Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним Договір про переведення боргу від 01.08.2017 року, укладений між [PERSON] - «кредитор», [PERSON] - «старий боржник» та [PERSON] - новий боржник». В обґрунтування позову посилається на те, що він є держателем простого відсоткового векселю № 80350589 213666 на суму основного боргу у розмірі 1500000,00 грн., який було отримано за індосаментом. Даний вексель був виданий ПФ "Левада-7" 31.03.2003 року з строком погашення за пред'явленням (відповідно до ст. 33 Уніфікованого закону), однак не раніше 31.03.2008 р., не пізніше 31.03.2018 р. Відповідно до ст. 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (Женевська конвенція 1930 р.), трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати, також не пізніше визначеної дати. Даний вексель також містить відмітку про те, що він був авальований громадянином [PERSON], аваліст відповідно до цивільного закону є майновими поручителями у акцепті та платежі за цим векселем (другий аваль). Таким чином, позивач є законним держателем зазначеного векселю, у якого знаходиться сам оригінал векселю. Тобто він є власником даного цінного паперу, і відповідно до ч.З ст. 386 Цивільного кодексу, як власник, права якого порушені, має право на відшкодування нанесеної йому майнової та моральної шкоди. Ухвалою Ленінського районного суду у якості заходів забезпечення позову накладено арешт на майно боржника відповідача [PERSON] На підставі виконавчих листів Старшим державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2017 р. ВП 54675556 про стягнення на користь відповідача 2 суми заборгованості за виконавчим написом нотаріуса на суму 6275000 гри. В рамках ВП54675556 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Відповідні відомості внесені до державного реєстру рухомого та нерухомого майна. Крім того, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Відповідні постанови направлені [PERSON] до відома. [PERSON] свідомо ухиляється від повернення позикових коштів, а також вчиняє всі можливі дії задля того, щоб утруднити або зробити неможливим наступне виконання рішення суду у справі № 642/48111/17-ц та по виконавчому провадженню ВП54675556. Так, 29 листопада 2017 р. позивачу стало відомо про те, що [PERSON] став боржником за ВП № 51854346 (стягувач - [PERSON]; орган державної виконавчої служби: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) з примусовою виконання рішення у справі № 646/5454/16-ц. При цьому боржником [PERSON] у вказаному виконавчому провадженні став на підставі Ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) від 03.10.2017 р. у справі №646/5454/17-ц. Порушення прав та інтересів позивач обгрунтовуює тим, що вказане переведення боргу і заміна боржника (з [PERSON] на [PERSON].) виконавчого провадження № 51854346 на підставі оскаржуваної угоди є новою спробою [PERSON] створити «штучну» заборгованість в іншому ВП № 54766880 де стягувачем виступає [PERSON], а [PERSON] так само є боржником. Позивач вважає, що вказаний Договір про переведення боргу є фіктивним, тобто таким, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] надав суду відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2016 р. по справі №646/5454/16 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 02.10.2007 р. в розмірі 10 064 000 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №646/5454/16 від 03.10.2017 р., яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 16.04.2018 р., заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №51854346 з примусового виконання рішення по справі №646/5454/16 з [PERSON] на його правонаступника за угодою про переведення боргу від 01.08.2017 р. новим боржником [PERSON] Як вбачається з договору про переведення боргу від 01.08.2017 року укладеного між [PERSON] - «кредитор», Василенко 0.1 - «старий боржник» та [PERSON] - «новий боржник», [PERSON] прийняв боргові зобов'язання і обов'язки, що випливають з них, з фінансового боргу, що виник із зобов'язань на користь кредитора по поверненню суми позики і відсотків що виникла на підставі договору позики грошей від 02.10.2007 року у розмірі 10064000 00 гривень. Позивач в своєму позові посилається на те, що зазначений договір про переведення боргу від 01.08.2017 року є фіктивним. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом не дійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюється законом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, так як позивачем не надано доказів того, що сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання правочину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed