Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 46 000,00 грн., набутих без достатньої правової підстави. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.06.2015 року він замовив у ФОП [PERSON] металопластикові вікна КВЕ-88(13 штук), КВЕ п»ятикамерні(7 штук), чотирикамерні(4 шт.), Rehao п»ятикамерні (4 шт). Попередню інформацію щодо комплектації та вартості вікон він отримав в усній формі від продавця-консультанта [PERSON], яка прийняла у нього замовлення та завдаток у сумі 46 000,00 грн., а також надала йому для підпису примірник договору №19.06/№Б з відтиском мокрої печатки, однак без підпису ФОП [PERSON] Враховуючи те, що ФОП [PERSON] на момент укладення договору був відсутній та перебував за кордоном, вважає, що вказаний договір у відповідності до ст.ст.207,208 ЦК України є неукладеним, оскільки він не підписаний [PERSON], а отже не дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо форми письмового правочину. Оскільки зазначений договір готувала та завіряла відтиском печатки безпосередньо відповідач [PERSON], яка також отримала від нього грошові кошти без видачі відповідного розрахункового документа, вважає, що відповідно до ст.1212 ЦК України грошові кошти у сумі 46 000,00 грн. сплачені ним на виконання договору №19.06/№Б від 19.06.2015 року підлягають стягненню з неї, як набуті без достатньої правової підстави. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача 46000,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави. Не заперечив того факту, що спірний договір підписував [PERSON] та отримав частину металопластикових вікон на виконання спірного договору. Також вказав, що належним відповідачем у виниклому спорі вважає [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні відносно позову заперечили, посилаючись на те, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта згідно трудового договору від 28.05.2015 року. В її посадові обов»язки входить підготовка договорів купівлі-продажу продукції, якою торгує підприємець [PERSON] та завірення їх печаткою підприємця, підписання вказаних договорів покладено безпосередньо на підприємця чи його довірителя. 19.06.2015 року з метою оформлення замовлення позивача на виготовлення та доставку металопластикових вікон, вона підготувала та завірила печаткою ФОП [PERSON] договір №19.06/№Б, який підписав позивач та передав їй в якості завдатку грошові кошти в сумі 46 000,00 грн. Вказані грошові кошти були передані ФОП [PERSON], який вніс їх до книги обліку прибутків та витрат. В подальшому за ці кошти було виготовлено та доставлено позивачу замовлені ним вікна, від яких останній відмовився. Позивачем не представлено будь-яких доказів, що підтверджують факт неправомірного чи безпідставного отримання відповідачем грошових коштів в сумі 46 000,00 грн. Враховуючи те, що [PERSON] є лише найманим працівником ФОП [PERSON], а тому між нею та позивачем не виникло будь-яких цивільно-правових зобов»язань згідно договору №19.06/№Б, вона не є стороною даного договору та не може виступати належним відповідачем у даній справі. Із врахуванням наведеного просять у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON]-[PERSON] у судовому засіданні відносно позову заперечила, посилаючись на те, що позивач у добровільному порядку уклав із ФОП [PERSON] договір №19.06/№Б від 19.06.2015 року на поставку металопластикових конструкцій. Вказаний договір від імені ФОП [PERSON] було підписано нею як уповноваженим представником згідно довіреності від 10.06.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л., за реєстром № 574. Отримані від позивача в якості завдатку грошові кошти в сумі 46000,00 грн. були використані на замовлення та поставку вікон, від яких позивач в подальшому відмовився, мотивуючи це недоліками щодо якості та комплектації товару. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що вказаний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно з ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.06.2015 року між позивачем та ФОП [PERSON] було підписано договір №19.06/№Б на виготовлення та доставку металопластикових конструкцій на загальну суму 81 600, 00 грн., з авансовим платежем у сумі 46 000, 00 грн. Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.3, 3.1 зазначеного договору підрядник зобов»язувався замовити та придбати у виробника вироби-металопластикові конструкції у об»ємі та асортименті узгодженими сторонами згідно специфікації у діючій угоді, за 60 робочих днів з моменту поступлення грошей на розрахунковий рахунок та доставити їх замовнику, а замовник в свою чергу зобов»язувався провести оплату виконаних підрядником робіт на умовах даної угоди та оплатити підряднику мінімум 50% від загальної вартості замовлення. Згідно до п.3.4 договору передача товару та організація монтажу здійснюється підрядником після 100% оплати вартості товару замовником. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків-ч.ч.3-5 ЦК України. У відповідності до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 865 Цивільного кодексу України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується виконати за завданням фізичної особи (замовника)певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов"язується прийняти до оплати виконану роботу. Як встановлено судом, договір №19.06/№Б від 19.06.2015 року між позивачем та ФОП [PERSON] вчинено у письмовій формі. Вказаний договір підписано сторонами та завірено печаткою ФОП [PERSON] На виконання умов договору позивачем було передано авансовий платіж у сумі 46 000,00 грн., а ФОП [PERSON] здійснено замовлення та доставку частини металопластикових конструкцій, від отримання яких та проведення остаточного розрахунку позивач відмовився. Даний факт підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Із врахуванням наведеного суд приходить до переконання про те, що даний правочин відповідає всіх необхідним вимогам закону, вчинений із дотримання належної форми, відображає реальне волевиявлення сторін та їх внутрішню волю, та був спрямований на настання відповідних правових наслідків, а тому за правилами ст. 638 ЦК України вважається укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, підтвердили згоду на укладення договору своїми підписами та вчинили ряд дій, спрямованих на його виконання. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що даний договір є неукладеним, у зв»язку із тим, що не підписаний ФОП [PERSON], оскільки від імені ФОП [PERSON] зазначений договір підписано його довірителем [PERSON], що діяла на підставі довіреності від 10.06.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л., за реєстром № 574, відповідно до якої остання уповноважена на підписання від імені [PERSON] різного роду правочинів та договорів. Відповідно до висновку Тернопільського відділу поліції ГУ Національної поліції у Тернопільській області від 24.11.2015 року «Про результати розгляду звернення [PERSON]» в ході проведеної за заявою позивача перевірки щодо неправомірних дій ФОП [PERSON] ознак злочину не виявлено, про що позивача повідомлено листом № С-15 від 24.11.2015 року. Окрім цього суд вважає, що вказаний позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки як встановлено в ході судового розгляду відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ФОП [PERSON] згідно трудового договору №001/15 від 28.05.2015 року, є найманим працівником та виконує обов»язки продавця непродовольчих товарів. Згідно п.п.15,16,23 посадової інструкції продавця-консультанта-касира, затвердженої ФОП [PERSON] 12.06.2015 року, у посадові обов»язки [PERSON] входить здійснення операцій по прийому, обліку, видачі і зберіганню грошових коштів, ведення касової книги на основі прибуткових і витратних документів, підготовка та укладення договорів про купівлю-продаж товару та завірення їх печаткою підприємця. [PERSON] не є стороною договору №19.06/№Б від 19.06.2015 року, укладеного між позивачем та ФОП [PERSON], в результаті підписання зазначеного договору між нею та позивачем не виникло будь-яких цивільно-правових зобов»язань, остання не несе відповідальності за дотримання умов договору, а передані позивачем в якості авансового платежу кошти в сумі 46000,00 грн. були обліковані та використані ФОП [PERSON] на виконання замовлення позивача, що підтвердила у суді представник третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не представлено суду будь-яких доказів, що підтверджують факт неправомірного чи безпідставного заволодіння [PERSON] грошовими коштами в сумі 46 000, 00 грн. та збереження їх у себе без достатньої правової підстави. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 46 000,00 грн., набутих без достатньої правової підстави слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed