Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить будинок з присадибною ділянкою по [ADDRESS] У встановлений законом строк вона як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте в оформленні спадщини нотаріусом їй було відмовлено, оскільки нею як іноземцем (податковим нерезидентом) не сплачено наперед податок за отримання спадщини. Заявник є громадянкою Російської Федерації, але зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків в Україні за № [NUMBER] та має право на постійне проживання в Україні, адреса її реєстрації: [ADDRESS]. Вважає, що вона є резидентом, оскільки отримала право на постійне поживання, а отже користується такими самими правами і обов'язками як і громадяни України, проживає на території України, вона самостійно визначила основне місце проживання, має тісні особисті та економічні зв'язки в Україні. Незважаючи на те, що вона є громадянкою Російської Федерації, де має власне житло, центр її життєвих інтересів протягом всього життя знаходився у м. Пирятині, Україна, де її батьківщина, та де жили і померли її батьки і рідні. Після смерті батьків та брат житло і господарство у м. Пирятині доглядає одна. На підставі викладеного заявник просить суд визнати статус податкового резидента України, який належить громадянці Російської Федерації [PERSON]. Заявник та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, представник заявника направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної фіскальної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явився, направив до суду письмове заперечення, у якому зазначає, що заявник та її представник мають хибну уяву про відсутність законодавчо врегульованого порядку визначення статусу особи резидентом України. Порядок визначення резидентського статусу фізичної особи регулюється абз. «в» пп. 14.1 п.14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України. Крім того, оскільки нотаріус є особою відповідальною за перевірку правильності сплати податку до бюджету, то обов'язок визначення статусу резидента України покладається на нотаріуса, що посвідчує договори дарування, купівлі-продажу майна, видає свідоцтво на спадщину. Таким чином, факт, який просить заявник встановити суд, за вказаних обставин не підлягають встановленню в судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Порядок визначення резидентського статусу фізичної особи регулюється п. «в» пп. 14.1 п.14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України, згідно з яким фізична особа-резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі, якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Відповідно до пп. 34.1.4 п. 34.1 ст. 34 ПК України встановлено, що податковим періодом є, зокрема, календарний рік. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім'ї або її реєстрації, як суб'єкта підприємницької діяльності. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України або її реєстрації як самозайнятої особи. Зі місту листа № 14633/К/12-0016 від 08.06.2012 Державної Податкової служби України вбачається, що обов'язок визначення статусу резидента України покладається на особу, відповідальну за перевірку правильності сплати податку до бюджету. Всі ці положення ПК України підлягають застосуванню податковими органами та іншими особами, відповідальними за правильність сплати податку до бюджету (в даному випадку ними можуть бути нотаріуси). З матеріалів справи вбачається, що заявниця має всі необхідні документи, що підтверджують зазначені в Податковому кодексі обставини. Аналіз вказаних вище норм права свідчить про те, що факт, який просить встановити заявниця, не потребує його встановлення в судовому порядку в силу того, що чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. З огляду на викладене заява [PERSON] задоволенню не підлягає з указанних підстав.

Outcome: dismissed