Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила зобов`язати відповідача АТ Криворізька теплоцентраль видати їй довідку з відомостями про те, що за період її тимчасової непрацездатності з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року за листом непрацездатності серії АДЮ № 284527 від 05.12.2020 року, виданий КП Криворізька міська лікарня № 1 КМР виплата допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не здійснювалась. В обгрунтування вказала, що вона працювала на підприємстві відповідача до 12 квітня 2021 року і відповідно до наказу №72-к про припинення трудового договору (контракту) була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Під час роботи на підприємстві відповідача у період з 11 листопада 2020 року по 15 січня 2021 року внаслідок захворювання була непрацездатною, що підтверджується листками непрацездатності, що видані КП Криворізька міська лікарня № 1, серії АДЮ № 259859 (первинний) від 11 листопада 2021 року (період непрацездатності з 11.11.2020 року по 05.12.2020 року) та серії АДЮ № 284527 (продовження листа непрацездатності № 259858) від 05.12.2020 року (період непрацезданості з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року). 16 січня 2021 року вона приступила до роботи, а лікарняні листи передала начальнику відділу кадрів підприємства [PERSON] з метою нарахування та виплати допомоги у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. Станом на 04 березня 2021 року їй не було здійснено такого нарахування та виплати, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталася до керівництва підприємства. У відповідь листом від 06 квітня 2021 року № 2263/05 їй повідомили про те, що листок непрацездатності від 05.12.2020 року за період непрацездатності з 05.12.2020 року до 15.01.2021 року на підприємство не надходив, а також надана довідка про те, що лист непрацездатності за період непрацездатності з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року на підприємство не надходив. Таким чином, позивач отримала виплати лише за першим листом непрацездатності серії АДЮ № 259859 (первинний) від 11 листопада 2020 року за період непрацездатності з 11.11.2020 року по 05.12.2020 року. За листом непрацездатності серії АДЮ № 284527 від 05.12.2020 року, який виявився втраченим, вона не отримала допомогу з тимчасової непрацездатності. Таку допомогу вона може отримати за умови якщо їй буде видано дублікат листка непрацездатності, який можна отримати лише на підставі довідки з місця роботи про те, що за вказаний період тимчасової непрацездатності виплата допомоги не здійснювалась. Відповідач на її звернення такої довідки не надає і тим самим позбавляє можливості отримати дублікати листків непрацездатності та отримати допомогу з тимчасової непрацездатності. У зв`язку із чим позивач звернулась до суду із вказаним позовом, який просила задовольнити, а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін). У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, вказуючи, що дії відповідача є незаконними, оскільки обидва листка непрацездатності вона особисто в руки надала працівнику відділу кадрів, але один з них був навмисно втрачений підприємством, щоб приховати факт отримання нею травми на робочому місці. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, правом надання відзиву не скористався, клопотань/заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Судом, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вирішено питання про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно трудової книжки [PERSON] з січня 2014 року по квітень 2021 року працювала на підприємстві відповідача АТ Криворізька теплоцентраль на різних посадах (а.с. 7-8). Наказом № 72-к від 12.04.2021 року [PERSON] звільнено з посади заступника голови правління з питань фінансів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (а.с.5). Згідно копії листка непрацездатності серії АДЮ № 259859 від 11.11.2020 року, виданим КП Криворізька міська лікарня № 1 [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з 11.11.2020 року по 04.12.2020 року. Відомості про дату виходу на роботу відсутні. (а.с.11). Згідно копії листка непрацездатності АДЮ № 284527 від 05.12.2020 року, виданим КП Криворізька міська лікарня № 1 [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року, стати до роботи мала 16.01.2021 року (а.с.11-12). Згідно листа АТ «Криворізька теплоцентраль» від 06.04.2021 року Вих.№ 2263/05 на звернення [PERSON] з приводу здійснення нарахування та виплати середньоого заробітку за період тимчасової непрацездатності надано довідку з місця роботи про те, що листок непрацездатності до Товариства не надходив. Запропоновано [PERSON] невідкладно надати оригінал листка непрацездатності до адміністрації АТ «Криворізька теплоцентраль» для недопущення порушення норм трудового законодавства (а.с.13). Згідно довідки АТ «Криворізька теплоцентраль», листок непрацездатності [PERSON] за період непрацездатності з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року для оплати в бухгалтерію підприємства не надходив (а.с.14). За приписами ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 253 Кодексу Законів про працю України\~особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, в тому числі страхуванню від тимчасової непрацездатності. Відповідно до ч. 1 ст. 3акону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом. Відповідно до п. 1.1 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої Наказом Міністерства\~Охорони Здоров`я\~України від\~13.11.2001\~№455 (надалі - Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Згідно п.1.3.1 Інструкції, листок непрацездатності видається: громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Відповідно до п. 1.13 Інструкції, у разі втрати листка непрацездатності за рішенням ЛКК лікувально-профілактичного закладу, в якому його видано, видається новий листок непрацездатності з позначкою "дублікат" на підставі довідки з місця роботи про те, що за період тимчасової непрацездатності виплата допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не здійснювалась. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Всупереч наведених вимог закону позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження її звернення до АТ «Криворізька теплоцентраль», в тому числі з метою отримання довідки про те, що за період її тимчасової непрацездатності з 05.12.2020 року по 15.01.2021 року виплата їй допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не здійснювалась. Натомість позивачем надано до суду лише відповідь АТ «Криворізька теплоцентраль» від 06.04.2021 року Вих.№ 2263/05, з якої вбачається, що [PERSON] зверталась до відповідача 04.03.2021 року із заявою іншого змісту, а саме з приводу здійснення нарахування та виплати їй середнього заробітку за період тимчасової непрацездатності, на що отримала відповідь про відсутність лікарняного листа у бухгалтерії підприємства. У постанові Верховного Суду від 10.02.2020 р. у справі № 923/364/19 сформовано висновок, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка звернулася за таким захистом до суду. Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті. Таким чином, судом не встановлено будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача, що підлягають захисту із застосуванням державного примусу з боку суду шляхом зобов`язання відповідача вчинити заявлені у позові дії, оскільки судом не встановлено підтверджених фактів звернення позивача до підприємства за отриманням довідки саме про те, що за період тимчасової непрацездатності позивача виплата допомоги їй не здійснювалась, а отже відсутнє будь-яке порушене чи невизнане право позивача, що підлягає судовому захисту, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed