Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP21250073 від 18 квітня 2006 року [PERSON] 18 квітня 2006 року отримав кредит у розмірі 14227 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 9 квітня 2014 року має заборгованість 82855 грн. 10 коп., яка складається з наступного: 6753 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом; 28991 грн. 90 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 47109 грн. 98 коп.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 54126 грн. 64 коп., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 28728 грн. 46 коп; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1436 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). Заборгованість яка підлягає до стягнення становить 30664 грн. 88 коп. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 30664 грн. 88 коп. та судові витрати в сумі 306 грн. 65 коп. судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено у зв'язку з тим, що жодних належних доказів на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 14227 грн. 20 коп. немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Вказаним рішенням суду встановлено, що 17 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те 18 квітня 2006 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №DNH4KP21250073, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 14227 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2009 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпеченні шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 26 вересня 2012 року у розмірі 57332 грн. 07 коп. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволенні. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2013 року заочне рішення від 12 листопада 2012 року по даній справі скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Судом встановлено, що 18 квітня 2006 року на підставі заяви [PERSON] №DNH4KP21250073, ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було видано споживчий кредит в розмірі 14227 грн. 20 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2009 року. Вимоги відповідача, що випливають із даного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26 вересня 2012 року становить 57332 грн. 97 коп. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак з матеріалів справи вбачається, що жодних належних доказів на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 14 227 грн. 20 коп. не має. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від заяви сторони у спорі. З огляду на викладене суд вважає за доцільним до даних спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно ч 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з цим, суд вважає, що не підлягає доказуванню та обставина, що відсутні докази, які підтверджують отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 14227 грн. 20 коп. Крім того, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року, яке набрало законної сили та яким спір між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] щодо отримання та повернення кредиту в сумі 14227 грн. 20 коп. вирішено по суті, була застосована позовна давність. У відповідності до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться,- до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження. В порушення вимог ч.3 ст. 131 ЦПК України представник позивача, достовірно знаючи про рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2013 року не повідомив про нього суд при розгляді справи. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову На підставі наведеного ст. 1054 ЦК України, ст.11, 60, 61,88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed