Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У листопаді місяці 2013 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 05 вересня 2008 року між ЗАТ АБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір за №HMAWA800001108, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 9060,93 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 16,92% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05.09.2013 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитно-заставним договором відповідач передав у заставу автомобіль BMW, модель 318, рік випуску 1997, тип ТЗ Легковий автомобіль, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Належним чином своїх зобов'язань перед банком позичальник не виконував за кредитним договором та кредитної заборгованості не повернув . Заборгованість за кредитом в цілому становить 3382,90 долари США, з них, заборгованості за кредитом 2468,86 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 194,36 доларів США, заборгованість по комісії 112,35 доларів США, пені 416,44 доларів США за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором та штрафів 31.29 доларів США (фіксована частина) та 159,6 доларів США (процентна складова). Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на транспортний засіб. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Наполягає на їх задоволенні та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3382,9 долари США звернути стягнення на транспортний засіб BMW модель 318, 1997 року випуску, що належить відповідачеві на праві власності, оскільки він порушив умови укладеного кредитного договору шляхом його продажу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 05 вересня 2008 року між ЗАТ АБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір за №HMАWA800001108, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 9060,93 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 16,92% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05.09.2013 року. В забезпечення виконання позичальником зобов»язань по кредитно-заставному договору у заставу переданий транспортний засіб - автомобіль автомобіль BMW, модель 318, рік випуску 1997, тип ТЗ Легковий автомобіль, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Належним чином своїх зобов'язань перед банком позичальник не виконував, та прострочив повернення кредитної заборгованості. Загальний розмір заборгованості за кредитом 3382,90 долари США, з них, заборгованості за кредитом 2468,86 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 194,36 доларів США, заборгованість по комісії 112,35 доларів США, пені 416,44 доларів США за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором та штрафів 31.29 доларів США (фіксована частина) та 159,6 доларів США (процентна складова). Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржники зобов'язані виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Відповідно до пункту 12.1 договором застави рухомого майна сторони передбачили, що банк після настання події дефолту та спливу строку, передбаченого пунктом 12.2.2 договору має право звернути стягнення на предмет застави у зв»язку із не сплатою позичальником кредиту у разі порушення зобов»язань. Відповідно до вимог закону заставодержатель має право за рахунок заставленого майна задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, при цьому заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно із частиною 2 статті 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням. Залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володіння боржника, останній зобо»язаний на вимогу обтяжуюча негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Як установлено судом, і цього не заперечує відповідач, що ним отримано повідомлення про передачу предмета обтяження - транспортного засобу у володіння банку. Відповідно до ч. 1 ст. 572, ч. 2 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя. Пунктами 12.2.1 та 12.2.2. кредитно-заставного договору передбачено, що у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або зобов'язань за цим договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами. В разі настанні події дефолту банк надає позичальнику письмове повідомлення про зазначену подію та реєструє в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом прийому-передачі. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. В силу вимог ст. ст.19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до п. 5.1 Договору, договір діє в обсязі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за даною угодою. Вказані положення Договору не суперечать вимогам ст. 599 ЦК України, де зазначено, що зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Судом достовірно установлено, що відповідач порушив умови договору, тому слід звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості в сумі 3382,90 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 27 029,37 грн., вилучивши означений транспортний засіб у відповідача. Відповідно до вимог закону слід стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved