Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що на підставі договору дарування від 15 жовтня 2011 року, є власником житлового будинку [ADDRESS]. Крім нього в будинку зареєстровані відповідачі, але з 2013 року і по теперішній час вони у спірному будинку не мешкають, витрат по оплаті комунальних послуг не несуть. Тому просив усунути йому перешкоди в користуванні будинку [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку. У липні 2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Представник Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Просила постановити рішення на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого закону. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні вимоги містяться і в ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України. Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено у судовому засіданні житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] - позивачу по справі, на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 1991 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим №2-2526 (а.с.5-6). З інформації заступника голови Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області Рудницької С.В. вбачається, що позивач по справі - [PERSON], 1946 року народження дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї зареєстрованих згідно будинкової книги: онук: [PERSON], 1989 року народження, дружина онука: [PERSON], 1991 року народження, правнучка: [PERSON], 2010 року народження (а.с.9). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 13 травня 2017 року депутатом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області Пановим А.В. - в домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Але фактично за даною адресою мешкає: [PERSON] В вищевказаному домоволодінні з 2013 року не мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], майна та їхніх особистих речей в вищевказаному домоволодінні немає (а.с.11). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідачі разом з неповнолітньою дитиною втратили право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні. На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України,

Outcome: approved