Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернувся [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 26 грудня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобов?язання за кредитом [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 15.07.2020 утворилась заборгованість 14\~512,19 грн., яка складається з наступного: - 10\~318,33 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; - 10\~318,33 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн.\~заборгованість за нарахованими відсотками; - 0,00 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками; - 4\~193,86 грн.\~нарахована пеня. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 квітня 2019 року. Оскільки на день смерті позичальника існувала заборгованість по кредитному договору перед Банком, від імені Банку на адресу Драбівської державної нотаріальної контори 18 лютого 2019 року була направлена претензія кредитора. 27 березня 2020 року позивачем було отримано відповідь від Драбівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємці [PERSON] мали право подати у строк з 07 лютого 2019 року по 07 серпня 2019 року заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , що було підтверджено відомостями з паспорту відповідача. На адресу спадкоємця [PERSON] було направлено 12 червня 2020 року лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем не виконана. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника, заборгованість за кредитним договором в сумі 14\~512,19 грн. та судові витрати по справі. 03 вересня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надано. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 26 грудня 2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послу. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до Заяви та Умов правил надання банківських послуг. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові кошти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 15 липня 2020 року за позичальником наявна заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 14\~512,19 грн. Відповідно до даних ухвали Драбівського районного суду від 10.04.2019р. у справі № 692/55/19, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 1 від 03.01.2019р. Згідно з\~ст.608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219\~ЦК України\~не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Отже, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України\~«Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України\~«Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~ст. 1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до\~статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вбачається з документів, поданих позивачем до позовної заяви, 18.03.2020 року Банк направив на адресу Драбівської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 27 березня 2020 року позивачем було отримано відповідь від Драбівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось про прийняття претензії кредитора та що зміст претензії буде доведений до відома спадкоємців у разі їх звернення з метою оформлення спадщини. В обґрунтування позову позивач також вказав, що спадкоємці [PERSON] мали право подати у строк з 08 лютого 2019 року по 07 серпня 2019 року заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , що було підтверджено відомостями з паспорту відповідача. На адресу спадкоємця [PERSON] було направлено 12 червня 2020 року лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Проте в матеріалах даної справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав вказаний претензійний лист від позивача. За положеннями ст.1282\~ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положенняст.1282\~ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Проте, позивач в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.\~Посилання позивача на те, що згідно відміток у паспорті відповідача місце його реєстрації збігається з місцем реєстрації померлого, вказаним у ксерокопії його паспорту, не доводить факту постійного проживання спадкодавця разом із відповідачем на час відкриття спадщини. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з нього заявлених позивачем грошових коштів. За клопотанням позивача судом були витребувані відомості про склад сім?ї та реєстрацію осіб за адресою реєстрації спадкодавця станом на дату його смерті, а також спадкову справу. На виконання вимоги суду, Драбівською державною нотаріальною конторою 30 вересня 2020 року на адресу суду надіслано копію спадкової справи після померлого [PERSON] . З наданої спадкової справи вбачається, що вказана спадкова справа № 9/2020 заведена на підставі претензії кредитора від 24 березня 2020 року. Суд також звертає увагу на те, що [PERSON] , який визначений позивачем, як відповідач та спадкоємець померлого позичальника до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про родинні відносини [PERSON] та [PERSON] . Також, відповідно до повідомлення Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області № 191 від 08.10.2020р., у житловому будинку [ADDRESS] . на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] власником вказаного житлового будинку є [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.2015 НАМ 187738. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В даному випадку суд дійшов висновку про відсутність належних, достатніх та достовірних даних про те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем позичальника за законом або за заповітом та прийняв спадщину. За відсутності достатніх доказів про те, що відповідач є спадкоємцем померлого за законом, безпідставними є посилання позивача на те, що відповідач прийняв спадщину оскільки був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено відповідний порядок прийняття спадщини саме для спадкоємців, а не для будь-яких осіб, які були зареєстровані з померлою особою за однією адресою. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. У зв`язку з цим, згідно\~ст. 141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.

Outcome: dismissed