Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати з 28 жовтня 2014 року і до закінчення сином навчання, а саме до 30 червня 2015 року. Свої вимоги обґрунтували тим, що з 1992 по 1996 рік перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 1 вересня 2014 року син навчається на 5 курсі денного відділення Дніпродзержинського державного технічного університету, не має ніякого джерела доходу, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. У звязку з чим просить судовим рішенням стягнути з відповідача аліменти на утримання сина який продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні участі не приймав. Повідомлення про час та місце розгляду справи [PERSON] здійснено відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року в редакції протоколу від 28.03.1997 року. В своїй заяві зазначив, що позов не визнає, оскільки з серпня 2014 року з його заробітної плати утримуються кошти на навчання сина та дане утримання продовжиться до листопада 2015 року, тобто навіть після закінчення навчання сином у червні 2015 року, аліменти буде сплачувати.В задоволенні позову просить відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1992 по 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільного сина [PERSON] [INFO]. (а.с.5). З 1 вересня 2014 року [PERSON] навчається на бюджетній основі на пятому курсі денного відділення Дніпродзержинського державного технічного університету , що підтверджується довідкою з місця навчання, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року.(а.с.10). [PERSON] являючись студентом постійно проживає в гуртожитку даного навчального закладу в місті Дніпродзержинськ, вулиця Дніпробудівська будинок 13 «А».(а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] у звязку із навчанням ніде не працює, ніяких доходів немає, коштів на утримання сина у позивачки не вистачає, син повністю перебуває на утриманні своєї матері, яка має незначні доходи в той час як відповідач має стабільну заробітну плату, постійне місце роботи, спроможний утримувати повнолітнього сина, що навчається у звязку з чим позивачка просить згідно ст. 199-200 СК України стягнути з [PERSON] аліменти\~\~на свою користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи проводити стягнення з 28.10.2014 року і до закінчення навчання сином. Відповідно до ст. ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 3 ЦПК України та ст. 199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. Як встановлено судом [PERSON] на період навчання постійно проживає в м. Дніпродзержинськ у гуртожитку ,додому приїжджає тільки на канікули та періодично на вихідні дні, має тимчасову реєстрацію за місцем навчання, що було підтверджено у судовому засіданні , тобто син позивачки в період свого навчання, з [PERSON] в м. Жовті Води Дніпропетровської області не проживав. Виходячи з умов ст. 3 ЦПК України та ст. 199 ЦПК України , що [PERSON] в зв"язку з навчанням та на момент подачі позову постійно проживав в м. Дніпродзержинськ , а не зі своєю матір"ю , являючись дієздатною, повнолітньою особою суд вважає, що даний позов повинен подавати повнолітній [PERSON] , а не його мати . [PERSON] могла подавати такий позов тільки в інтересах повнолітнього сина , як його представник на підставі документів, що посвідчують її повноваження та ставити питання про стягнення аліментів з відповідача не на свою користь , а на користь свого сина [PERSON] Згідно ухвали ВССУ від 20.05.2015 року зазначено, що відповідно до ст. 3, ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має з той з батьків , з ким проживає дочка та син. За змістом у цих статей [PERSON] має право звернутися до суду з позовом, однак такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітнього , який повинен бути позивачем у зазначеній справі ,а з урахуванням того, що останній є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на її користь , а не на інших осіб, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Таким чином суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed