Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом в якому просить визнати недійсним договір дарування садового будинку [ADDRESS] , та договір дарування земельної ділянки №15 по вул.Агротехнічній в с/т „Будбанківець", масиву „Дружба" Сувидської сільської ради Вишгородського району , укладених між ним та [PERSON] , 3 травня 2012 року в Першій Київській державній нотаріальній конторі. Свої вимоги [PERSON] обгрунтовує тим ,що помилився в укладенні правочину , та мав намір укласти з відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити . Відповідач [PERSON] та представник Головного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з*явились , про день розгляду справи повідомлені. Суд вислухавши представника позивача , дослідивши письмові докази по справі вважає , що в задововленні позову необхідно відмовити. Так в судовому засіданні встановлено , що 03.05.2012 року відповідно до договору дарування земельної ділянки , посвідченої державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. , [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,050 га , кадастровий номер 32 218 880 00 : 24: 138:0113 , розташовану : [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки - для садівництва. Відповідно до п.10 Договору , Дарувальник та Обдарований , стверджують , що цей договір не приховує іншого правочину між ними і відповідає їх дійсним намірам створити відповідні юридичні наслідки. Відповідно до п.11 Договору стронам роз*яснено зміст ст.ст. 334 , 377 , 722 Цивільного кодексу України та ст. 125 ЗК України (ас.38). В цей же день [PERSON] подарував [PERSON] садовий будинок з відповідними будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] Відповідно до п.8 Договору , Дарувальник та Обдарований підтвердили , що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Зміст ст.ст.182,334,717,722,727 Цивільного кодексу України , та ст.120 ЗК України сторонам роз*яснено. (ас.39). Відповідно до ст.203 ч.3,5 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Відповідно до ст.638 ч.1 ЦК України , договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ст.229 ч.1 ЦК України , якщо особа , яка вчинила правочин . помилилася щодо обставин , які мають істотне значення , такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину , прав та обов*язків сторін , таких властивостей і якості речі , які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення , крім випадків , встановлених законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні не було доведено , що позивач [PERSON] уклав оспорювані ним договори дарування внаслідок помилки , під впливом тяжкої обставини , волевиявлення його не було вільним і не відповідало його волі , а тому підстав для визнання договорів даруванння недійсним не вбачається. Пояснення представника позивача про те , що [PERSON] не розумів , що укладає договір дарування садового будинку та земельної ділянки , спростовується дослідженими в судовому засіданні належним чином завіреними копіями договорів дарування із яких вбачається , що державний нотаріус Губко Ю.В. роз*яснила [PERSON] зміст ст.ст.182,334,717,722,727 ,377 ЦК України.

Outcome: dismissed