Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

АТ "ПриватБанк" звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом, відповідно до якого повідомив, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв*язку з чим отримав кредит у розмірі 8000.00грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. \~ \~ \~ \~При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті \~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [INFO] року позичальник [PERSON] помер. Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..ст. 608,1218, 1219 ЦК України у зв*язку зі смертю боржника припиняються лише ті обов*язки, які нерозривно пов*язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Таким чином вважають що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов*язання померлого [PERSON] . Спадкування обов*язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 05.04.2007року становить 5967.38грн, яка складається з наступного : Заборгованість за кредитом 4844.51грн.; Заборгованість за відсотками 818.44грн; Заборгованість з комісії та пені 304.43грн. Прохають суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.04.2007року в сумі 5967.38грн та судові витрати. Позивач в судове засідання не з*явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач гр. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. У відповідності до ч.ч.1-5\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1\~ст.264 цього Кодексу\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.Договір є обов`язковим для виконання сторонами(стаття 629 цього Кодексу). Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн. Згідно актового запису №67 від 13 січня 2014 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області, [PERSON] помер [INFO] . З відповіді Першої Кременчуцькою державною нотаріальною конторою від 23.03.2014 року вбачається, що спадкоємці позичальника [PERSON] з будь-якими заявами щодо спадкових прав до нотаріальної контори не звертались . Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед Банком за кредитним договором №б/н від 05.04.2007 року становила 5967.38, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 4844.51 грн. - тіло кредиту; - 818.44 грн. заборгованість за відсотками; - 304.43 грн. заборгованість з комісії та пені. Згідно ч.2\~ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України). У відповідності до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про отримання кредиту та фактом виконання його умов, згідно розрахунку заборгованості . Судом враховано, що договірні зобов`язання за кредитним договором №б/н від 05.04.2007 року виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником [PERSON] , а у зв`язку зі смертю останнього, в порядку правонаступництва, перейшли до його спадкоємців. При цьому, укладення будь-яких додаткових договорів нормами чинного цивільного законодавства у такому випадку не передбачено. Так, з Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №б/н від 05.04.2007 року позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, порушив його умови, не здійснював погашення заборгованості у встановлені кредитним договором порядку та строки, у зв`язку з чим станом на дату його смерті заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором №б/н від 05.04.2007 року становила 5967.38, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: - 4844.51 грн. - тіло кредиту; - 818.44 грн. заборгованість за відсотками; - 304.43 грн. заборгованість з комісії та пені. Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Відповідно до ст.ст.608,1218,1219 ЦК України\~у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті обов`язки, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч.1, 3\~ст.1268 ЦК України\~cпадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1\~статті 1270 ЦК України\~визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Також, необхідно враховувати, що зазвичай підставою спадкування є вольовий акт (окрім деяких винятків), який спадкоємець свідомо вчиняє, ухваливши рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи, яка є спадкоємцем, не відмовився від прийняття спадщини. При цьому, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, але і його обов`язків за певними зобов`язаннями. Приймаючи у спадщину зобов`язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов`язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов`язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] помер [INFO] . 21.02.2014 року Банком було направлено Претензію кредитора до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори щодо включення їх кредитних вимог до спадкової маси, про що зробити запис в Книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 5967.38 грн. З відповіді Першою Кременчуцькою державною нотаріальної контори , вбачається, що спадкова справа після спадкодавця [PERSON] не заводилася(а.с.48). В подальшому, 21.02.2014року та 25.02.2019року Банком направлено [PERSON] . Лист-претензію з вимогою погашення існуючої заборгованості позичальника [PERSON] в розмірі 5967.38грн.. З аналізу наведених вище вимог закону вбачається, що для покладення на спадкоємця обов`язку по сплаті кредитної заборгованості спадкодавця необхідно, зокрема, встановити наявність чи відсутність у спадкоємця спадкового майна, в межах якого [PERSON] має відповідати перед банком за успадкованими зобов`язаннями за кредитним договором. Позивачем не доведено та не встановлено судом на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості, дійсних на момент відкриття спадщини, якої саме черги спадкування (не надано, наприклад, свідоцтва про народження відповідача тощо), не встановлено повного кола спадкоємців після смерті [PERSON] , які прийняли чи не прийняли спадщину після нього. Згідно даних Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 02.05.2019 року №3407/19 та відомостей з паспортів позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] , зареєстрованим місцем їх проживання є: [ADDRESS] . Проте, факт спільного місця реєстрації позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] за відповідною адресою, не може свідчити про їх спільне проживання, з урахуванням положень\~ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~та факт прийняття останнім спадщини після померлого [PERSON] , внаслідок ненаписання відмови від неї. Також, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач за правилами частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наявних документів неможливо встановити час, протягом якого позичальник та відповідач проживали за встановленою адресою, а, відповідно, чи було це місце проживання спільним для них. \~\~\~\~\~\~ З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed