Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Свій позов мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №116964 від 12.05.2017 року, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Subary Legacy», р.н. [NUMBER] . Вказує, що 09.04.2018 року в м. Луцьк по вул. Володимирській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Subary Legacy», р.н. [NUMBER] та автомобіля «Ford Transit», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2018 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON] . Зазначає, що відповідно до рахунків №17 та №00282 від 13.04.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля ««Subary Legacy», р.н. [NUMBER] становить 51019,56 грн. і на виконання умов договору страхування, товариство здійснило виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. Водночас, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Єроінс Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/003603886. В подальшому, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Єроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак останнім відмовлено у виплаті коштів через пропуск строку звернення У зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 51019,56 грн. в порядку регресу та витрати на оплату судового збору. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення представник відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 09.04.2018 року в м. Луцьк по вул. Володимирській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Subary Legacy», р.н. [NUMBER] та автомобіля «Ford Transit», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2018 року винним у даній ДТП визнано [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається із матеріалів справи, автомобіль «Subary Legacy», р.н. [NUMBER] застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №116964 від 12.05.2017 року (а.с. 5). Згідно рахунку №17 та №00282 від 13.04.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля ««Subary Legacy», р.н. [NUMBER] становить 51019,56 грн. (а.с. 18-19). Платіжним дорученням №15137 від 23.04.2018 року, №15043 від 20.04.2018 року, №15044 від 20.04.2018 року підтверджується, що ПрАТ «ПЗУ «Україна» виплачено страхове відшкодування в розмірі 51019,56 грн. (а.с. 24-26). Із полісу серії АМ/003603886 від 04.04.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів слідує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford Transit», р.н. [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «Страхова група «Євроінс Україна» (а.с. ). Із листа ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 7.06.2019 року слідує, що товариством відмовлено у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у зв`язку з пропуском останнім строку звернення для виплати такого відшкодування (а.с. 27). В постанові Верховного суду № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року з приводу даних правовідносин міститься правова позиція, яка є обов`язковою для застосування. Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника не обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», при цьому, позивач із заявою щодо відшкодування страхової виплати до вказаної страхової компанії звернувся із пропуском строків, що стало підставою для відмови такої виплати згідно п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому суд вважає, що заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. А тому,

Outcome: dismissed