Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] , інтереси якого представляє представник за довіреністю [PERSON] , звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточненої позовної заяви, просили визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом на ј частину квартири та на земельну ділянку площею 4,84 га. після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Як підставу зазначено, що [INFO] померла бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: ј частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 4,84 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, яка належала померлій на праві власності. Позивач вказує, що [PERSON] залишила заповіт від 21.06.2016 року, згідно якому заповідала йому [PERSON] все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що буде їй належати та на що вона за законом буде мати право. Після смерті бабусі оригінал державного акту на право приватної власності на землю та документи на квартиру, не знайшли. Вказує, що ним, у строки, передбачені ст.1270 Цивільного кодексу України, подано заяву до нотаріату про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру та землю.. За відповіддю КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31.12.2012 р. на спірну квартиру зареєстроване в рівних долях за: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] . Звернувшись до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, щодо видачі дубліката державного акту на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , також відмовлено у зв`язку зі змінами у законодавстві роздруківка державних актів на земельні ділянки та видача їх дублікатів з 01.01.2013 не здійснюється. Відділом Головного управління Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківській області повідомлено, що державний акт на право приватної власності на землю розміром 4,84 га виготовлений на ім`я [PERSON] , про що позивачу надано копію. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 17.06.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 27.09.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до справи співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Представник Шевченківської селищної ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 38). Залучені в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки чи зміну місця проживання у передбаченому законом порядку суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності, письмовий відзив на позов не надали, однак належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи згідно зворотному поштовому повідомленню, яке міститься у матеріалах справи від 06.10.2021. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно заповіту від 21.06.2016, посвідченому державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованому в реєстрі за № 141, [PERSON] заповідала [PERSON] все майно, де б таке не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що буде йому належати та на що він за законом буде мати право, що також підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.06.2012 № 44225556 (а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 12.10.1985 в графі батьки зазначено: [PERSON] та [PERSON] (заповнено російською мовою) (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивача [PERSON] помер у віці 56 років [INFO] в с. Огурцівка Шевченківського району Харківської області (а.с. 11). Згідно з реєстраційними матеріалами КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» від 16.09.2020 № 83, станом на 31.12.2012 р. право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом управління майном району Шевченківської держадміністрації розпорядження № 63 від 19.06.1997 р., майно зареєстроване в рівних долях за: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до довідки Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 16.09.2020 державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068203 розміром 4,84 га, яка розташована на території Шевченківської селищної ради Харківської області, зареєстрований та виготовлений на ім`я [PERSON] (а.с. 14-15). Листом Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області позивачу відмовлено у видачі дубліката державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068203 на ім`я [PERSON] (а.с. 16). Шевченківською державною нотаріальною конторою позивачу також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру та землю (а.с. 14, 17). Відповідно до повідомлення Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 131 22-29-09 від 01.07.2021, місце народження [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] - с. Індустріальне Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 15 від 15.02.1962 року. Батьки: [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 44). Як вбачається з інформації в.о. завідуючої Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.09.2021 року після померлої [PERSON] , у передбачені статтею 1270 ЦК України строки звернувся [PERSON] , заведено спадкову справу № 76/2017. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 49-58). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України, статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 Цивільного Кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 1236 Цивільного кодексу України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру та земельну ділянку порушено право позивача на спадкування. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст.ст. 316, 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Outcome: approved