Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком позивача, який розірвано в судовому порядку. До цього часу відповідач проживає в даному будинку без реєстрації, тим самим обмежує позивача в доступі до його майна, оскільки ключі від будинку знаходяться у відповідача, а також в будинку знаходяться особисті речі останньої. Позивачем направлялася вимога до відповідача про усунення перешкод в користуванні будинком, яка була проігнорована. В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що раніше будинок належав його батькові та він там проживав зі своєю дружиною, відповідачем по справі [PERSON] . У 2016 році батько подарував йому цей будинок, а з відповідачем розвівся. Відповідач там не зареєстрована та не проживає. На даний час у будинку ніхто не проживає, відповідач використовує його у власних потребах, домоволодіння стоїть занедбане, а йому не надає доступу туди, постійно вчиняє сварки. Заходів попередження або громадського впливу до відповідача не застосовувалися. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового підтвердження. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду відповідач не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Причини неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач приходить до спірного домоволодіння, не дає доступу позивачу до користування будинком. Зазначила, що одного разу була свідком сварки між позивачем та відповідачем, та остання викликала поліцію. Вказала на те, що двір занедбаний, відповідач за ним не доглядає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству, батько позивача та відповідач раніше проживали у даному домоволодінні. Після розлучення вони перестали там жити, двір стоїть занедбаний, інколи відповідач з`являється там, визбирує горіхи. Вона також була свідком конфлікту між позивачем та відповідачем. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору дарування житлового будинку від 21 вересня 2016 року позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 04 листопада 2019 року №3765 (а.с.11) в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований батько позивача - [PERSON] (попередній власник). \~ \~ \~ \~Батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] як подружжя проживали у даному домоволодінні певний час. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року їхній шлюб розірвано (а.с.10). \~ \~ \~ \~Позивач звертався до відповідача з вимогами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом звільнення домоволодіння від її речей та передачі ключів від будинку (а.с.7-8). \~ \~ \~ \~Судом також встановлено та підтверджено в судовому засіданні позивачем, що відповідач фактично не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , а має у користуванні інше житло, де постійно мешкає. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частинами першою та другою статті 116 ЖК УРСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або приживання відповідача. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови N2 від 12.04.85 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або приживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідно до правил ст.79 ЦПК щодо допустимості засобів доказування, факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися відповідними письмовими доказами. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи ту обставину, що відповідач фактично не проживає у даному будинку, доказів систематичного порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів позивачем не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed