Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У 2015 році [PERSON] звернулася до Приморського районного суду із позовом до [PERSON] про усунення порушень права власності шляхом приведення квартири у первісний стан. У подальшому позивач неодноразово змінювала предмет позову та з урахуванням змінених вимог просила скасувати свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 31560 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Належна їй квартира має спільну стіну із належною відповідачці [PERSON] квартирою №21 . У 2015 році [PERSON] було проведено реконструкцію квартири №21 із надбудовою другого та третього поверхів, які спираються на несучу стіну, суміжною для квартирами №21 та № 8. Посилалась на те, що реконструкцію було проведено без погодження відповідного проекту із позивачкою та порушенням містобудівного законодавства. У результаті реконструкції було забудовано частину прибудинкової території та пошкоджено несучу стіну та інші конструктивні елементи квартири №8 чим було завдано шкоди майну позивача. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Загороднюку В.І. Ухвалою суду від 24.07.2015 року по справі було відкрито провадження. Ухвалою суду від 21.09.2015 року за клопотанням представника позивача були витребувані докази із Департаменту Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та Одеського міського управління юстиції. На виконання вимог ухвали суду від 21.09.2015 року Департаменту Інспекції ДАБК в Одеській області 12.10.2015 року були надані відповідні докази (т.1, а.с.44-52). 20.10.2015 року були надані витребувані докази із Одеського міського управління юстиції (т.1, а.с.53-83). Ухвалою суду від 28.04.2016 року було зупинено провадження по справі до набрання законної сили постановою суду у справі № 815/1023/16 за адміністративним позовом [PERSON] до департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи [PERSON] про скасування реєстрації декларації про готовність квартири до експлуатації. Ухвалою суду від 11.09.2018 року у зв`язку із набранням законної сили постанови у справі № 815/1023/16 провадження по справі було відновлено. Ухвалою суду від 12.12.2018 року за клопотанням представника позивача були витребувані докази із КП «бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018року № 4049/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової записки помічника судді [PERSON] здійснено повторний авторозподіл справи. У порядку повторного авторозподілу справа надійшла до провадження с. Домусчі Л.В. 05.02.2019р. та ухвалою суду від 27.02.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 13.05.2019 року. 13.05.2019 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, згідно якої він просить визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та стягнути із [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 31560 грн. 00 коп. 13.05.2019р. розгляд справи відкладено на 01.07.2019р. у зв`язку з неявкою сторін. 01.07.2019 року розгляд справи був відкладений на 29.07.2019 року за клопотанням представника позивача для надання доказів щодо відправки відповідача заяви про зміну предмету позову та у зв`язку з неявкою сторони відповідача. До суду 29.07.2019 року представник відповідачки - адв. Грігорова Г.Л. надала відзив на позов, згідно якого позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з посиланням на те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації ОД №142143210510 станом на 29.07.2019 року не скасовано та відповідного наказу органом ДАБК не видано. Доказів щодо виконання рішення суду по справі 815/1023/16 з боку позивача не надано. Окрім того, посилалась на те, що позивачем пред`явлено вимоги про визнання протиправною видачу свідоцтва про право власності, проте не було залучено відповідний суб`єкт прийняття відповідного рішення, на що сторона мала достатньо часу. 29.07.2019 року розгляд справи відкладено на 07.10.2019 року з наданням представнику позивача строку - два тижні для підготовки та подання відповіді на відзив відповідача. 20.08.2019 року до суду надійшла заява представника позивача про відмову від частини позовних вимог, а саме в частині визнання протиправним свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вимоги щодо скасування цього свідоцтва залишив незмінними. Також 20.08.2019 року представником позивача було подано відповідь на відзив, згідно якої заперечення представника відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими. Вказував, що рішення суду по справі №815/1023/16 набрало законної сили та підлягає виконанню; наявність у реєстрі дозвільних документів ДАБІ відомостей щодо реєстрації відповідної декларації не свідчить про правомірність вказаної декларації з урахуванням відповідного рішення з цього питання. Також вважає, що підстав для залучення до участі по справі Одеського міського управління юстиції відсутні. Ухвалою суду від 07.10.2019 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення порушень права власності шляхом приведення квартири у первісний стан в частині вимог про визнання протиправним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Також закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті 03.12.2019 року. У судове засідання 03.12.2019 року позивач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача - [PERSON] , в якій представник позов підтримував, розгляд справи просив провести за його відсутності. У судове засідання 03.12.2019 року відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином до суду надійшла заява від представника відповідача - Грігорова Г.Л. , в якій представник проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, розгляд справи просила провести за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.12.2019 року. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх з точки зору належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що на підставі Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2005 року по справі №2-5653/05 [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами по справі, що квартира №8 та квартира [ADDRESS] мають суміжну стіну. У 2014 році власником квартири [ADDRESS] [PERSON] проведено реконструкцію цієї квартири шляхом спорудження прибудови до квартири на прибудинковій території та надбудови другого та третього мансардного поверхів. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області зареєстровано 17.11.2014р. декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ОД №142143210510 «Реконструкція квартири за адресою: [ADDRESS] з надбудовою 3-го поверху без змін зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані» щодо об`єкта за адресою: [ADDRESS] , замовник - [PERSON] . На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ОД №142143210510 [PERSON] було отримано Свідоцтво про право власності, яке видане державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Заяць К.В. 04.12.2014 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/1023/16 від 17.10.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року, скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири за адресою: [ADDRESS] з надбудовою 3-го поверху без змін зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані» за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за №ОД142143210510 від 17 листопада 2014 року. Вказану постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року залишено без змін згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 07 червня 2017 року. Позивачкою заявлено вимогу про скасування свідоцтва про право власності, видане на ім`я [PERSON] державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Заяць К.В. 04.12.2014 року. Підставами позову визначено усунення порушення права власності. Проте позивачкою не надано доказів того, що наявність оскаржуваного свідоцтва порушує право власності позивача. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі 467/1637/16-ц від 03.07.2019 року вказується, що : «згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.» Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідна правова позиція викладена ВС у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 192/2761/14. Тобто позивачем має бути доведено яким чином обраний спосіб правового захисту буде сприяти відновленню порушеного права. Позивачем порушення свого права визначається як завдання шкоди її майну у результаті проведеної реконструкції, доводи та заяви не містять посилань на те яким чином скасування свідоцтва про право власності видане на ім`я [PERSON] державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Заяць К.В. 04.12.2014 року буде сприяти відновленню її прав як власника майна. Крім того позивач не залучив як відповідача державного реєстратора, який вчиняв відповідні реєстраційні дії та видав свідоцтво. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові по справі 916/1986/18 вказує, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Також суд зазначив, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, в зв`язку з чим висновки судів про незаконність проведення позапланової перевірки щодо зазначеного об`єкту нерухомого майна, на яку у своїй позовній заяві посилається скаржник також є правомірними. П.47.1. Свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Чинність документа, в даному випадку свідоцтва є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава (правочин), у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то такий правочин не породжує у його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчувальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє. Також відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 916/641/18 та постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 927/849/17 свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №925/1265/16 від 22.08.2018 року зазначається, що належним способом захисту права або інтересу позивача у таких спорах є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У даному випадку позивачем оскаржується свідоцтво на право власності, однак правові підстави набуття відповідачем права власності (в тому числі, рішення та запису державного реєстратора) не є нівельованими, що взагалі унеможливлює задоволення позову у цій частині. Відповідно, враховуючи вказівки, що містяться у постановах судів касаційної інстанції суд доходить висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Крім цього, частиною 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності відповідача на спірний об`єкт становить "майно", яке підпадає під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження про відшкодування матеріального збитку завданого реконструкцією №12 виготовленим ПП «Відкриття» 22.07.2015 року (судовий експерт Гончар Н.В.) на замовлення [PERSON] досліджено наступні питання: - які пошкодження конструктивних елементів виявленні в квартирі [ADDRESS] . Яка причина виникнення даних пошкоджень? - Які будівельні роботи необхідно виконати для відновлення технічного стану будівельних конструкцій в квартирі [ADDRESS] ? Яка їх вартість та яка вартість матеріального збитку? По першому питанню експерт доходить висновку, що причиною виникнення похилих тріщин в шарі шпатлівки фарби стін [ADDRESS] є нерівномірна посадка фундаментів та стін, яка виникла в результаті збільшення навантаження внаслідок надбудови додаткових приміщень над сумісною кв. [ADDRESS] . По другому питанню визначається що вартість матеріальної шкоди завданої пошкодженнями складає 31 566 грн.. Названий експертний висновок, в порушення приписів частини 5 статті 106 ЦПК України, не містить інформації про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Тому цей доказ, з яким відповідач не погоджується, не є належним та допустимим в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року по справі № 914/1287/18. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження причини пошкодження майна позивача та обґрунтування суми шкоди до суду не надано. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно вимог ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed