Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року у розмірі 97422,26 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року був укладений між відповідачем та ЗАТ Комерційний банк „ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач з таким же ЄДРПОУ), (далі Банк), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит на суму 75922 грн. на термін до 04.05.2014 року, за умови сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином - станом на 05.06.2014 року не сплатила на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 97422,26 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 26011,57 грн.; за процентами за користування кредитом - 34887,67 грн.; за комісією за користування кредитом - 531,45 грн.; за пенею за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 35991,57 грн. Представник позивача у заяві від 22.10.2014 року наполягав на розгляді позову у його відсутність, підтримав позовні вимоги. Відповідач у письмових запереченнях заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність вказаної заборгованості, вказуючи про передачу нею позивачу автомобіля в рахунок повного погашення заборгованості за вказаним кредитним договором ще 21.07.2011 року, вказувала, на наявність в неї на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Проаналізувавши наведені дані, положення 526, 530, 549, 550, 614, 1054 ЦК України, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; паспорту відповідача, а також матеріали цивільної справи №2-2646/12, яка знаходиться в Дарницькому суді м. Києва, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року був укладений між відповідачем та ЗАТ Комерційний банк „ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач з таким же ЄДРПОУ), (далі Банк), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит на суму 75922 грн. на термін до 04.05.2014 року, за умови сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (що стороною відповідача не заперечується). Проте, проаналізувавши матеріали цивільної справи №2-2646/12, яка знаходиться в Дарницькому суді м. Києва (зміст та обгрунтування позову ПАТ КБ «Приватбанк» у цій справі, корпія якого надана відповідачем (а.с.42-44, копію договору застави), а також копію акту від 21.07.2011 року та довіреності (а.с.47, 48) від 12.10.2011 року з правом відчуження автомобіля та отримання грошей за нього), судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року (яка станом на 23.09.2011 року становила 36675,31 грн. та складалась із заборгованості відповідача перед позивачем: за тілом кредиту - 32456,38 грн., за процентами за користування кредитом - 4005,49 грн., за комісією за користування кредитом - 106,29 грн., за пенею за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 107,15 грн.), відповідач (згідно з умовами договору застави №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року та п.7.3 кредитного договору №К3С1АК22095864 від 08.05.2007 року) ще у 2011 році передала позивачу вантажний автомобіль з номерним знаком [NUMBER], заставною вартістю 74400 грн. (що позивачем не спростовано, як не наведено позивачем даних щодо місцезнаходження (ціни та обставин реалізації) вказаного автомобіля). Ч.4 ст.591 ЦК України встановлено, що лише якщо сума, одержана від реалізації предмета застави не покриває вимоги заставодержателя він має право отримати суму, якої не вистачає, при цьому обгрунтування та доказів щодо вказаної обставини позивачем не надано. Враховуючи викладене, розмір заставної вартості вказаного автомобіля, положення ст.ст.60, 61 ЦПК України, суд вважає, що позивачем не доведено наявність заборгованості у відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором, в тому числі, за пенею. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи надані докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі у виді судового збору належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed