Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: позбавити відповідача - [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; відповідно ст.ст.10, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та наказу МВС України № 654 від 01.08.2018 року «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України» заборонити [PERSON] , [INFO] , в будь-який спосіб контактувати з нею та її сином [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що з 24 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Одруження та спільне життя з відповідачем виявилися невдалими. Через систематичне зловживання відповідачем спиртними напоями та подружню зраду між ними постійно виникали сімейні конфлікти та непорозуміння, в результаті чого фактично їхня сім`я розпалася, шлюб між ними було розірвано, а разом вони вже не проживають з січня 2017 року. Від цього шлюбу у них є син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач систематично перебував у стані алкогольного сп`яніння, постійно скандалив, неодноразово піднімав на неї руку ще в період шлюбу, то після припинення сімейних відносин взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення сина. За таких обставин вона звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, її позов було задоволено. Місце проживання відповідача її невідоме. За таких обставин, син проживає з нею у належному її будинку в [ADDRESS] , і перебуває на її повному утриманні, тому вона змушена самостійно, власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати його, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї Законом та необхідні для належного утримання дитини. Відповідач за останні 3 роки декілька разів зустрічав їх із сином в місті Долина, однак щоразу перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. . Всі вище вказані обставини підтверджують те, що відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, не піклується про духовний та освітній розвиток сина, не сплачує навіть визначені рішенням аліменти, тобто не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. За вказаних обставин позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] буде в інтересах дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Просять позов задоволити. Не заперечили щодо заочного розгляду справи. Вiдповiдач в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою: dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання. Відзиву на позов відповідачем не подано. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Долинської міської ради - Яремій Н.Б. пояснила, що не заперечує щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст.165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2015 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 10. Його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року в справі № 343/973/17,шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 253, - розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі, [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору та 500,00 (п`ятсот) гривень за надання правової допомоги. Прізвище після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] змінити на дошлюбне [PERSON] . (а.с.9). Довідка № 636 про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб видана Новичківською сілською радою 11.11.2020 року (а.с.22) свідчить про те, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Склад сім?ї (зареєстрованих) за даною адресою: [PERSON] , [INFO] , - уповноважений власник; [PERSON] , [INFO] , - дочка; [PERSON] , [INFO] , - син; [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - мама, [PERSON] , [INFO] , - сестра, [PERSON] , [INFO] , - племінник. Довідки №№1,1 від 18.06.2019 року, 13.11.2020 року про участь батьків вихованця групи № 2 "Віночок" у житті дитини в закладі, підтверджують, що [PERSON] ( [INFO] ) регулярно відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Долинської міської ради з 22.02.2019 року по даний час. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться дошкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із закладом дошкільної освіти, де виховується дитина, не підтримує, із вихователем не спілкується. Дитину до закладу приводить і забирає мати (а.с., 14,15). У ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. П.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Долинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 23.02.2021 року № 33, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1984 року народження, відносно малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження. Таким чином, в судовому засіданні, після детального вивчення всіх обставин справи, встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню сина [PERSON] , [INFO] , не відвідує його, не проявляє щодо нього батьківського піклування та турботи , не цікавиться його станом здоров`я, хоча має таку можливість, тому, з врахуванням висновку Служби у справах дітей Долинської міської ради, є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] , отже позов в цій частині підлягає до задоволення. Позов в частині заборони [PERSON] , [INFO] , в будь-який спосіб контактувати з позивачкою та її сином [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.ст.10, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та наказу МВС України № 654 від 01.08.2018 року «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України», не підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо заборони відповідачу в будь-який спосіб контактувати з позивачкою та її сином [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.ст.10, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та наказу МВС України № 654 від 01.08.2018 року «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України», слід відмовити, оскільки [PERSON] не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили факт її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На пiдставi ст.ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed