Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

09.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: розірвати договір купівлі продажу одягу: - светру артикул 681301.656018.690, розміром L, вартістю 3195 грн. 00 коп.; - куртки артикул 681500.506002.650, розмір 52, вартістю 7995 грн 00 коп.; - шкіряної куртки артикул 681405.556008.990 розмір 52, вартістю 15995 грн 00 коп, від 12.08.2018 укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] ; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] сплачені грошові кошти за договором купівлі продажу одягу, светру артикул 681301.656018.690, розміром L, вартістю 3195 грн. 00 коп.; - куртки артикул 681500.506002.650, розмір 52, вартістю 7995 грн 00 коп.; - шкіряної куртки артикул 681405.556008.990 розмір 52, вартістю 15995 грн 00 коп, від 12.08.2018 укладеного між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] у сумі 27185 гривень 00 копійок на користь [PERSON] ; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000 гривень 00 копійок на користь [PERSON] . В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] у магазині «Lagerfeld» за адресою: [ADDRESS] , ТРЦ «Караван», де свою підприємницьку діяльність здійснювала ФОП « [PERSON] », вона придбала вказані товари. оскільки вказані товари не підійшли за розміром, фасоном, кольором, тому не можуть бути використані за призначенням, одяг пошкоджень не має, не використовувався, має товарний вид, всі ярлики та бирки присутні. 13.08.2018 вона звернулася до магазину з метою повернути товар та отримати кошти у сумі 27\~185 грн. В магазині повідомили, що на даний час не мають даної суми грошей та можуть бути повернуті впродовж декількох днів. 15.08.2018 вона повернулась до магазину «Lagerfeld» з метою повернути товар, але їй знову відмовили у поверненні грошей та запропонували обмін товару. Від обміну вона вкотре відмовилась. Після чого написала заяву про повернення грошей за товар, яку прийняв адміністратор [PERSON] . З даного приводу вона зробила запис у книзі скарг та пропозицій. Також нею були викликані працівники поліції, які після телефонної розмови з юристом магазину, повідомили, що гроші повернуть в продовж 7 днів. За даним приводом у Київському ВП ГУ НП в Харківській області зареєстрований матеріал ЕО 28203 від 15.08.2018. На свої письмові звернення до ФОП [PERSON] вона отримала лист від 17.08.2018, в якому остання пропонує безкоштовний обмін. Намагаючись врегулювати спір без звернення до суду 21.08.2018 вона знову звернулась до [PERSON] з заявою про повернення товару та отримання грошових коштів. На що отримала листа від 22.08.2018, в якому остання знову пропонує обмін. Остання умисно ігнорує її вимогу, щодо повернення грошей, порушуючи мої права споживача. 30.08.2018 пішла на компроміс, прийнявши пропозицію про обмін, та звернулась до вищезазначеного магазину з приводу обміну речей, але в обміні також було відмовлено. Книгу скарг та пропозицій їй надавати відмовились. 15.09.2018 вона звернулась до [PERSON] з листом, але до теперішнього часу відповіді не отримано. 06.10.2018 вона прийшла до магазину , «Lagerfeld», з метою обміну одягу, але ті ж самі працівники магазину, їй знову відмовили посилаючись на те що тепер господарську діяльність у магазині здійснює інший підприємець. У куточку споживача будь-яка інформація про суб`єкта господарської діяльності відсутня, продавці називати дані відмовились. На мою вимогу надали книгу скарг та пропозицій, де вона зробила запис з даного приводу. Книга скарг та пропозицій була не заповнена, прізвище підприємця написано не розбірливо. На свою скаргу залишену у магазині «Lagerfeld», 06.10.2018, вона отримала листа від ФОП [PERSON] , у якому остання повідомляє, що лише з 17.09.2018 здійснює свою діяльність в магазині «Lagerfeld» . 23.08.2018 вона звернулась зі скаргою на дії ФОП [PERSON] до Головного управління держпродспоживслужби в Харківській області. Згідно листа від 18.10.2018 з Головного управління держпродспоживслужби в Харківській області, 17.10.2018 було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] магазин «Lagerfeld» для проведення позапланової перевірки. При виїзді було встановлено, що за вищезазначеною адресою суб`єкт господарювання [PERSON] відсутня та господарську діяльність не здійснює, а здійснює інший суб`єкт господарювання, а саме ФОП [PERSON] у зв`язку з чим провести позапланову перевірку суб`єкту господарювання ФОП [PERSON] не має можливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача, їй було завдано значної моральної шкоди. Дії ФОП « [PERSON] », що виразились в незаконній відмові у поверненні грошей за товар, знущанні у вигляді пропозиції обміну, на яку вона бачачи безперспективність повернення грошей погодилась, та отримала нахабну та незаконну відмову, це завдало їй душевних страждань і переживань. Ухвалою суду від 16.11.2018 року повернуто заяву про забезпечення позову. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова\~\~від 16.11.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 16.01.2019 р. за клопотанням відповідача судом постановлено судове засідання провести в режимі відеоконференції. 20.12.2018 р. до канцелярії суду надійшов відзив від ФОП [PERSON] , яка зазначила, що позов не визнає в повному обсязі, просить у його задоволенні відмовити, виходячи з наступного: згідно трудового договору №2/2018 , укладеному між працівниками і фізичною особою, яка використовує найману працю, у адміністратора магазину, як і в інших працівників, відсутня компетенція щодо вирішення питань, пов`язаних з обміном товарів належної якості, повернення грошей, тощо. Такі повноваження належать виключно суб`єкту підприємницької діяльності, що здійснює діяльність в магазині. У відповідь на скаргу позивача залишену у книзі скарг та пропозицій претензії, заяву про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошей нею було висунуто пропозицію щодо здійснення безкоштовного обміну товарів на аналогічні, однак позивач не намагалась оглянути наявні в сортименті магазину речі. Також зазначила, що право вимоги повернення грошей, сплачених за товар виникає у споживача у разі, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажі. Разом з тим, 30.08.2019 року позивач не мала б змоги обміняти одяг, позаяк строк на обмін нею товарів сплив 27.08.2018 року. Диск, який надала позивачка просить визнати не належним, достатнім та достовірним оскільки переглядаючи його не виявляється можливим встановити місце ведення , осіб . 11.02.2019 року до суду надійшли заперечення на відзив від [PERSON] , в яких вона зазначила, що відповідачу необхідно усунути недоліки у трудових відносинах з найманими працівниками, а не використовувати це для порушення прав споживачів. Вважає, що ФОП [PERSON] нічого не заважало повернути самостійно їй гроші, так як свої листи вона направляла з відділення, розташованого у м. Харкові. Крім того, зазначила, що термін 14 днів для обміну та повернення товарів закріплений в ЗУ «Про захист прав споживачів» перестає спливати з моменту звернення споживача с заявою про обмін або повернення товару до продавця, а тому і по теперішній час має на це право. Вважає, що відповідач повинен надати докази, що аналогічного товару, який необхідний покупцеві, не має в продажу. Зазначила, що товари купувала для свого знайомого, обираючи фасон, розмір, колір на свій розсуд, вони йому не підійшли, тому не можуть бути використані за призначенням. Повернути товари вона хотіла на наступний день. Одяг пошкоджень не мав, не використовувався, має товарний вид, всі ярлики та бирки присутні. Зазначила, що ці товари чоловічі та їй не можуть пасувати, магазин пропонує виключно чоловічій одяг. Вона мала достатньо часу, щоб оглянути товари [PERSON] [PERSON] , так як була в даному магазині 12.08.2018, 13.08.2018, 15.08.2018, 30.08.2018 року. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Посилаюсь на те, що 13.08.2018 вона купила речі в магазині «Lagerfeld». У зв*язку із з тим, що ці речі їй не підійшли за розміром, фасоном, кольором, тому не можуть бути використані за призначенням. Вона звернулась до магазину наступного дня, одяг пошкоджень не мав, не використовувався, мав товарний вид, всі ярлики та бирки були присутні. Нею ще раз був оглянутий асортимент мазанину, однак на обмін нічого не підійшло, тому вона згідно п. 3 ст. 9 ЗУ «про захист справ споживачів» бажала повернути товар та отримати гроші у розмірі 27185 грн. 00 хв. Однак їй було відмовлено у поверненні грошей та запропоновано обміняти товар. Після чого вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення товару та отримання грошових коштів однак їй знов пропонували обміняти товар. Відповідач та її представник в судове засідання не з*явились, повідомлялись належним чином про дачу, час та місце судового засідання, причину неявки суду не повідомили. Згідно ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що [PERSON] 12.08.2018 р. у магазині «Lagerfeld» , що розташований за адресою: [ADDRESS] , ТРЦ «Караван», придбала светр (артикул 681301.656018.690, розміром L, вартістю 3195 грн. 00 коп), куртки (артикул 681500.506002.650, розмір 52, вартістю 7995 грн 00 коп.), шкіряної куртки (артикул 681405.556008.990 розмір 52, вартістю 15995 грн 00 коп) (а.с.8). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. На заяву [PERSON] від 13.08.2018, залишеної в книзі скарг та пропозицій, ФОП [PERSON] повідомила позивача, що вона може безкоштовно обміняти придбаний нею 12.08.2018 р. товар в магазині «Lagerfeld» за умови відсутності пошкоджень на товарі, посилаючись на ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів». (а.с.11,17) 15.08.2018 р. позивач повторно залишила у книзі скарг та пропозицій ФОП [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 27185 грн. 00 коп., оскільки придбаний нею товар не підійшов за розміром та фасоном, кольором, іншого товару який би їй підійшов у магазині відсутній.(а.с.12-14) 15.08.2018 року позивачка написала заяву ФОП [PERSON] ,яку прийняв адміністратор магазину [PERSON] , в якій просила повернути придбаний товар за власним бажанням та повернути гроші у сумі 27\~185 грн. 00 коп. (а.с.18) На заяву [PERSON] від 15.08.2018 р. ФОП [PERSON] надала відповідь, якою повідомила позивача, що вона може безкоштовно обміняти придбаний нею 12.08.2018 р. товар в магазині «Lagerfeld» за умови відсутності пошкоджень на товарі, посилаючись на ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.11, 20). 22.08.2018 р. [PERSON] втретє звернулась до ФОП [PERSON] із заявою, в якій просила повернути товар та отримати гроші у зв`язку з тим, що придбані товари не підійшли за розміром, фасоном, кольором, тому не можуть буду використані за призначення. Від обміну вона відмовилась та повідомила, що асортимент чоловічого одягу їй не підходить, тому просила повернути їй гроші у сумі 27\~185 грн. 00 коп. (а.с.15-16). На підтвердження своїх доказів позивач надала відеозапис(дата створення 13.08.2018) на якому зафіксовано як молода особа жіночої статі без імені повідомляє наступну інформацію «наш магазин повертає гроші тільки готівкою протягом декількох днів, ми можемо зробити так: отримати готівку та покласти вам на картку» (а.с.9, 133) Відповідно до ч.ч. 1, 2 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Суд не приймає до уваги даний доказ, оскільки з даного відео не можливо встановити місце ведення відеозапису,то б то у якому саме магазині відбувається відеозапис, осіб та те, що мова йде саме з приводу повернення товару: светру артикул 681301.656018.690, куртки артикул 681500.506002.650, шкіряної куртки артикул 681405.556008.990. Суд не приймає до уваги й відеозапис наданий у якості доказу на а.с. 133, оскільки у зв*язку із поганою якістю відеозапису неможливо встанови будь що. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Виходячи з системного аналізу вимог Закону, в разі якщо товар не задовольнив покупця за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням, при цьому непродовольчий товар не має недоліків та його якість є належною, у продавця виникає обов`язок обміняти товар на аналогічний, а не прийняти назад та повернути гроші за придбаний товар. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент обміну аналогічного товару не було у продажу, крім того, вона мала право придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що вимоги позивача стосовно розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої порушенням прав споживача не обґрунтовані, тому відмовляє у задоволенні позову. Частиною 2статті 22 Закону № 1023-XII, передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди). Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення вимог позивача щодо розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар, суд відмовляє і у задоволення позовних вимог останнього щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed