому частку є порушенням прав останнього та звужування його прав на користування своєю власністю. Посилання позивача на чинення їй відповідачем перешкод в користуванні [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, доказів вказаного суду не надано. У відповідності до Атку від 27.10.2016 р., складеного майстром т/д №3 [PERSON], майстер т/д №1 [PERSON] при обстеженні [ADDRESS] собаки в квартирі не виявлено, ніяких ознак існування собаки в квартирі не має. Квартира знаходиться в задовільному санітарному стані. Крім того, у відповідності до листа КП «Центр ідентифікації тварин» від 26.07.2016 р. в [ADDRESS] зареєстрованих у загальній базі даних непродуктивних тварин у м. Києві не має. Позивачем не надано доказів того, що собака бійцівської породи своєю агресивною поведінкою не дозволяє користуватись спірною квартирою. Крім того, наявний в матеріалах справи висновок Деснянського УП ГУНП у м. Києві не підтверджує факт чинення з боку відповідача перешкод позивачу в доступі до належного їй на праві власності майна, оскільки не містить інформації щодо зазначеного. Доказів блокування відповідачем замків в вхідних дверях квартири, заміну замків матеріали справи не містять. Враховуючи вище викладене та те, що кімнати, які б припадали на ідеальну долю власності позивача та відповідача 1 в даній квартирі відсутні та запропонований позивачем порядок користування квартирою може суттєво порушувати права та інтереси іншого співвласника - відповідача 1, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заявленого позову про встановлення порядку користування та вважає, що порядок користування квартирою, про встановлення якого позивач просить в позовній заяві порушує права та інтереси відповідача 1, тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, в зв'язку з відмовою у задоволенні вимог про встановленого порядку користування квартирою, не підлягають задоволенню позовні вимоги про розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, оскільки є похідними від вимог про встановлення порядку користування.

Outcome: dismissed