Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

22.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СЗАТ «Миколаївське» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі. В позові [PERSON] зазначив, що його батько [PERSON] за життя був власником земельних ділянок площею 5,6148 га, з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,5262 га, з кадастровим номером [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. 22.03.2010 року між [PERSON] та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Миколаївське» укладено договір оренди зазначених земельних ділянок строком на 10 років, який був зареєстрований 30.12.2010 року. [INFO] [PERSON] помер та 05.03.2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, відповідно до яких успадкував зазначені земельні ділянки. Позивач зазначає, що орендар впродовж кількох років не виконує умови договору в частині сплати орендної плати та поставив ультиматум, що орендна плата буде сплачена йому тільки у разі підписання нового договору оренди землі на новий термін. Крім того відповідач зазначив, що розрахувався з позивачем наперед аж до 2020 року. Позивач вважає, що сума заборгованості по орендній платі становить 25000 грн. В подальшому позивач надав уточнену позовну заяву до ПрАТ «Миколаївське», в якій зазначив, що за 2017 та 2018 роки він взагалі не отримував орендну плату, хоча повинен був отримати по 4900,88 грн. за кожен рік. 29.12.2018 року на його ім`я було зроблено електронний переказ грошової суми в розмірі 1257,28 грн. Факт переказу грошових коштів до закінчення 2018 року підтверджує факт заборгованості відповідача перед ним. Позивач відмовився від отримання даного грошового переказу, оскільки в документі не зазначено призначення платежу, а відправник зазначений ПрАТ ТОВ «Миколаївське», тобто юридична особа з якою у позивача немає договірних відносин. Позивач вважає, що сума заборгованості по орендній платі на теперішній час становить 25000 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою-вимогою щодо проведення звірки та складення акту зірки по розрахунках за оренду землі, в добровільному порядку погасити заборгованість перед позивачем за оренду землі та за взаємною згодою розірвати зазначений договір оренди. Однак відповіді від відповідача не надійшло. Позивач вважає, що заборгованість по орендній платі є постійною. Позивач просить розірвати договір оренди землі від 22.03.2010 року, укладений між [PERSON] та СЗАТ «Миколаївське», скасувати його державну реєстрацію, розірвати додаткову угоду до договору оренди землі від 31.08.2012 року та скасувати її державну реєстрацію, зобов`язати відповідача передати йому у користування землю, яка знаходиться в оренді та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі в сумі 25000 грн. Ухвалою суду від 30.01.2019 року первісного відповідача СЗАТ «Миколаївське» було замінено належним відповідачем ПрАТ «Миколаївське». Від відповідача ПрАТ «Миколаївське» до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволені позовних вимог з посиланням на те, що ПрАТ «Миколаївське» умови договору оренди землі не порушувало. Крім того, орендарем за період дії договірних відносин було виплачено орендної плати більше ніж належало до виплати за договором. Після уточнених позовних вимог відповідач ПрАТ «Миколаївське» надало письмові пояснення в яких зазначило, що підставою для розірвання договору оренди землі може бути систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, а разове порушення умов договору оренди землі не вважається систематичним. Крім того,вказав, що відповідач не допускав навіть разового порушення умов договору оренди, а за період дії зазначеного договору оренди позивачу було виплачено орендної плати майже на 2100 грн. більше, ніж належало до виплати за договором. Термін виплати орендної плати за 2018 рік станом на момент звернення позивача до суду ще не настав. Щодо виплати позивачу орендної плати за 2018 рік, то відповідач вчинив всі можливі для того дії, здійснивши електронний переказ, однак позивач свідомо ухилився від отримання грошей, що призвело до заборгованості орендаря перед позивачем. В судовому засіданні в режимі відеоконференції 16.04.2019 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Представник позивача пояснив, що між батьком позивача та відповідачем в 2010 році був укладений договір оренди землі строком на 10 років. Орендна плата згідно договору оренди землі становить 3% від нормативної грошової оцінки землі. За життя батько позивача [PERSON] постійно скаржився на те, що відповідач недоплачує йому орендну плату та він має намір розірвати договір оренди землі. Після смерті [PERSON] позивач успадкував належні йому земельні ділянки. Відповідач систематично порушує умови договору щодо сплати орендної плати. За 2017-2018 роки відповідачем взагалі не сплачено орендну плату. В 2018 році на адресу позивача був зроблений грошовий переказ, який позивач відмовся отримувати з тих підстав, що в грошовому переказі не було зазначено призначення платежу та відправник зазначений ПрАТ ТОВ «Миколаївське». Позивач звертався до ПрАТ «Миколаївське» з вимогою зробити акт звірки по сплаті орендної плати, однак останнє на зазначені вимоги позивача не відповідало, що свідчить про наявність заборгованості по сплаті орендної плати. У своїх поясненнях представник також посилався на те, що надані відповідачем відомості про виплату орендної плати не є належним доказом сплати орендної плати та не підтверджують факт отримання позивачем грошових коштів. Просив розірвати договір оренди землі та додаткову угоду до нього з підстав систематичного порушення умов договору щодо сплати орендної плати, скасувати їх державну реєстрацію, стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за 2017-2018 роки в розмірі 25000 грн. та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку. В наступне судове засіданні позивач та його представник не з`явились. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача ПрАТ «Миколаївське» Головатюк С.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції 16.04.2019 року позовні вимоги не визнав з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Вважає, що орендар не допускав систематичного порушення умов договору щодо сплати орендної плати. Виплата орендної плати підтверджується відомостями. На момент звернення позивача до суду сплата орендної плати ще не настала. Наприкінці 2018 року відповідач здійснив грошовий переказ орендної плати на адресу позивача, від отримання якого останній свідомо та умисно відмовився. На наступне судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою суду від 15.03.2019 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено третю особу Головне Управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень до суду не надав. Заслухавши поясненна сторін, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, судом встановлено наступне. Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2006 року, [PERSON] належали земельні ділянки площею 5,6148 га, з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,5262 га, з кадастровим номером [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (а.с. 4). 22 березня 2010 року між [PERSON] та СЗАТ «Миколаївське» укладено договір оренди землі за умовами якого [PERSON] надав, а СЗАТ «Миколаївське» прийняло в строкове платне користування зазначені земельні ділянки строком на 10 років (а.с. 5). Договір оренди землі був зареєстрований у Веселинівському районному відділі ДП «Центр ДЗК» 30 грудня 2010 року за № 041048000540. 07 червня 2012 року відбулась державна реєстрація змін найменування товариства з СЗАТ «Миколаївське» на ПрАТ «Миколаївське», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, наказом директора від 07 липня 2011 року № 1 (а.с. 91-95). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 серпня 2014 року (а.с. 11). Позивач [PERSON] успадкував належні [PERSON] земельні ділянки про що 05 березня 2015 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за № 58 та № 59 (а.с. 12-17). Відповідно до п. 40 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. З вимоги-заяви [PERSON] від 20.08.2018 року та 13.09.2018 року вбачається, що останній звертався до відповідача з вимогою зробити акт звірки по виплаті орендної плати, в добровільному порядку розірвати договір оренди землі та повернути належні йому земельні ділянки (а.с. 18, 20). За умовами договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовому виразі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що діє на момент розрахунку. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції та сплачується один раз на рік до 31 числа останнього у звітному році місяця (п.п. 9, 10, 11 договору). Згідно п. 38 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 39 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про оренду землі" №161-XIV від 6 жовтня 1998 року відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами. Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематичне невнесення орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 12 грудня 2012 у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі №362/5740/15-ц. Згідно наданих відповідачем копій відомостей на виплату орендної плати в 2013 році [PERSON] отримав орендну плату в загальному розмірі 2042,48 грн. (а.с. 57-58). Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 14.07.2014 року, [PERSON] в 2014 році отримав орендну плату в розмірі 3710,59 грн. (а.с. 59). Згідно копій відомостей на виплату грошей в 2015 році позивач отримав орендну плату за 2015 рік в розмірі - 4897,21 грн., в 2016 році - 5665,51 грн. (а.с. 60-61). Факт отримання орендної плати орендарем підтверджується особистими підписами отримувача коштів у відомостях. Орендна плата за 2018 рік в сумі 1257,28 грн. була надіслана орендарем поштовим переказом 29 грудня 2018 року за місцем проживання позивача, однак кошти були повернуті на рахунок відповідача у зв`язку з відмовою в отримані, що підтверджується копією виписки з банку та поштовими квитанціями. Зазначене свідчить про відсутність вини відповідача в невиплаті орендної плати, оскільки орендар вчинив всі необхідні дії щодо сплати орендної плати. Зазначений платіж був надісланий у строки, зазначені в договорі оренди землі, а саме до 31 грудня поточного року, також на момент звернення до суду з зазначеною вимогою строки сплати орендної плати за 2018 рік ще не настали, а тому зазначене не може вказувати на систематичне порушення умов договору орендарем щодо сплати орендної плати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2017-2018 роки в розмірі 25000 грн. На підтвердження зазначеної вимоги позивач надав розрахунки орендної плати за 2017-2018 роки, згідно яких орендна плата за зазначений період становить 9801,76 грн. Будь-яких інших доказів на підтвердження заборгованості в розмірі 25000 грн. позивач не надав. Судом встановлено, що орендну плату за 2017 рік позивач дійсно не отримував. Разом з тим, згідно наданого відповідачем розрахунку та відомостей про виплату коштів за період 2013-2016 роки, орендарем, за період дії договірних правовідносин, було сплачено орендну плату в більшому розмірі ніж передбачено умовами договору та станом на 2017 рік переплата становила 2141,03 грн. Переплата була зарахована відповідачем в рахунок сплати орендної плати за 2017 рік. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували заборгованість ПрАТ «Миколаївське» по сплаті орендної плати в розмірі 25000 грн. позивачем до суду не надано та таких під час судового розгляду не встановлено. Крім того, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, судом не встановлено систематичної несплати орендної плати та істотне порушення умов договору відповідачем, що є підставою для розірвання договору, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: dismissed