Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати причини пропуску [PERSON] для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер 20.05.2005 року протягом двох місяців після вступу рішення в законну силу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.05.2005 року помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] та на час відкриття спадщини разом із ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після його смерті залишилась спадщина, в тому числі право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Колос», площею 2,7623 га, на території Телелинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №042476. Даний сертифікат було втрачено та визнано недійсним, про що було опубліковано оголошення в газеті «Жмеринський меридіан» №43 (916) від 28.10.2017 року. За життя [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку на підставі втраченого сертифіката не отримував. Відповідно до додатку №2 до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації №14 від 14.01.2008 року за померлим [PERSON] на території Телелинецької сільської ради закріплена земельна ділянка №93, загальною площею 2,7623 га., спадкоємцям якого буде передана у власність земельна ділянка та видано державний акт після оформлення спадщини. Проте, протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті чоловіка, вона не прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Жмеринської районної державної нотаріальної контори у звязку нижчевикладеними обставинами: їй було відомо про встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, однак зважаючи на свій похилий вік вона вважала, що спадщину після смерті чоловіка будуть приймати їхні діти, а тому не переймалася даним питанням. Проте діти відмовилися приймати спадщину, оскільки це їй більш потрібно, так вона буде мати змогу здати земельну ділянку в оренду і отримувати додаткові кошти на прожиття, а вони ще молоді і в змозі заробити собі на життя. Але в останній місяць відведений законодавством для подання заяви про прийняття спадщини стан її здоровя різко погіршився та 20.10.2015 року її було госпіталізовано до кардіологічного відділення Жмеринської ЦРЛ з діагнозом «Ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Атеросклеротичний кардіосклероз», дана хвороба могла стати причиною смерті, тому вимагала термінового стаціонарного лікування, яке тривало до 25.11.2005 року, що не давало їй можливості в строки встановлені законом подати заяву про прийняття спадщини. У звязку з чим при зверненні нею до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, 08.11.2017 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.12.2017 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду на 22.12.2017 року із витребуванням з Жмеринської районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи до майна померлого 20.05.2005 року [PERSON] Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.12.2017 року на підставі статті 19, пункту 9 частини першої Перехідних положень ЦПК України продовжено розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду по суті на 25.01.2018 року. 25.01.2018 року розгляд справи не відбувся у звязку із перебуванням головуючої судді Сенько Л.Ю. з 17.01.2018 року на лікарняному, через що наступне судове засідання було призначено на 28.03.2018 року. В судове засідання, призначене на 28.03.2018 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, однак подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій представник відповідача також вказав про підтримання даного позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ №004609 (а.с.8) [PERSON] помер 20.05.2005 року в с.Телелинці Жмеринського району Вінницької області. З свідоцтва про шлюб серії І-АМ №155321 (а.с.7) вбачається, що позивач 14.05.1967 року уклала шлюб з [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету Телелинецької сільської ради від 23.10.2017 року за №432 (а.с.9) [PERSON], який помер 20 травня 2005 року постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] та згідно запису погосподарської книги №3, особовий рахунок №246 на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.11.2017 року (а.с.10-11) інформація на імя [PERSON] відсутня. З копій заяв [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від грудня 2017 року, посвідчених секретарем виконавчого комітету Телелинецької ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.12-14) вбачається, що діти померлого 20.05.2005 року [PERSON] подали до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяви, в яких вказали, що спадщину, що залишилась після смерті батька не прийняли та на неї не претендують. Відповідно до додатку №2 до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації №14 від 14.01.2008 року (а.с.17-18) за померлим [PERSON] на території Телелинецької сільської ради закріплена земельна ділянка №93, загальною площею 2,7623 га., спадкоємцям якого буде передана у власність земельна ділянка та видано державний акт після оформлення спадщини. Відповідно до публікації в газеті "Жмеринський меридіан" №43 (916) від 28.10.2017 (а.с.19) втрачений сертифікат серії ВН №042476, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним. Згідно постанови Жмеринської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.11.2017 (а.с.16) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті 20.05.2005 року [PERSON], в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем. Відповідно до виписки з історії хвороби Жмеринської ЦРЛ, [PERSON] з 20.10.2005 по 25.11.2005 року перебувала на лікуванні в кардіологічному відділені з діагнозом «Ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Атеросклеротичний кардіосклероз» (а.с.15). Спадкова справа до майна померлого 20.05.2005 року [PERSON] не заводилася (а.с.30). Про наявність інших спадкоємців позивач та представник відповідача не зазначили та судом на момент розгляду справи вони не встановлені. Дослідивши вищезазначені докази, встановлено, що між сторонами виник спір із спадкових правовідносин. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здіснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка була чинною на час виникнення правовідносин (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012)) вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, в тому числі направивши її поштою, але такі дії нею не вчинялися. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] не зазначила та не надала суду належних та допустимих доказів пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини (подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини) протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті чоловіка. В позовній заяві позивач [PERSON] вказала, що строк звернення до нотаріальної контори вона пропустила, оскільки була невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину та через її перебуванням на стаціонарному лікуванні у період з 20.10.2005 року по 25.11.2005 року у звязку з погіршенням стану здоров'я, однак вказане відповідно до ст.1272 ЦК України та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Вона мала можливість звернутись до нотаріуса із завою про прийняття спадщини, в тому числі надіслати її поштою, жодних інших доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано. Крім того, виписку з історії хвороби, що була надана в якості доказу позивачем, суд не приймає, оскільки період її перебування на лікуванні вочевидь не охоплює всього шестимісячного строку, наданого для прийняття спадщини та дана медична довідка не містить вихідного номеру, гербової печаті та підпису керівника закладу охорони здоровя, оформлена на бланку Жмеринської центральної районної лікарні, однак штамп на довідці Комунальної установи «Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини №1 м.Жмеринка. Нормами ст.ст.12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст.1270 ЦК України строки, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed