Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] просто», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ сервіс» про визнання правочину недійсним та застосування реституції. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Представник відповідача ТОВ «[PERSON] просто» та представник відповідача ТОВ «АТ сервіс» у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином про що в матеріалах справи є належні докази (повідомленнями). На адресу суду надіслали пояснення та запечерення проти позову в якому просили відмовити у задоволенні вищевказаного позову, а справу розглянути в їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «[PERSON] просто» було укладено Договір № 716463 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом даного договору є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему Автотак. 08 вересня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «АТ сервіс» було укладено Договір доручення № 716463 предметом, якого є зобовязання сплатити повіреним винагороду ТОВ «авто [PERSON]» у сумі 7\~938 грн. за рахунок довірителя. Позивач не навів жодного доказу, що його ввели в оману щодо природи правочину або прав чи обовязків за Договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в Договорі, не відповідають дійсності. Про природу правочину, перелік прав і обов`язків Позивача, а також перелік прав та обовязків ТОВ «[PERSON] просто» позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання Договору позивач отримав примірник Договору, які містять опис послуг, що надаються відповідачем. Безпідставність посилань позивача про обман з боку відповідача підтверджується тим, що до підписання Договору Позивачем було подано ТОВ «[PERSON] просто» заяву про намір укласти Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі через систему АвтоТак, де зазначено, що З правилами надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (Автомобілів) у групах ТОВ «[PERSON] просто» ознайомлений. Я заявляю, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало мені інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується, із зазначенням вартості цієї послуги, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за Договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів, що підтверджує повне розуміння того який саме договір позивач бажав укласти, а також факт належного розяснення позивачу відповідачем суті послуг які надаються ще до укладення договору. Також в договорі, окремим абзацом, який вимагає окремого підпису зазначено: Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника [PERSON], проінформований про всі можливі витрати у звязку з укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обовязки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обовязків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо, без навязування з боку Товариства, що також свідчить про повне ознайомлення та розуміння умов Договору, що додатково закріплюється окремим підписом для цієї частини договору. Додатковою гарантією виступає також п. 12.1.5 Договору, яка передбачає, що Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобовязань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за Договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 (чотирнадцяти) днів Учасник зобовязаний письмово повідомити про односторонню відмову від Договору шляхом подання заяви в центральний офіс АВТО ПРОСТО…, тобто учаснику додатково надається 14 днів з дати підписання договору для детального вивчення його умов та можливості його розірвання без втрати коштів, що також спростовує посилання позивача на той факт, що він «мало що зрозумів з Договору, ознайомившись з ним». З наведеного вбачається, що у даному випадку у жодному випадку до правовідносин між сторонами не може бути застосовано положення статті 230 ЦК України та з боку ТОВ «[PERSON] просто» здійснено усі дії для забезпечення повного та всебічного ознайомлення з умовами Договору до його підписання. Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Жодної умови Договору або прав позивача, наданих йому Договором або Законом Відповідачем порушено не було. Щодо несправедливості умов Договору. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Оскільки дисбаланс це нерівна кількість прав та обовязків, то Позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обовязки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною. Зобовязання відповідача визначені в ст. 2 Договору та складаються з 12 пунктів натомість зобовязання позивача визначені в ст. 4 Договору та складаються з 10 пунктів. Таким чином посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обовязків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності. Згідно Постанови Верховного Суду України № 6-40цс13 від 11.09.2013 року, відповідно до якої: «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови завдають шкоди споживачеві.». З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, про що прямо вказано у Постанові ВСУ, яких за даних обставин немає та не може бути. Вказана обставина встановлена судовим Рішенням, що набрало Законної сили, та у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Крім того, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Щодо відсутності в Договорі характеристики автомобіля та постачальника. Позивач, в обґрунтування позовних вимог, з посиланням на ст. 19. ЗУ "Про захист прав споживачів" зазначає, що Договір повинен бути визнаний недійсним оскільки, серед іншого, не містить основних технічно якісних характеристик автомобіля, а також не вказано підприємство з яким укладено договір на постачання автомобіля, виробник та/або імпортер та/або дистрибютор. Як вже зазначалося, предметом Договору укладеного між сторонами є не купівля-продаж автомобіля, а надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (ст. 1 Договору), згідно з Визначенням термінів Автомобіль або Товар - це транспортний засіб, що придбавається через Систему АвтоТак згідно з укладеним Договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі Автомобіля вказуються в Додатку № 1 до Договору про адміністрування. Базова комплектність це комплектність автомобіля серійного виготовлення без додаткового обладнання і конструкційних складових частин спеціального (додаткового) призначення (згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). Таким чином, Договір містить характеристики автомобіля ZAZ Vida базової комплектності. Стосовно відсутності найменування постачальника автомобіля - не зазначення найменування продавця автомобіля не тягне за собою жодних негативних наслідків для позивача. Відповідно і не тягне за собою недійсність Договору. Позивач був ознайомлений з характеристиками автомобіля ZAZ Vida самостійно та виявив бажання отримувати послуги у відповідача саме з метою придбання автомобіля вказаного в Додатку №1 Автомобіля. Виходячи з наведеного вбачається, що вищевказані посилання позивача, як на факт введення його в оману є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначені позивачем відомості не є предметом договору, а крім того, як вже було зазначено раніше, відповідність Договорів з Додатками нормам Законодавства України перевірено ще до надання ліцензії, оскільки іншого порядку її отримання не передбачено. Щодо посилань Позивача на відсутність строків. Згідно статті 5 Розділу І Договору, що має назву «Строк дії договору», договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобовязань, передбачених Договором. З наведеного вбачається, що в Договорі прямо встановлено строк його дії, а отже посилання Позивача на невизначеність строків дії Договору є просто безпідставними. Згідно п.п. 5.1, 5.2 Статті 5 Розділу ІІ Договору, що має назву «Надання права на отримання Автомобіля. Максимальний строк набуття права на отримання Автомобіля», Учасник, який належним чином виконує свої зобовязання за даним Договором, отримує Автомобіль через визначені Договором механізми надання права на отримання автомобіля. Учасник може одержати Право на отримання Автомобіля, починаючи з першого Розподілу товару. Максимальний строк набуття Права на отримання Автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено Учасника групи. З наведеного вбачається, що Договором прямо передбачено мінімальний та максимальний строки одержання права на отримання Автомобіля, що спростовує посилання Позивача на невизначеність строків отримання Автомобіля, що у повному обсязі відповідає Ліцензійним умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та вимогам Законодавства України, а посилання позивача є такими, що спростовуються фактичними обставинами та доказами у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог, оскільки, вважає їх не доведеними позивачем.

Outcome: dismissed