Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль», Харківської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль», Національного банку України про перенесення строків платежів за споживчим кредитним договором, захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 квітня 2006 року між [PERSON], та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» був укладений кредитний договір за № 014/1932/74/62024, відповідно до якого Кредитор має позичальнику надати кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом на суму 170 000 дол США. Банк умови договору виконав, проте позивачка не може сплачувати вказані в договорі суми, так як значно погіршився її майновий стан, та зріс курс долару США, тому позивачка позбавлена можливості сплачувати суми в договорі, в зв'язку з чим просить суд перенести строк всіх платежів за споживчим кредитним договором від 10 квітня 2006 року за № 014/1932/74/62024 та остаточне погашення отриманого кредиту продовжити на строк, на який було перенесено строки внесення платежів за кредитним договором, не більше ніж на три роки, встановити факт нестабільності грошової одиниці - гривні на сьогоднішній час та не можливості позивачу належним чином виконувати умови кредитного договору від 10 квітня 2006 року за № 014/1932/74/62024 з обставин, які від нього не залежать, зобов'язати Національний банк України захистити права споживача - [PERSON] за кредитним договором від 10 квітня 2006 року за № 014/1932/74/62024. стабілізувати грошову одиницю - гривню, за час перенесення платежів за даним кредитним договором, для подальшого своєчасного та належного виконання кредитного договору від 10 квітня 2006 року за № 014/1932/74/62024. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином. Надали до суду заперечення щодо позовних вимог. Вислухавши думку учасників судового засідання суд вважає позовні вимоги не мотивованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 10 квітня 2006 року між [PERSON], та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» був укладений кредитний договір за № 014/1932/74/62024, відповідно до якого Кредитор має позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом на суму 170 000 дол США. Згідно п. 2.1 вказаного вище кредитного договору кредитні кошти призначені для використання на cпоживчі цілі П. 1.4. вказаного вище договору зазначає, що процентна ставка за користування кредитом складає 12 % річних Строк, на який був наданий кредит, зазначений у п. 1.2. кредитного договору, а тобто кредит був наданий на 180 місяців, тобто з 10 квітня 2006 року по 10 квітня 2021 рік. Згідно п. 5.1. зазначеного договору позивач зобов'язувався погашати кредит, здійснюючи безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора: -щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем гримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. цього ж Договору та остаточне погашення триманого кредиту до 10 квітня 2021 року на рахунок зазначений в п 4.1. цього Договору; -щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем гримання кредиту, та при остаточному погашенню отриманого кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № 221831191, в АППБ «Аваль», МФО 350589. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору можуть бути лише грошові кошти, але в жодному разі не речі. В цьому і полягає одна з головних відмінностей кредитного договору від інших схожих договорів, направлених на передачу майна. Грошові знаки також є речами, але не на всі з них закон поширює правовий режим грошей. Так, стаття 192 ЦК України поширює правовий режим грошей, лише на грошову одиницю України - гривню. Іноземна ж валюта може використовуватися в Україні лише у окремих випадках, встановлених законом. Зокрема, таким випадком є розрахунки суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності з іноземними контрагентами, які здійснюються в іноземній валюті. Тобто, на іноземну валюту закон поширює правовий режим речі. Що стосується валюти договору споживчого кредиту(кредиту на поточні потреби) як зобов'язання, яке виникло на території України та регулюється національним цивільним законодавством, то відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Проте сторони все ж таки можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Але і в цьому разі іноземна валюта не є предметом договору споживчого кредиту. Позивачка уклала вказаний договір вільно у повній цивільній дієздатності та зобов'язалась нести повну відповідальність у разі їх невиконання. Закон про НБУ не зобов'язує Національний банк України прив'язувати курс грошової одиниці України до будь-якої іноземної валюти та жорстко фіксувати його кількісне значення. Внаслідок цього, Національний банк України не має жодних зобов'язань щодо встановлення на незмінному рівні офіційного курсу гривні до долара США. Законодавством України не визначено стабільність грошової одиниці України як незмінність курсу гривні відносно іншої валюти. У економічній теорії поняття стабільності грошової одиниці є динамічним та включає в себе досить складні співвідношення макроекономічних параметрів. Це поняття розподіляється на: стабільність цін на товари і послуги (визначається інфляцією), стабільність цін на грошові ресурси та стабільність курсу національної валюти. Стабільність курсу національної валюти визначається такою динамікою курсу, яка скоригована з рівнем інфляції і забезпечує рівновагу платіжного балансу. Коливання валютного курсу відбуваються під впливом попиту і пропозиції на валютному ринку (у тому числі попит з боку держави і населення), на які в свою чергу впливає багато факторів. Національний банк відповідальний за стабільність саме національної валюти і не має зобов'язань по забезпеченню стабільності курсу долара США. Зміна економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком позичальника за кредитним договором, а тому, не може бути підставою для невиконання зобов'язань за таким договором. Таким чином, ризик зміни зазначених в позовній заяві обставин несе саме позивач, який мав можливість отримати кредит у національній валюті, чим би убезпечив себе від курсових ризиків. Згідно зі ст.2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, який відповідно до ст.19 Конституції України діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 6 та 7 Закону України «Про Національний банк України» визначено функції Національного банку України. За вимогами ч.4.ст.4 вищезазначеного закону, ч.3 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Національний банк України не є носієм спірного обов'язку, оскільки по даній судовій справі спірні правовідносини виникли з договору про надання споживчого кредиту, укладеним між Позивачем та Відповідачем. Національний банк України не являється стороною даного договору, і відповідно, будь-яких прав та обов'язків перед сторонами договору не має. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задовленню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed