Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач, АТ "Універсал банк" звернувся до Люботинського міського суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01.02.2018 у розмірі 17 378,53 грн, станом на 22.12.2020, в т.ч.: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -8 612,54 грн, заборгованість за пенею та комісією -8 765,99 грн та стягнути судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. Позов обґрунтований тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 01.02.2018 [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 17 378,53 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також у разі виникнення обставин, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином за адресою, повідомленою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, однак поштові конверти повернулись до суду не врученими. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 01 лютого 2018 року [PERSON] підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). На підтвердження надання [PERSON] кредиту та використання останнім кредитних коштів, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. Водночас, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, суд вважає, що розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом використання відповідачем кредитних коштів в межах кредитного ліміту на умовах, які вказані в позовній заяві. Позиція суду повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою в Постановах Верховного Суду у справах № 161/16891/15-ц (провадження № 61/517св18) від 30 січня 2018 року та 630/366/16-ц (провадження № 61-5247св18) від 24 травня 2018 року. Аналогічна позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17 (провадження № 61-2022св18), де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Крім того, кредитний договір у вигляді анкети-заяви не містить розміру встановленого відповідачу кредитного ліміту. Як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідач просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Однак, додатку, в якому сторонами був би погоджений розмір встановленого кредитного ліміту, суду не надано. В наданих позивачем додатках в частині 8 Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача розділу 8.2 Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» встановлено, що сума/ліміт кредиту надається банком від 0 до 100 000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). Докази погодження сторонами суми кредиту у заявці на кредит відсутні. Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 01 лютого 2018 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом - [PERSON] станом на 22.12.2020 в даному випадку не є належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту, оскільки по суті є лише письмовими обчисленнями, проведеними позивачем. Крім того, з наданого розрахунку неможливо встановити підстави пред`явлення позивачем позовних вимог про стягнення загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 8 612,54 грн, враховуючи, що розмір (згідно позовної заяви) отриманого відповідачем кредиту становить 6 000,00 грн. За положеннями ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Ухвалами Люботинського міського суду Харківської області від 30.06.2021 та 15.07.2021 явка представника позивача до суду визнавалась обов`язковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог. Копі вказаних ухвал були отримані представником позивача 09.07.2021 та 26.07.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак представник позивача в судові засідання не з`явився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в позові, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі судового збору відсутні.

Outcome: dismissed