Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.11.2011 року у сумі 13660,65 грн. та судового збору у розмірі 1600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2011 року на підставі укладеного кредитного договору №б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач щомісяця в період сплати, повинний був надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також, інших витрат згідно умов договору. Однак, вказані зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, внаслідок чого, станом на 30.11.2016 року за відповідачем обліковується заборгованість, яка в загальному розмірі складає 13660,65 грн., у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.11.2011 року на підставі укладеного кредитного договору №б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.5-31). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий самий термін (п. п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг). У разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Крім цього, у разі порушення відповідачем строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 500грн.+5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг). Однак, відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4), станом на 30.11.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 13660,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7612,41 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4621,54 грн., заборгованість за пенею та комісією - 300,00 грн., штраф, згідно з п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 626,70 грн. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.11.2011 року, яка у в загальному розмірі складає 13660,65 грн., а також, понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у виді судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved