Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

02.06.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира № 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області. В даній квартирі з 19.09.2014 року зареєстрована відповідачка. Фактично в квартирі відповідач не проживала, її особисті речі відсутні. Де вона проживає в теперішній час їм не відомо, але ще в вересні 2014 року відповідач мала намір виїхати за межі України до Російської Федерації. Добровільно припинити реєстрацію відповідач не бажає, що обмежує права позивачів в користуванні та розпорядженні квартирою. Відповідач не є членом родини позивачів. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, привела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві й просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач у судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.59). Відповідач [PERSON] відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.55), за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Однак відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивачі не заперечували. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вислухавши пояснення позивача [PERSON]А, свідків [PERSON], [PERSON] суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). В судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області. Вказана квартира була передана при приватизації з державного житлового фонду у спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду") громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, що його видано Краснолиманською міською радою серія САВ №453887 від 04 грудня 2006 року (а.с.19-21). Частка позивача [PERSON] в подальшому збільшена: на підставі свідоцтва про право власності на спадщину №7054 від 08.12.2007 року позивачу належить на праві приватної власності 1/4 частина квартири 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області (а.с.16-18); на підставі свідоцтва про право власності на спадщину №1742 від 23.05.2015 року позивачу належить на праві приватної власності 1/4 частина квартири 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області (а.с.25-27). Таким чином, [PERSON] належить 3/4 частини а [PERSON] 1/4 частина квартири 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області. Згідно довідки комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» від 28.04.2015 року в квартирі 35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.24). Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі 19.09.2014 року (а.с.22). При вирішенні питання про можливість позбавлення права користування житловим будинком відповідача суд виходить з наступного. Згідно акту від 20.04.2015 року, наданому головою мікрорайону «Южний», завіреного печаткою загального відділу Краснолиманської міської ради Донецької області відповідач [PERSON], [INFO], за адресою: м. Красний Лиман, пр. Гагаріна, б. 1 «а»; кв. 35 не проживає з 19.09.2014 року, у квартирі відсутні її особисті речі (а.с. 23). Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтвердили свідки. Так, свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, дала показання, що є сусідкою позивачів з 2005 року але жодного разу навіть не бачила відповідачку по справі [PERSON] Хто вона і де проживає не знає. Підтверджує, що за адресою: м. Красний Лиман, пр. Гагаріна, б. 1 «а»; кв. 35 відповідачка не проживає. Аналогічні показання дала свідок [PERSON], яка показала, що знає родину [PERSON] багато років, часто буває у них в гостях. Хто така відповідачка і де вона тепер їй не відомо. Підтверджує, що за адресою: м. Красний Лиман, пр. Гагаріна, б. 1 «а»; кв. 35 відповідачка не проживає. Позивачі [PERSON] та [PERSON], як власники квартири, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивачів згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і віни не можуть бути протиправно його позбавлені. Наявність реєстрації [PERSON] в квартирі, обмежує права позивачів як власників, і вони на підставі ст. 391 ЦК України мають право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. До теперішнього часу відповідачка не припинила реєстрацію у вказаній квартирі, квартирою не цікавиться, що створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаною квартирою. Обраний позивачами спосіб захисту порушеного права - визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення їх порушеного права, оскільки є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". В судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача; за адресою: квартира №35 будинку 1 «а» по пр. Гагаріна в м. Красний Лиман Донецької області, була зареєстрована зі згоди позивачів, договір найма зазначеного житла між сторонами не укладався; позивач жилим приміщенням за місцем реєстрації не користувався з вересня 2014 року без поважних причин, мешкає в іншому місці та добровільно відмовляється знятись з реєстрації. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Позивачі ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні не заявляли вимогу про компенсацію за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved