Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про про захист прав споживачів. Позов мотивує тим, що 06.10.2018 року [PERSON] уклала з відповідачем договір обов?язкового соціального страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів, твердження чого є поліс за номером 4409322. 18.02.2018 року біля 16 години 35 хвилин за участю забезпеченого транспортного засобу відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю законного володільця зазначеного транспортного засобу [PERSON] , який керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21093" д.н.з. [NUMBER] , допустив порушення п.п.11.3, 12.1, 13.1 правил дорожнього руху та вчинив на зустрічній смузі руху зіткнення з транпортним засобом марки "AUDI А4" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок зіткнення автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2019 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність [PERSON] застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька", то про вчинення пригоди [PERSON] вчасно 19.02.2019 року повідомив відповідача та направив їм всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. У відповідності до висновку експерта №07/2019 від 04.03.2019 року вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки "AUDI А4", державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки становить 37978,58 гривень. 06.05.2019 року та 29.01.2020 року [PERSON] письмово звертався з листом до відповідача ПрАТ СК "Галицька" з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування на які відповіді досі не отримав, що примусило його звернутися до суду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою місцезнаходження юридичної особи з ЄРДПОУ. Про судове засідання відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання за адресою місцезнаходження не з`явився повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, представник позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 06.10.2018 року [PERSON] уклала з відповідачем договір обов?язкового соціального страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів, твердження чого є поліс за номером 4409322. Зі змісту постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2019 убачається, що [PERSON] , 18.02.2018 року біля 16 год. 35 хв. по вул. Загорській, 33 в м. Ужгород, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21093" д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки "AUDI А4" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адмінстягнення. Постанова судом прийнята у присутності [PERSON] , який визнав свою вину та набрала законної сили. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно висновку експерта №07/2019 від 04.03.2019 року вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки "AUDI А4", державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки становить 37978,58 гривень. 06.05.2019 року та 29.01.2020 року позивач [PERSON] письмово звертався з листом до відповідача ПрАТ СК "Галицька" з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування, однак як стверджує в позові позивач виплата не проведена, відповідь не надана, на спростування цього жодних доказів матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до п.1 ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за №4 від 01.03.2013 року, особа, що під час керування має посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб - несе відповідальність за завдання шкоди. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 ЗУ "Про страхування". До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до пункту 22.1 ст.22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди підлягають до задоволення. Згідно вимог ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 36.5. Закону "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки страхова компанія не виконала у належний строк своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Звертаючись до суду позивач просить стягнути витрати від інфляції в сумі 1245 грн., 3% річних в розмірі 983,54 грн. та пеню в сумі 7762 грн. 99 коп. Проведений представником позивача розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства щодо розрахунку і не спростований відповідачем. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави.

Outcome: approved