Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління (далі КП МТТУ), третя особа Департамент транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради, про визнання дій незаконними, визнання права безперешкодного пересування міським транспортом у місті Маріуполь, стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що він проживає у східному мікрорайоні м. Маріуполя та має статус учасника бойових дій-інваліда війни. 15 квітня 2020 року з метою придбання ліків у аптеці, яка знаходиться у центральному районі м. Маріуполя, він намагався сісти у міський автобус ( бортовий № 5099) на зупинці по вулиці Полетаєва у східному мікрорайоні м. Маріуполя. Заходячи до автобусу він надав кондуктору посвідчення інваліда війни, проте вона відмовила йому у перевезенні з посиланням на нові правила, відповідно до яких у нього не має права пересуватися містом на міському транспорті. Всі його намагання переконати кондуктора про наявність у нього права пересуватися містом на міському транспорті виявилися марними, і в результаті його примусили вийти з автобусу. 16 квітня 2020 року він написав скаргу на дії кондуктора до Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради. Проте йому повідомили, що не вбачають жодних порушень у діях кондуктора. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують його конституційні права, які закріплені в ст. ст. 21, 33, 64 Конституції України, оскільки свобода пересування не може бути обмеженою навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, які станом на 15 квітня 2020 року в Україні взагалі не запроваджувалися. З посиланням на ст. ст. 915, 633 ЦК України зазначає, що перевезення пасажирів міським транспортом здійснюється на підставі публічного договору, будь-які обмеження щодо перевезення пасажирів, а також встановлення переваги одних пасажирів на іншими є можливим лише у випадках, прямо передбачених Конституцією України та законами України. Постанова КМ України № 211 від 11.03. 2020 року, на яку посилається третя особа Департамент транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради в своїй відповіді на його скаргу, є лише підзаконним нормативно-правовим актом. Таким чином вважає, що встановлені постановою КМ України № 211 від 11.03.2020 року обмеження щодо перевезення пасажирів транспортом загального користування суперечать положенням Конституції та ЦК України, відповідно вони не могли бути застосовані, тому кондуктор безпідставно відмовила йому в укладанні публічного договору перевезення пасажиру міським транспортом. Також з посиланням на ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України зазначає, що незаконними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 гривень, оскільки він був змушений у присутності десятка сторонніх осіб визнати наявність у нього захворювання цукровий діабет та необхідності придбання ліків у центральному районі міста. Він сподівається, що виплата моральної шкоди зможе хоча б частково компенсувати йому приниження, хвилювання за його здоров`я внаслідок невизнання його конституційних та законних прав. Відповідач КП «МТТУ» в особі представника Темір І.К. надав до суду відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач, здійснюючи перевезення пасажирів автомобільним та електричним транспортом, виконував вимоги нормативно-правових актів КМ України та розпоряджень керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполь. Кабінет Міністрів України постановою від 11.03.2020 року № 211 встановив на усій території України карантин та запровадив ряд обмежень, у тому числі-щодо здійснення регулярних пасажирських перевезень на міських маршрутах. Розпорядженням КМ України від 23 березня 2020 року № 333р в Донецькій, Терпнопільській та Черкаських областях, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короно вірусом «SARS-CoV-2», було встановлено режим надзвичайної ситуації для територіальних підсистем єдиної державної системи цивільного захисту Донецької, Тернопільської та Черкаської областей. На виконання вказаних нормативно-правових актів керівником робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя видано розпорядження №4 від 04.04.2020 «Про впровадження додаткових карантинних заходів», яке, відповідно до ч. 8 ст. 75 Кодексу цивільного захисту України, є обов`язковим для виконання всіма суб`єктами, які беруть участь у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, а також громадянами і суб`єктами господарювання, розташованими у зоні надзвичайної ситуації. Даним розпорядженням №4 впроваджувались додаткові карантинні обмеження, у том числі - було заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного такси. 09.04.2020 року до КП «МТТУ» надійшло розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя №6 «Щодо організації пасажирських перевезень» в якому Департаменту транспорту та зв`язку міської ради доручено організувати перевезення громадським транспортом пацієнтів, що проходять замісну ниркову терапію методом гемодіалізу та людей з діагнозом цукровий діабет за наявності направлення на процедури(довідки) рецепту, документу, що посвідчує особу та у засобах індивідуального захисту. Таким чином, КП «МТТУ» перевезення пасажирів автомобільним та електричним транспортом здійснювало виключно за наявності довідки/перепустки з місця роботи виданих відділом кадрів або іншим уповноваженим органом, а з 09.04.2020 року додатково і за наявності направлення на процедури ( довідки) рецепту, чітко виконуючи вимоги нормативно-правових актів КМУ та розпоряджень керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя. Звертає увагу суду, що за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, встановлено адміністративну відповідальність за ст. 44-3 КУпАП. Також вважає, що в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували факт порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя, порушення його стосунків з оточуючими людьми, звернення до лікувальних чи інших закладів охорони здоров`я, настання інших негативних наслідків, то відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. З огляду на вищенаведене просила суд відмовити у задоволені позову [PERSON] у повному обсязі. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що станом на час виникнення спірних правовідносин в України не було оголошено воєнного або надзвичайного стану, отже підстав для встановлення будь-яких обмежень взагалі не існувало. Карантин та пов`язані з ним обмеження, у тому числі обмеження на перевезення осіб міським транспортом, було встановлено безпосередньо постановою КМ України № 211 від 11.03.2020 року, тобто було встановлено підзаконними нормативно-правовими актами, а не законом, що суперечить Конституції України. Конституційний Суд України у пункту 3.2 рішення від 28.09.2020 року наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом-актом ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Звертає увагу суду, що Законом України « Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено лише підстави та порядок встановлення карантину та карантинних обмежень. Проте безпосередньо обмежень цим законом не встановлювалося. Виходячи з того, що йому було відмовлено у перевезенні, тоді як перевезення деяких інших осіб у цьому транспорті здійснювалося, дійшов висновку щодо його дискримінації у порівнянні з цими особами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Самохвалов С.В. підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, відповіді на відзив, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник ККП « МТТУ» у судовому засіданні повністю підтримала відзив на позов, надала пояснення аналогічні змісту відзиву. Просила суд відмовити у задоволені позову. Третя особа Департамент транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради, будучі неодноразово, належним чином повідомленою про день та час слухання справи, до судового засідання не з`явилась, тому суд, відповідно до ч. 3 ст.223 ЦПК України розглянув справу без участі третьої особи. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження по даній цивільній справі, розгляд якої постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Вислухавши сторони , дослідивши письмові суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 15 квітня 2020 року [PERSON] з метою придбання ліків у аптеці, яка знаходиться у центральному районі м. Маріуполя, намагався сісти у міський автобус ( бортовий № 5099) на зупинці по вулиці Полетаєва у східному мікрорайоні м. Маріуполя. Проте кондуктор відмовила йому у перевезенні з посиланням на нові правила, відповідно до яких у нього не має права пересуватися містом на міському транспорті. 16 квітня 2020 року [PERSON] написав скаргу на дії кондуктора до Департаменту транспорту та зв`язку Маріупольської міської ради. Департамент транспорту\~та зв`язку\~Маріупольської міської\~ради листом\~від 27.04.2020\~року повідомив\~ [PERSON] ,\~що порушень\~в діях\~кондуктора не\~вбачається,\~оскільки відповідно до\~п.4\~постанови \~КМ України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби \~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~"SARS-CoV-2" встановлено карантин\~на усій\~території України\~та введено\~ряд обмежень,\~щодо здійснення\~регулярних пасажирських\~перевезень на\~міських маршрутах.\~Також згідно\~розпорядження Керівника робіт з ліквідації надзвичайної ситуації № 6 від 09.04.2020 року «Щодо організації пасажирських перевезень» також дозволено перевезення громадським транспортом пацієнтів, що проходять замісну ниркову терапію методом гемодіалізу та людей з діагнозом цукровий діабет за наявності направлення на процедури довідки/рецепту, документу, що посвідчує особу та у засобах індивідуального захисту. Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. Статтею 1 даного Закону визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. \~Повноваження Кабінету\~Міністрів України\~у сфері\~захисту населення\~від інфекційних\~хвороб визначені\~в ст.\~3\~цього Закону,\~відповідно до\~якої \~КМ України розробляє\~і здійснює\~відповідні державні\~цільові програми; забезпечує\~фінансування та\~матеріально-технічне\~постачання закладів\~охорони здоров`я,\~органів державної\~санітарно-епідеміологічної\~служби,\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~залучених до\~проведення заходів\~і робіт,\~пов`язаних з\~ліквідацією епідемій,\~координує проведення\~цих заходів\~і робіт; координує\~та спрямовує\~роботу міністерств,\~інших органів\~виконавчої влади; укладає\~міжурядові договори; розробляє\~та затверджує\~перелік товарів\~протиепідемічного призначення,\~що необхідні\~для запобігання\~поширенню епідемій,\~пандемій,\~у тому\~числі поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19); розробляє\~та затверджує\~перелік товарів,\~що мають\~істотну соціальну\~значущість; встановлює\~граничні ціни\~для оптової\~та роздрібної\~торгівлі товарами\~протиепідемічного призначення,\~що необхідні\~для запобігання\~поширенню епідемій,\~пандемій,\~у тому\~числі поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~та/або\~товарами,\~що мають\~істотну соціальну\~значущість,\~з урахуванням\~постачальницько-збутової\~надбавки та\~граничної торговельної\~(роздрібної)\~надбавки; встановлює\~під час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України,\~заборону скуповування\~та перепродажу\~за цінами,\~що перевищують\~встановлені граничні\~ціни для\~оптової та\~роздрібної торгівлі,\~з урахуванням\~постачальницько-збутової\~надбавки та\~граничної торговельної\~(роздрібної)\~надбавки товарів\~протиепідемічного призначення,\~що необхідні\~для запобігання\~поширенню епідемій,\~пандемій,\~та/або\~товарів,\~що мають\~істотну соціальну\~значущість; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом. Відповідно до\~ст.\~29\~вище зазначеного\~Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. В статті\~30\~даного Закону\~закріплені повноваження\~місцевих органів\~виконавчої влади\~та органів\~місцевого самоврядування\~в умовах\~карантину,\~відповідно до\~якої на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби; залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням; установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів; запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води; установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів; створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку. Постановою КМ\~України від\~11\~березня 2020\~року №\~211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що діяла на 15 квітня 2020 року установлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України карантин. Заборонено до 24 квітня 2020 р.: 9) регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: легковими автомобілями; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах. Розпорядженням КМ України від 23 березня 2020 року № 333р в Донецькій, Терпнопільській та Черкаських областях, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короно вірусом «SARS-CoV-2», було встановлено режим надзвичайної ситуації для територіальних підсистем єдиної державної системи цивільного захисту Донецької, Тернопільської та Черкаської областей. В п. 24, ч. 1, ст. 2 Кодексу цивільного захисту України зазначено, що 4) надзвичайна ситуація це обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності. На виконання вказаних нормативно-правових актів керівником робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя, відповідно до ст.75 Кодексу цивільного захисту України, видано розпорядження №4 від 04.04.2020 «Про впровадження додаткових карантинних заходів». Відповідно до ч. 8 ст. 75 Кодексу цивільного захисту України, Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами, які беруть участь у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, а також громадянами і суб`єктами господарювання, розташованими у зоні надзвичайної ситуації. Даним розпорядженням №4 впроваджувались додаткові карантинні обмеження, у том числі - було заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного такси. 09.04.2020 року до КП «МТТУ» надійшло розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя №6 «Щодо організації пасажирських перевезень» в якому Департаменту транспорту та зв`язку міської ради доручено організувати перевезення громадським транспортом пацієнтів, що проходять замісну ниркову терапію методом гемодіалізу та людей з діагнозом цукровий діабет за наявності направлення на процедури(довідки) рецепту, документу, що посвідчує особу та у засобах індивідуального захисту. Суд зауважує, що дані розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя на період 15.04.2020 року, яке є обов`язковими для виконання громадянами, не скасовувались та були чинними. Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що, відповідно до вищевказаними норм права, КП «МТТУ» перевезення пасажирів автомобільним та електричним транспортом здійснювало виключно за наявності довідки/перепустки з місця роботи виданих відділом кадрів або іншим уповноваженим органом, а з 09.04.2020 року додатково і за наявності направлення на процедури ( довідки) рецепту, чітко виконуючи вимоги нормативно-правових актів КМУ та розпоряджень керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не пред`явив при посадці на автобус направлення на процедури, довідки про необхідність проходження процедур, рецепту, відповідно дії кондуктора КП «МТТУ» та КП «МТТУ», щодо обмеження перевезення [PERSON] міським транспортом є законними, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Суд також відмовляє у задоволенні позову в частині визнання права безперешкодного пересування міським транспортом у м. Маріуполі, оскільки позивачем не надано суду доказів, що його не перевезення міським транспортом без будь-яких обмежень, встановлених Законом, продовжувалося після 15 квітня 2021 року, які би були підставою для встановлення наявності перешкод, які чинить відповідач щодо пересування позивачем міським транспортом, відповідно порушеного права позивача на вільне пересування міським транспортом, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позову і в цій частині вимог позивача. При цьому суд при вирішені спору по суті відхиляє позицію позивача та його представника щодо посилання в обґрунтування позову на рішення Конституційного суду у справі\~за конституційним\~поданням Верховного\~Суду щодо\~відповідності Конституції\~України (конституційності)\~окремих положень\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~„Про встановлення\~карантину з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2,\~та етапів\~послаблення протиепідемічних\~заходів від 20 травня 2020 року № 392, положень частин першої, третьої статті 29 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II „Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік № 10-р від 28 серпня 2020 року, оскільки на час перевезення позивача міським транспортом на 15.04.2020 року постанова КМ України № 392 від 20 травня 2020 року, положення якої було предметом розгляду Конституційним судом, не було прийнято, та положення цієї постанови не було визнано неконституційними через закриття провадження по справі, внаслідок втрати чинності деяких положень цієї постанови, в тому числі положень, що стосуються перевезення громадян транспортом. Також суд вважає, що посилання позивача щодо безпідставної відмови з боку кондуктора КП «МТТУ» йому в укладанні публічного договору перевезення пасажиру міським транспортом є юридично неспроможними з огляду на вищевказані норми права та висновки суду щодо необґрунтованості позову позивача, внаслідок чого відхиляє ці ствердження позивача при вирішення спору по суті. Відмовляючи у задоволенні основних позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні супутніх позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, які нерозривно пов`язані з вирішенням основних позовних вимог, та у разі задоволення яких виникло би право у позивача на відшкодування йому спричиненої моральної шкоди.

Outcome: dismissed