Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення, стягнення аліментів за минулий час та стягнення додаткових витрат на дитину, в якій просила суд: збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до 20 000,00гривень щомісячно, починаючи з 03.10.2019року або дати подачі цього позову й до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону; стягнути з відповідача аліменти у відповідному розмірі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] за минулий час з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону; стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат на дитину в розмірі 44410,50грн. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що за час шлюбу з [PERSON] у неї народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року по цивільній справі № 2-971/2005 стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.09.2004 року і до досягнення донькою повноліття. На даний час відповідач почав офіційно отримувати лише мінімальну заробітну плату, у зв`язку з чим зменшився і розмір аліментів, будь якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, також не бере участь у додаткових витратах на дитину, тому просить змінити розмір аліментів і визначити його у твердій грошовій сумі. Зазначеного розміру аліментів в частини всіх видів заробітку (доходу) не достатньо для утримання доньки, її повноцінного духовного та фізичного розвитку, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Наведені обставини, на думку позивач, є підставою для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] до 20 000,00гривень щомісячно, починаючи з 03.10.2019року або дати подачі цього позову й до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Також вона здіснює оплату за додаткові заняття, стоматологічні послуги, витрати на медичні послуги. Вказувала на те, що відповідач має достатній матеріальний рівень для того щоб утримувати дитину, оскільки він працездатного віку, однак фактично ухиляється від сплати коштів на утримання дитини, тому просила урахуванням заявлених позовних вимог просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився про дату, місце та час повідомлявся належним чином. До судового засідання надав письмовий відзив, який знаходиться в матеріалах справи, окрім того зазначив, що аліменти сплачує постійно, заборгованість відсутня, окрім того на даний час на його утриманні знаходиться, ще дві неповнолітні дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч.4 ст.82 ЦПК України). Я вбачається із матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року по цивільній справі № 2-971/2005 стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.09.2004 року і до досягнення донькою повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, до 20 000,00гривень щомісячно, починаючи з 03.10.2019року або дати подачі цього позову й до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів та проведення їх стягнення з відповідача, то вони не підлягають задоволенню, як такі, що не обґрунтовані на вимогах закону, оскільки [PERSON] забезпечує належний рівень життя дитини, та належним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів та заборгованості не має. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як вбачається зі довідки № 46 від 25.02.2020 виданої ПрАТ « Промзв`язок» про здійснення відрахування та виплат за період 01.01.2018 по 01.12.2018р. з [PERSON] , утримані суми: січень 2018-1860,00грн., лютий 2018-1860,00грн.; березень 2018-1860,00грн.; квітень 2018-1860,00грн., травень 2018-1860,00грн., червень 2018-1860,00грн., липень 2018-1953,94грн., серпень 2018-1944,00грн., вересень 2018-1944,00грн., жовтень 2018-1944,00грн., листопад 2018-1944,00грн., грудень2018-2027,00грн. Як вбачається зі довідки № 47 від 25.02.2020 виданої ПрАТ « Промзв`язок» про здійснення відрахування та виплат за період 01.01.2019 по 01.01.2020р. з [PERSON] , утримані суми: січень 2019-1013,50грн., лютий 2019-1013,50грн.; березень 2019-1013,50грн.; квітень 2019-1013,50грн., травень 2019-1013,50грн., червень 2019-1013,50грн., липень 2019-1059,00грн., серпень 2019-1059,00грн., вересень 2019-1059,00грн., жовтень 2019-1059,00грн., листопад 2019-1059,00грн., грудень2019-1109,00грн., січень 2020-1109,00грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 77,78,79 та 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності дост. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проте, позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не виконує рішення суду, що свідчило б про порушення її законних прав та інтересів, суду не надано. Окрім того як вбачається з пояснень відповідача понесені додаткові витрати позивачем на додаткові заняття не є додатковими витратами у розумінні діючого законодавства, та нею не були доведені у судовому засіданні, оскільки не доведено їх потребу. Як зазначає відповідач на даний час він має на утриманні, ще двох неповнолітніх дітей. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Outcome: dismissed