Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

11 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час за період з 01 травня 2019 року по 31 березня 2020 року в розмірі 2000,00 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що син позивача та відповідача в період з 01 травня 2019 року по 31 березня 2020 року перебував у його на утриманні, при цьому [PERSON] не надавала матеріальну допомогу, а перебувала на роботі за кордоном. Також, пояснює що відповідач стягує з нього аліменти на утримання сина на підставі судового наказу виданого Світловодським міськрайонним судом 20 грудня 2017 року і заборгованість по стягненню яких складає 33 909,71 грн. Зазначає, що він вживав заходи щодо отримання від відповідача матеріальної допомоги на утримання сина, але вона на вимоги не реагувала, грошової допомоги не надавала, дитиною не цікавилась. Більш того, після повернення додому звернулась до відділу Державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового наказу про стягнення з нього аліментів з 06 грудня 2017 року. Вважає, що має право на стягнення із [PERSON] аліментів за період перебування їхнього сина у нього на утриманні, посилається як на доказ на копію заяви відповідача до відділу ДВС. Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі, призначено перше судове засідання. 16 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого остання позовні вимоги не визнає, стверджує що дитина не перебувала повністю на утриманні позивача у спірний період, а лише частково, оскільки харчуватися ходила до її батьків. Крім того, перед від`їздом за кордон залишила позивачу грошові кошти на утримання сина. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів вживання заходів щодо одержання від неї аліментів, а вона ухилялась від їх сплати. Заява адресована начальнику ДВС від 27.07.2020 року підтверджує лише факт того, що вона не вимагає з позивача аліментів за спірний період, а не те, що син перебував повністю на утриманні позивача. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 25). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила. (а.с.22) Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 липня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .(а.с. 8-10) Згідно судового наказу виданого Світловодським міськрайонним судом 20 грудня 2017 року у справі № 401/3133/17 позивач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 06 грудня 2017 року до досягнення сином повноліття, а саме до [INFO] (а.с. 27) З копії заяви [PERSON] від 27.07.2020 року, адресованої начальнику Світловодського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що відповідач не має претензій до позивача по сплаті аліментів за період з 01.05.2019 року по 01.04.2020 року з причин перебування сина на утриманні позивача.(а.с. 4) Відповідно до постанов державного виконавця від 02.07.2020 року та 17.07.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів за вказаним вище судовим наказом та звернуто стягнення аліментів та боргу по аліментах в розмірі 33909,71 грн. на заробітну плату [PERSON] (а.с. 5,6) Із довідки виданої ТОВ "Стілм" вбачається, що позивач [PERSON] працює на даному підприємстві, слюсарем-ремонтником, отримує заробітну плату.(а.с.10-12) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем при виконанні судового наказу від 20 грудня 2017 року у справі № 401/3133/17 станом на 01.07.2020 року заборгованість по аліментах без нарахування сум за період з 01.05.2019 р. по 01.04.2020 року складає 20680,50 грн. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг одержати в зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Аналіз ст. 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів від відповідача; (б) ухилення відповідача від надання аліментів на утримання. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом України у справі № 748/2340/17. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів від відповідача за минулий час, але не міг одержати в зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed