Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

08.08.2013 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Перший», далі ПАТ «Банк Перший», просила визнати недійсним договір іпотеки від 29.11.2010 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «БГ Банк», далі ВАТ «БГ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» та позивачем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 3544, далі Договір іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. 29.10.2010 року між ВАТ «БГ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 02, відповідно до якого ПАТ «БГ Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 4 000 000,00 грн., зі сплатою 30 % річних та кінцевою датою повернення до 28 жовтня 2011 року. 12.11.2010 року між ВАТ «БГ Банк», [PERSON] та ТОВ «Євротекстиль» укладено Договір про переведення боргу, за умов якого ТОВ «Євротекстиль» взяло на себе обов'язок первісного боржника щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором № 02 від 29.10.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «Євротекстиль», 29.11.2010 року між Позивачем та ПАТ «БГ Банк» укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого Позивач передала Банку нежилі приміщення з № 1 по № 7 загальною площею 226,20 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Разом з цим, відповідно до Технічного паспорту наданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, загальна площа нежилих приміщень в [ADDRESS] становить 226,20 кв.м., яка складається з приміщень з № 1 по № 12. Виходячи з наведеного загальна площа приміщень з № 1 по № 7 становить 157 кв.м. За вказаних обставин, позивач вважала оспорюваний Договір іпотеки недійсним з підстав, передбачених ч.2 ст.18 Закону України «Про іпотеку», ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, як такий що укладений без додержання вимог п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку»./а.с.2-6/ 06 грудня 2013 року Позивачем [PERSON] подано до суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить визнати недійсним з тих же обставин та правових підстав оспорюваний Договір іпотеки від 29.11.2010 року в частині передачі в іпотеку нежилих приміщень з № 8 по 12 загальною площею 69,2 кв.м., які розташовані в [ADDRESS]./а.с.83/ В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила свого представника [PERSON] /а.с.110/, який позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заяві про зміну предмету позову, просив позов задовольнити в повному обсязі. До викладеного в позові пояснив суду, що згідно технічного паспорту спірного приміщення від 09.07.2013, площа приміщення на даний час становить усього 234, 6 кв.м, таким чином, площа більша, ніж в оспорюваному договорі, згідно технічного паспорту станом на час укладення договору група приміщень №27 складалась з 12 приміщень, а не з 7 приміщень, на сьогодні площа приміщень з №8 по №12 за розрахунком позивача становить 69, 2 кв.м. Представник Відповідача ПАТ «Банк Перший» - Посунько Д.В. /а.с.53, 103, 111/ проти позову заперечував, посилаючись на письмове заперечення та усні пояснення, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема, представник вважає відсутніми підстави для визнання Договору іпотеки недійсним, оскільки в договорі було зазначено опис предмета іпотеки згідно його реєстраційних даних на момент укладення оспорюваного договору у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку», а саме позначення приміщень з 1 по 7 та зменшеної площі у розмірі 226, 20 кв.м. згідно технічної документації. В подальшому позивач здійснила самочинно і без дозволу Банку реконструкцію приміщень внаслідок чого площа збільшилась, нумерація приміщень була змінена, однак представник вважає, що реконструкція не змінила сам предмет іпотеки і не унеможливила його ідентифікацію. Третя особа ТОВ «Євротекстиль», яка неодноразово була повідомлена судом належним чином, у томі числі у відповідності до вимог абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України /а.с. 57, 81, 94, 97, 108/, будучи обізнаною про розгляд справи принаймні з 10.09.2013, про свою участь у справі відповідно до вимог ст.36 ЦПК України не заявила, в судові засідання, у тому числі з розгляду справи 07.02.2014, уповноваженого представника до суду не направила, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Суд вирішивши можливим розгляд справи у відсутність позивача [PERSON], за участю уповноваженого представника [PERSON], та у відсутність третьої особи ТОВ «Євротекстиль», заслухавши представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. На підставі пояснень представників сторін та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які не заперечуються сторонами. 29.10.2010 року між ВАТ «БГ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 02, відповідно до умов якого ПАТ «БГ Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 4 000 000,00 грн., зі сплатою 30 % річних та кінцевою датою повернення кредиту до 28 жовтня 2011 року. 12.11.2010 року між ВАТ «БГ Банк», [PERSON] та ТОВ «Євротекстиль» укладено Договір про переведення боргу, за умов якого ТОВ «Євротекстиль» взяло на себе обов'язок первісного боржника щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором № 02 від 29.10.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором № 02 від 29.10.2010 року, між Позивачем та ПАТ «БГ Банк» 29.11.2010 року укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3544. Відповідно до умов зазначеного Договору іпотеки, Позивач передала ПАТ «БГ Банк» нежилі приміщення з № 1 по № 7 загальною площею 226,20 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS], зареєстровані за позивачем на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень укладеного між ТОВ «Кредит-Центр» та [PERSON] 03.02.2005 року, далі Договір купівлі-продажу. Згідно умов даного договору, Позивач придбала нежилі приміщення (в літері А) № 27 з № 1 по № 7 загальною площею 226,80 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], та зареєструвала 09.02.2005 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та записано в реєстраційну книгу 99п-210 за реєстраційним № 6495-П. Згідно виданого технічного паспорту на вказані нежилі приміщення від 15.02.2008, станом на час укладення оспорюваного Договору іпотеки 29.11.2010, загальна площа нежилих приміщень зменшилась на 0,6 кв.м. за рахунок оздоблювальних робіт, та відбулося перенумерація приміщень, після чого нумерація групи приміщень здійснювалась з № 1 по № 12, та загальна площа зменшилась і становила 226,20 кв.м. В подальшому, відповідно до технічного паспорту на вказані нежилі приміщення, виданого 09.07.2013 року загальна площа нежилих приміщень, у зв'язку зі здійсненням позивачем самочинної реконструкції, вдруге відбулась перенумерація приміщень, після чого нумерація групи приміщень здійснювалась з № 1 по №8, та загальна площа збільшилась до 234,6 кв.м. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, які прийнято до уваги судом: копією кредитного договору № 02 від 29.10.2010 року /а.с.7-12/, копією договору про переведення боргу від 12.11.2010 року /а.с.13-14/, копією договору іпотеки від 29.11.2010 року /а.с.16-23/, копією технічного паспорту від 09.07.2013 року /а.с.29-32/, копією договору купівлі-продажу від 03.02.2005 року /а.с.43-44/, копією реєстраційного посвідчення від 09.02.2005 року /а.с.45/, копією технічного паспорту від 15.02.2008 року./а.с.46-48/ Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, в редакції чинній на час укладення оспорюваного Договору, підставою недійсності правочину є недодержання вимог про те, що зміст правочину, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення оспорюваного Договору іпотеки, іпотечний Договір крім іншого повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. Виходячи з встановлених обставин справи, реєстраційні дані предмета іпотеки з нумерацією приміщень в групі з №1 по №7, які наведені в оспорюваному Договорі іпотеки відповідали даним Договору купівлі-продажу групи приміщень, на підставі якого ці приміщення були зареєстровані на праві власності за позивачем, а дані про опис предмету іпотеки для його ідентифікації загальною площею 226, 2 кв.м відповідали фактичним технічним даним станом на день його укладення 29.11.2010. Доказів того, що на час укладення Договору іпотеки, реєстраційні дані предмета іпотеки містили нумерацію в групі приміщень з №1 по №12 суду не надано. Разом з тим, ця обставина не має юридичного значення для вирішення спору сторін, оскільки виходячи з вищевикладених положень п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про іпотеку", законом передбачено зазначення опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації або як альтернативу його реєстраційних даних. При цьому, суд також враховує, що опис приміщення за загальною площею є достатнім для його ідентифікації як окремого об'єкта нерухомості, і зміна внутрішньої нумерації приміщень в межах загальної площі не впливає на ідентифікацію цього об'єкта, а відтак не має юридичного значення для визначення предмета іпотеки, інших вимог законодавством України, яке регламентує порядок передачі нерухомості в іпотеку не передбачено. Обставини зміни нумерації приміщень в межах групи приміщень та зміни його загальної площі після укладення Договору іпотеки також не мають юридичного значення для вирішення спору сторін щодо дійсності договору, оскільки виходячи зі змісту ст.215, ст.203 ЦК України недійсність договору, за наявності на те підстав, можуть мати наслідком тільки ті обставини, які передували його укладенню або мали місце на момент його укладення. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та вимог законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд надходить до висновку, що при укладенні оспорюваного Договору іпотеки від 29.11.2010 було дотримано вимоги п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про іпотеку" і його зміст в оспорюваній позивачем частині не суперечить ЦК Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Відтак, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed