Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просило: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код ЄДРПОУ: 19017842) в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 117/2008/СІ від 14 березня 2008 року, грошові кошти в сумі 117 466 грн. 67 коп., з яких: 117466 грн. 67 коп. - проценти за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63, розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. Рішенням виконавчої дирекції фонду від 22 лютого 2016 року № 213 строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» продовжено на два роки до 19 березня 2018 року включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно. Водночас до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній Марині Анатоліївні строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації/ліквідації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Вказано, що 14 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником по усіх правах і обов`язках якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №117/2008/СІ, за умовами якого банк надав позивальнику кредит у сумі 250 000 доларів США з терміном остаточного повернення - до 14 березня 2018 року включно, зі сплатою 14% річних. 02 грудня 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду з умовами, якої внесено зміни у п. 1.4 договору та встановлено плату за користування кредитними коштами у розмірі 17% річних. Відповідно до п.п. 3.3.3 договору відповідач зобов`язався щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з умовами визначеними у п.п. 2.5.1 договору. Не пізніше визначеного у п. 1.3 договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти передбачені п.п. 1.4.1, 2.3 договору, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. Відповідно до п. 4.5 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткову сплату процентів, за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, передбачених договором позичальник сплачує банку штраф у розмірі 205 від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав. Взяті на себе зобов`язання банком було виконано в повному обсязі. Зобов`язання відповідача за кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2011 року у справі 2-342/11, яке набрало законної сили. Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення відповідачем умов кредитного договору, щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідач порушив свої зобов`язання, щодо щомісячного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів відповідно до умов кредитного договору. 25 березня 2011 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-342/11 задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 388 238 грн. 98 коп., з них: кредит - 237 496 доларів США, відсотки - 62 620 доларів США 74 центи. Станом на 28 листопада 2016 року загальна заборгованість позичальника за кредитним договором складає 15 181 340 грн. 92 коп. з яких: кредит - 237 496 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ 25.724426 грн. за один долар США станом на 28 листопада 2016 року становить 6 109 448 грн. 28 коп., відсотки - 335 708 доларів США 34 центи, що в перерахунку за курсом НБУ 25.724426 грн. за один долар США станом на 28 листопада 2016 року становить 8 635 904 грн. 35 коп. комісія за РО - 87 497 грн. 04 коп., штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойки) - 348 497 грн. 04 коп. Таким чином, різниця не стягненої суми заборгованості склала 8 573 581 грн. 31 коп. : різниця не стягненої заборгованості по кредиту - 0 доларів США, різниця не стягненої заборгованості по відсотках - 316 336 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ 25.724426 грн. за один долар США станом на 28 листопада 2016 року становить 8 137 587 грн. 29 коп. , комісія за РО - 87 497 грн. 04 коп., пеня - 348 497 грн. 04 коп. Вважає, що зобов`язання сторін не припинилось, відповідач від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання не звільняється. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Іванової Н.Ю. від 19 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження /а.с.24-25/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочено «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] кредитного договору від 14 березня 2008 року № 117/2008/СІ, відповідач отримала кредит у розмірі 250 000 доларів США, що складає еквівалент 1 262 500 грн. за курсом НБУ на момент укладання цього договору, строком до 14 березня 2018 року із сплатою 14 відсотків річних /а.с.8-15/. В зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань, банк звернувся до суду з позовом та рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 березня 2011 року з відповідача було стягнуто 2 388 238 грн. 98 коп. заборгованості, яка складалась з заборгованості за кредитом - 237 496 доларів США, 37 512 доларів США - прострочена заборгованість, 199 984 доларів США - строкова заборгованість, 62 620 доларів США 74 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом /а.с.16-17/. Відповідно до частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з даним позовом, представник банку посилався на те, що незважаючи на рішення суду від 25 березня 2011 року зобов`язання за кредитним договором залишається невиконаним, тому просив стягнути з відповідача різницю заборгованості в рахунок часткового погашення заборгованості в сумі 117 466 грн. 67 коп., з яких 117 466 грн. 67 коп. - проценти за користування кредитом. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Суд вважає, що ПАТ «ВіЕйБі Банк», використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, звернувшись у 2011 році до суду із позовом, за яким судом ухвалено рішення. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також інші обумовлені в договорі платежі (комісію та пеню) припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. З огляду на викладене суд вбачає, що дострокове стягнення кредиту відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, ч.2 ст. 1054 ЦК України є наслідок неналежного виконання боржником своїх кредитних зобов`язань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішень суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання не припинилися. У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється в силу його виконання, проведеного належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). При цьому, суд керується положеннями ч.1 ст. 1050 ЦК України та виходить із того, що стягнення суми процентів за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення за положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом. Згідно із положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті, відповідно до ст.265 ЦПК України. Згідно із ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд враховує, що позивачем заявлено у позовній заяві суму заборгованості у розмірі 117 466 грн. 67 коп. При цьому, позивачем не надано жодного розрахунку вказаної суми заборгованості та жодного доказу, що підтвердив би існування заборгованості в такому розмірі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати також не підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed