Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

До суду звернувся голова правління КП трест «Кременчукнафтохімбуд» Міхалевич В. П. з позовом, відповідно до якого просив суд визнати запис № 12 від 31.12.200 року на сторінках 8,9 в трудовій книжці [NUMBER] виданій 02.07.1979 року на ім'я [PERSON], [INFO], таким, що не відповідає тексту наказу № 2-к від 02.01.2001 року Будівельно-монтажного управління «Енергобуд» Колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд»; вважати правильним запис № 12 на сторінках 8,9 трудової книжки серії [NUMBER] виданої 02.07.1979 року на ім'я [PERSON], [INFO], в наступній редакції: «звільнити з посади головного інженера з 01.01.2001 року по переводу в ТОВ «Енергобуд-інвест», п .5 ст. 36 Кодексу законів про працю України». В обґрунтування позову зазначив, що в період з 01.08.1985 року по 31.12.2000 рік, відповідач [PERSON] перебував в трудових відносинах з Будівельно-монтажним управлінням «Енергобуд» колективного підприємства трест «Кременчукнафтохімбуд» та працював за наступними професіями/посадами: майстер з 01.08.1985 року - 19.12.1986 року, наказ про прийняття на роботу № 46-к від 01.08.1985 року, наказ про звільнення з роботи № 100-к від 16.12.1986 року, у зв'язку з призивом до лав радянської армії; майстер з 31.01.1989 року - 03.07.1991 року, наказ про прийняття на роботу № 7-к від 30.01.1989 року; виконавець робіт (виконроб) з 04.07.1991 року - 01.06.1995 року, наказ про прийняття на роботу № 33-к від 08.07.1991 року; головний інженер з 02.06.1995 року - 01.01.2001 року, наказ про прийняття на роботу № 41-к від 05.06.1995 року, наказ про звільнення з роботи № 2к від 02.01.2001 року, у зв'язку з переводом до ТОВ «Енергобуд-інвест». Таким чином, в період з 02.06.1995 року по 01.01.2001 року включно відповідач займав посаду головного інженера вищевказаного будівельного управління. В даний час позивачу стало відомо, що в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] виданій 02.07.1979 року, на сторінках 8,9 міститься запис № 12 від 31.12.200 року вчинений російською мовою: «Уволен в святи с переводом в ООО «Энергострой-Инвест» согласно п. 5 ст. 36 КзОТ Украины». Вказаний запис скріплений печаткою відділу кадрів БМУ «Енергобуд» Колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд» та підписом старшого інспектора відділу кадрів. Також, в трудовій книжці вказано, що запис здійснений на підставі наказу 2-к від 02.01.2001 року. Між тим, в оригіналі наказу № 2-к від 02.01.2001 року БМУ «Енергобуд» Колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд», містить інший запис(російською мовою): «[PERSON] уволить с должности главного инженера с 1 января 2001 года по переводу в ООО «Энергострой-инвест», п. 5 ст. 36 КЗОТ Украины». Основание: заявление [PERSON], ходатайство ООО «Энергострой-инвест» № 190 от 29.12.200 года. Таким чином, з урахуванням вказаного запису № 12 в трудовій книжці відповідача здійснений 31.12.2000 року, до виданого наказу № 2-к від 02.01.2001 року та не відповідає тексту оригіналу наказу № 2-к від 02.01.2001 року, а саме вказана невірна дата звільнення: 31.12.200 року замість 01.01.2001 року, не вказано, що [PERSON] звільнено з посади головного інженера. 24.10.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача за угодою - адвоката Малеки І. В., відповідно до якого, остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки основним документом про трудову діяльність працівника законодавець закріпив трудову книжку. Також зазначає, що на обґрунтування позову позивачем зокрема надано в копіях: особову картку [PERSON], та наказ 2-к від 02.01.2001 року БМУ «Енергобуд», а також інші накази про трудову діяльність відповідача. Однак, копія особової картки [PERSON] не містить всіх даних про трудову діяльність останнього, що свідчить що вона оформлена з порушенням вимог законодавства. Так само і наказ № 2-к від 02.01.2001 року про звільнення [PERSON] не містить підпису відповідача про його ознайомлення з текстом наданого наказу та містить суперечливу інформацію, що ставить під сумнів його, як такого, за яким фактично відбувалося звільнення. Також, посилається на те, що КЗпП України не передбачено такого суб'єкта звернення як керівник або уповноважена особа правонаступника ліквідованого підприємства та не передбачають вимог в такій інтерпретації, як просить позивач. Також, просила застосувати до позову позивача строки позовної давності, оскільки позивач знав про порушення своїх прав вже в липні 2016 року, у зв'язку з розглядом справи № 537/3098/17 за позовом [PERSON] до КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» про зобов'язання вчинити певні дії. Так як, останніми долучалися до справи накази відносно [PERSON] та досліджувалась трудова книжка. В судовому засідання представник позивача за угодою - адвокат Веснянко О. М. позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та додані до неї докази. В судовому засіданні представник відповідача за угодою - адвокат Малека І. В. в задоволенні позову просила відповіти в повному обсязі, посилаючись на доводи викладенні у відзиві. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши представників сторін, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER], [PERSON] перебував в трудових відносинах з будівельно-монтажним управлінням «Енергобуд» КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» на посадах майстра, виконроба та головного інженера, в наступні періоди часу: з 01.08.1985 року по 19.12.1986 року на посаді майстра, з 31.01.1989 року по 03.07.1991 року на посаді майстра, з 04.07.1991 року по 01.06.1995 року виконавцем робіт (виконробом), з 02.06.1995 року по 31.12.1997 року на посаді головного інженера, з 01.01.1998 року до 31.12.200 року на посаді виконроба. 31.12.2000 року звільнений в зв'язку з переводом до ТОВ «Енергобуд-інвест» відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП. 05.07.2002 року БМУ «Енергобуд» було ліквідовано, а його правонаступником стало КП Трест «Кременчукнафтохімбуд», що підтверджується протоколом конференції КП Трест «Кременчукнафтохімбуд» від 05.07.2002 року. Звернувшись до суду з зазначеним позовом позивач вказує на невідповідність запису № 12 в трудовій книжці відповідача від 31.12.2000 року про звільнення в зв'язку з переводом до ТОВ «Енергобуд-інвест» відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП, пункту 1 тексту наказу № 2-к від 02.01.2001 року Будівельно-монтажного управління «Енергобуд» Колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд», а саме: «[PERSON] уволить с должности главного инженера с 1 января 2001 года по переводу в ООО «Энергострой - инвест», п. 5 ст. 36 КЗоТ Украины», на підставі якого було здійснено даний запис, що не відповідає «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом № 58 від 29.07.1993 року Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України. Також, посилається на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.06.2018 року, яке залишене в силі постановою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2018 року, за позовом КП трест «Кременчукнафтохімбуд» до [PERSON] про визнання недійсним запису в трудовій книжці та зобов'язання вчинити дій, відповідно до якого КП трест «Кременчукнафтохімбуд» відмовлено в задоволенні позову, яким встановлено, що наказ № 2-к від 01.01.2001 року не відповідає запису № 12 в трудовій книжці відповідача. За змістом статті 48 КЗпП України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція), - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Зі змісту п. 2.4., 2.6. цієї ж Інструкції - 2.4. - усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); 2.6. - у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вище стоячою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севостополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (п.2.8 Інструкції). Відповідно до п. 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. Судом встановлено, що трудова книжка відповідача в відповідних записах не містить виправлень щодо неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, звільнення. Зі змісту п. 2.5 цієї Інструкції - з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстану України від 27 жовтня 1995 року № 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Зі змістом дослідженої в суді особової картки - остання в місці де власник або уповноважений ним орган зобов'язаний був (з урахуванням вимог п.2.5. приведеної вище Інструкції) ознайомлювати працівника під розписку з кожним записом, занесеним до трудової книжки про призначення на роботу, переведення і звільнення - не містить підписів [PERSON] Крім того, дана особиста картка, не містить всіх записів з трудової книжки [PERSON] Таким чином, особова картка, на яку позивач посилається як на підтвердження своїх позовних вимог, не містить належних і достовірних даних щодо призначення на роботу, переведення і звільнення [PERSON], оскільки заповнена (оформлена) з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, без ознайомлення працівника під розписку в особистій картці з жодним записом, що були занесені до трудової книжки на підставі наказів (розпоряджень) про призначення на роботу, переведення і звільнення. Також, суд зазначає, що наказ № 2-к від 02.01.2001 року відноситься до наказів з особового складу і повинен мати обов'язкову відмітку "з наказом ознайомлений(і)". Працівники кадрової служби зобов'язані ознайомити з наказом усіх пойменованих у ньому осіб, які розписуються на першому примірнику наказу чи спеціальному бланку із зазначенням дати ознайомлення, однак вище вказаний наказ не містять цього обов'язкового реквізиту. Тому суд вважає, що копія наказу 2-к від 02.01.2001 року та копія особової картки [PERSON] є не достатніми доказами на обґрунтування обставин справи, оскільки складенні з порушенням вимог діючого на той час законодавства. Щодо інших доказів позивача, то суд зазначає, що вони є неналежними доказами по справі, оскільки не містять предмету доказування, а тому судом не досліджувалися. Також, суд зазначає, що відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Отже, діючим законодавством що регулює питання у сфері праці визначено вичерпний перелік вимог, з якими керівник підприємства може звернутися до суду, в перелік яких не входить визнання записів в трудовій книжці працівника такими, що не відповідають тексту наказу, оскільки порядок внесення виправлень в трудову книжку регламентовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників в позасудовому порядку. Щодо посилання позивача при обґрунтуванні позову на ч. 3 ст. 235 КЗпП України, в якій зазначено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Суд зазначає, що запис № 12 про звільнення [PERSON] відповідає вимогам діючому на той час законодавству, а саме п. 5 ст. 36 КЗпП України в редакції від 29.11.2000 року. Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду то суд зазначає, що ст. 233 КЗпП України визначено спеціальні строки звернення до суду за вирішення трудових спорів та має вичерпний перелік підстав звернення, які не стосуються даного спору, а тому до даних правовідносин слід застосовувати загальних строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки, який слід обчислювати з моменту звернення до суду [PERSON] в липні 2016 року з позовом до КП трест «Кременчукнафтохімбуд» про зобов'язання вчинити певні дії, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі викладеного та з урахуванням положень статті 48 КЗпП України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 1993 року за № 110, суд вважає, що в задоволенні позову голови правління Колективного підприємства Трест «Кременчукнафтохімбуд» Міхалевича Віктора Петровича до [PERSON] про невідповідність запису у трудовій книжці слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат відсутній, оскільки сторонами відповідні клопотання не заявлялися.

Outcome: dismissed