Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач 24 вересня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 29.08.2019 року із позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Зазначає, що протягом 2018-2019 років його стан здоров`я істотно погіршився та потребує значних матеріальних витрат на його підтримання та відновлення. Зокрема, в червні та жовтні 2018 року йому проведено операцію, сукупні витрати на яку становлять понад 600 тис.грн. Також, в період з 20.11. по 07.12.2018 року, в період з 30.05. по 14.06.2019 року та в період з 01 по 26 липня 2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова». У зв`язку із погіршенням стану здоров`я та необхідністю лікування він позичав грошові кошти у своєї матері [PERSON] , які необхідно повернути. Крім того, з 01.05.2019 року позивач є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням опорно-рухового апарату. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 29.08.2019 року, на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частина на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.25). Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись, відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Позивач в особі свого представника адвоката Лагунова П.В. до суду надав письмову заяву, в якій представник просить розгляд справи проводити без своєї участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.53). Відповідач та її представник адвокат Андрієнко В.А. до суду надіслали письмові заяви, в яких просять розгляд справи відкласти на іншу дату (а.с.56,59). У наданому відзиві на позов, відповідач посилаючись на викладені обставини проти вимог позову заперечує (а.с.36-39). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 06.08.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття чи змін в майновому становищі сторін. Згідно довідки МСЕК від 16.05.2019 року [PERSON] має інвалідність ІІ групи загального захворювання по ОРА , безстроково (а.с.19). [PERSON] працює в Прокуратурі Дніпропетровської області на посаді прокурора, його дохід за 2018 рік склав 370 090 грн. Крім того, позивач отримує пенсію, розмір якої за 2018 рік склав 18 900,00 грн. (а.с.10,40-42). Із довідки № 11-06-06/9899 від 16.09.2019 року вбачається, що [PERSON] працює в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, її дохід за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року становить 147 416,09 грн. (а.с.43). Із наданих позивачем медичних виписок вбачається, що в період з 24.09.2018 року по 19.10.2019 року, з 20.11.2018 року по 07.12.2018 року, з30.05.2019 року по 14.06.2019 року, з 01.07.2019 року по 26.07.2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. І.І. Мечникова» (а.с.11-12,13-14, 15-16, 17-18). У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, - якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд зауважує, що на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дітей. Крім того, його посилання на те, що ним понесені певні витрати на лікування та отримання коштів у борг, жодними належними, достовірними та достатніми доказами не підтверджені. Матеріали справи не містять достатніх доказів, які дозволяють встановити обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, а саме: на погіршення свого матеріального становища, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову. Інших обставин, які можуть суттєво впливати на майновий стан позивача судом не встановлено. З огляду на викладене, суд вважає, що матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням того, що у нього інших утриманців не має, будь-яких інших стягнень він не має, що дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача в розмірі визначеному судовим наказом від 29.08.2019 року, а докази, які надав суду позивач, суд вважає не достатніми для зменшення розміру аліментів. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та взагалі недоведеними, у зв`язку із чим, відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст..141 ЦПК України, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed