Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту вчинення договір міни земельних ділянок від 08.07.2014 року за реєстраційним номером 875, на підставі якого були відчужені земельні ділянки, які йому належать. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності належить земельна ділянка площею 4,86 га, що розташована на території Приютівської селищної ради, для ведення сільськогосподарського виробництва. Крім того, позивач являється спадкоємцем земельної ділянки померлої дружини [PERSON] , котра була власником земельної ділянки площею 5,38 га, що розташована на території Приютівської селищної ради, для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта від 24.03.1999 року. Позивач прийняв спадщину дружини, так як на момент смерті проживав з нею за однією адресою. 25.06.2014 року приватним нотаріусом Радовою С.В. було посвідчено довіреність за реєстраційним номером 818, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] , бути його представником та укладати від його імені договори оренди земельної ділянки, з правом підпису. Цього ж дня він отримав 60000 грн., в оплату, як він на той час розумів, орендної плати за п`ять років за обидві земельні ділянки. В грудні 2019 року, позивач звернувся до Приютівської селищної ради, з метою отримати орендну плату, де з`ясувалося, що його земельні ділянки відчужені на підставі договору міни від 08.07.2014 року за реєстраційним номером 875. Про укладення такого договору позивач не знав та не міг знати, оскільки про укладення такого договору йому довірена особа, [PERSON] , не повідомляла. Крім того, за оспорюваним договором міни від 08.07.2014 року [PERSON] фактично не отримав жодного майна в порядку обміну. Волевиявлення позивача було лише в укладенні договору оренди та отримання орендної плати за земельні ділянки. 14.01.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що в правовідносинах, які склались між нею та позивачем, вона не повинна відповідати за даним позовом, оскільки вона не є суб`єктом спірних правовідносин та не має обов`язків, які випливають перед позивачем та не може нести відповідальність. У 2014 році вона працювала в ТОВ «Агродар ЛТД» на посаді бухгалтера. У 2014 році позивач із своєю дружиною виявили бажання на укладення договору міни належних їм земельних ділянок на інші земельні ділянки, що належать ТОВ «СВК «Агродар Виробник». Однак, оскільки позивач проживав у іншій місцевості, а для оформлення документів необхідний певний час, він звернувся до неї з проханням підписати від його імені договір міни. 25.06.2014 року позивач оформив у приватного нотаріуса Приходько С.В. довіреність, якою уповноважив її представляти його інтереси з питань укладення від його імені договору міни земельної ділянки площею 4,8652 га. розташованої на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району, кадастровий номер 3520386200:02:002:0178 на іншу земельну ділянку з будь-яким місцем розташування, цільовим призначенням, розміром земельної ділянки тощо. Твердження позивача, що він уповноважував її на укладення від його імені договору оренди землі не відповідає дійсності, оскільки з самого початку мова йшла про укладення договору міни земельних ділянок і саме такий договір просив його укласти позивач. Дане підтверджується і самим текстом довіреності. Про те, що позивач не міг уповноважити її на укладення договору оренди землі, свідчить і той факт, що у позивача вже був діючий укладений договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ «Агродар ЛТД». А укладення договору оренди на земельну ділянку, яка вже перебуває у користуванні іншої особи, законодавчо неможливо. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволені позовних вимог повністю. 13.05.2020 року від представника відповідача ТОВ «СВК «Агродар Виробник», адвоката Горобець О.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що 08.07.2014 року між позивачем, в особі його представника [PERSON] , що діяла на підставі довіреності від 25.06.2014 року № 818 та відповідачем було укладено та нотаріально посвідчено договір обміну (міни) земельних ділянок, за якими позивач передав, а відповідач отримав земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,8652 га з кадастровим номером 3520386200:02:002:0178. У свою чергу, відповідно до вимог діючого законодавства, відповідач здійснив реєстрацію права власності на цю земельну ділянку площею 4,4738 га (номер запису про право (в державному реєстрі прав) №626271 від 08.07.2014). Відповідно до вказаного договору міни відповідач також передав, а позивач отримав земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,1407 га з кадастровим номером 3520380400:02:000:0759. Усі посилання позивача на нормативно-правові акті про заборону відчуження земельних ділянок спростовуються текстом вказаних ним актів. У червні 2014 року позивач звернувся до керівництва відповідача-2 з питанням укладення договору міни належної йому земельної ділянки на іншу земельну ділянку. Підготовка до укладення договору міни займала певний час, а оскільки позивач проживав у іншій місцевості та не міг приїхати до нотаріуса у день укладення угоди, він узгодив всі істотні умови договору міни з керівництвом ТОВ «СВК «Агродар Виробник» та надав довіреність на укладення угоди своєму представнику - [PERSON] , з якою він був знайомий. 25.06.2014 року позивач оформив у приватного нотаріуса Радової С.В. довіреність, якою уповноважив Відповідача - 1 представляти його інтереси з питань укладення від його імені договору міни земельної ділянки площею 4,8652 га, розташованої на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району, кадастровий номер 3520386200:02:002:0178 на іншу земельну ділянку з будь-яким місцем розташування, цільовим призначенням, розміром земельної ділянки тощо. Твердження позивача, що він уповноважив Відповідача - 1 на укладення від його імені договору оренди землі не відповідає дійсності, оскільки спростовується текстом довіреності. Крім того, на момент видачі довіреності у позивача вже був діючий та зареєстрований, укладений особисто ним, договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ «Агродар ЛТД». У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволені позову. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву із зазначених у ній підстав. Представник відповідача ТОВ «Агродар Виробник» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову із зазначених у відзиві підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала відзив і заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Радова С.В. у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і приходить до наступних висновків. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії КР №3520386200:02:00:179, [PERSON] на підставі рішення сесії Протопопівської сільської ради народних депутатів від 01.03.1999 року № 7 передається у приватну власність земельна ділянка площею 5,38 га, яка розташована на території Протопопівської сільської ради, ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії КР №3520386200:02:00:178, [PERSON] на підставі рішення сесії Протопопівської сільської ради народних депутатів від 01.03.1999 року № 7 передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,86 га, яка розташована на території Протопопівської сільської ради, ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого 20.05.1989 року Протопопівською сільською радою Олександрійського району, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.05.1989 року, актовий запис №9. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15.03.2017 року Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №19. Згідно довідки Виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 23.12.2019 року №1860, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , з 18.05.2015 року і по день її смерті. Згідно копії довіреності від 25.06.2014 року, посвідченої Радовою С.В., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] , [INFO] , представляти його інтереси з питань укладення від його імені договору міни земельної ділянки площею 4,8652 га, розташовану на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520386200:02:002:0178, та іншу земельну ділянку з будь-яким місцем розташування, цільовим призначенням, розміром земельної ділянки, тощо. Зареєстровано в реєстрі за №818. Згідно копії договору обміну (міни) земельних ділянок від 08.07.2014 року [PERSON] , [INFO] , яка діє від імені [PERSON] з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарська виробнича компанія «Агродар Виробник» з іншої сторони уклали договір міни земельних ділянок за умовами якого сторона 1 передає у власність стороні 2 земельну ділянку загальною площею 5,3810 га, кадастровий номер 3520386200:02:002:0179 розташовану за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Протопопівська сільська рада, ділянка № [NUMBER] (п.2.1). Сторона 2 передає у власність стороні 1 земельну ділянку загальною площею 0,1407 га, кадастровий номер 3520380400:02:000:0758, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с/рада Олександрівська (земельна ділянка №2) (п.1.3). Згідно копії договору оренди землі від 13.04.2009 року, [PERSON] та ТОВ «Агродар ЛТД» уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,86 га, ділянки № [NUMBER] строком на 10 років. Згідно копії протоколу №7 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарська виробнича компанія «Агродар виробник» від 03 липня 2014 року вирішено відчужити земельну ділянку кадастровий номер 3520380400:02:000:0758, площею 0,1407 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, шляхом обміну без проведення доплати на земельну ділянку кадастровий номер №3520386200:02:002:0179, площею 5,3810 га, що розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та належить на праві приватної власності громадянці [PERSON] . Також вирішено відчужити земельну ділянку кадастровий номер 3520380400:02:000:0759, площею 0,1407 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, шляхом обміну без проведення доплати на земельну ділянку кадастровий номер №3520386200:02:002:0178, площею 4,8652 га, що розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та належить на праві приватної власності громадянці [PERSON] . Суд застосовує такі норми права. Велика Палата Верховного суду у постанові 15.05.2019 року у справі №227/1506/18 відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо застосування підпункту «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, що була чинною до 1 січня 2019 року, стосовно можливості обміну земельних ділянок сільськогосподарського призначення лише «за схемою пай на пай» та сформулювала новий. Встановлена пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, передбачала винятки, одним з яких була можливість обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону, а не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай). За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості (частини перша-третя статті 715 ЦК України). У разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву (частина перша статті 14 Закону № 899-IV). Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку (абзац одинадцятий частини першої статті 5 Закону № 899-IV), а в редакції, чинній з 1 січня 2019 року, до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Частина перша статті 14 цього Закону визначає один з випадків можливого обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не регулює обмін земельними частками (паями), права на які підтверджені сертифікатом, і розподіленими та визначеними у натурі земельними ділянками, які ще не зареєстровані за власниками земельних часток (паїв). Стаття 14 Закону № 899-IV не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону № 899-IV повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку (з 1 січня 2019 року до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку), не виключає можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). На підставі зазначених вище доказів суд встановив, що позивач та відповідач уклали договір міни, який з огляду на викладене вище висновки ВП ВС не суперечить закону, адже підпункт «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2019 року передбачав включення із загальної норми про встановлення мораторію на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення та дозволяв укладення договорів міни земельних ділянок. Оспорюваний договір міни укладений позивачем та відповідачем у період дії цього виключення. Тому відповідні доводи позивача щодо невідповідності цього договору закону суд відхиляє. Також суд відхиляє доводи позивача про те, що договір міни було укладено від імені [PERSON] його довіреною особою, яка діяла у власних інтересах, а сам позивач не мав наміру обмінювати або відчужувати належну йому земельну ділянку, доручав укласти від його імені договір оренди, і фактично жодного майна за укладеним довіреною особою договором не отримав. Ці твердження позивача прямо суперечать наданим суду доказам, зокрема довіреності від 25 червня 2014 року, у якій зазначено, зокрема, що [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з питань укладення від його імені договору міни земельної ділянки кадастровий номер 3520386200:02:002:0178 на іншу земельну ділянку з будь-яким місцем розташування, цільовим призначенням, розміром земельної ділянки тощо, надав повіреній особі право визначити умови договору міни самостійно, підписувати договір міни земельної ділянки від його імені. Ця довіреність підписана позивачем, є нотаріально посвідченою та не була визнана недійсною. Вона підтверджує, що [PERSON] мав намір відчужити належну йому земельну ділянку шляхом укладення договору міни. Крім цього, станом на день видання позивачем довіреності та укладення оспорюваного договору міни був чинним укладений [PERSON] і ТОВ "Агродар ЛТД" строком на 10 років договір оренди землі від 13 квітня 2009 року, що додатково вказує не необґрунтованість доводів позивача про те, що він видав довіреність для укладення договору оренди, а не відчуження земельної ділянки. Будь-який доказів, які б підтверджували, що довірена особа [PERSON] , укладаючи договір міни, діяла у власних інтересах та/або за межами визначених довіреністю повноважень, суду не надано Суд також відхиляє доводи позивача про те, що договір укладений на вкрай невигідних для нього умовах. Згідно ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Отже, для визнання недійсним правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини, слід надати докази не лише його укладення на вкрай невигідних умовах, а того, що цей правочин вчинено під впливом тяжкої обставини. Однак таких доказів позивачем суду не надано. Суд також відхиляє доводи позивача про те, що він фактично не отримав майно за договором міни, оскільки невиконання цього договору, навіть за умови наявності доказів такого невиконання, згідно норм ЦК УКраїни за встановлених у цій справі обставин не може бути підставою для визнання договору недійсним. У разі невиконання договору міни позивач не позбавлений права вимагати виконання цього договору і передання йому земельної ділянки, якщо вона раніше не була йому передана. З огляду на недоведеність у цій справі обставин, що можуть бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, суд не проводить аналіз доводів сторін щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Отже, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed