Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на перетин лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Луганської та Донецької областей України малолітній [PERSON] , [INFO] , у супроводі батька [PERSON] без згоди та супроводу матері дитини [PERSON] до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. В обґрунтування позову зазначив, що у 2011 році він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Під час шлюбу народилася донька, [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент є малолітньою. Під час шлюбу він з дружиною та донькою мешкали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Починаючи з листопада 2014 року, відповідачка припинила з ним шлюбні стосунки та виїхала з квартири, де зареєстрована, до Російської Федерації. Наразі відповідачка [PERSON] постійно мешкає в м.Шахти Ростовської області РФ та повертатись не збирається. Доньку [PERSON] відповідачка залишила на виховання своїй матері (бабусі) [PERSON] , яка мешкає у м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, яка на даний час є тимчасово не підконтрольною територією України. Відповідачка фактично покинула свою доньку на призволяще, залишивши її виховання та матеріальне утримання на свою матір, та на нього. Він працює на шахті "Гірська", та мешкає у м.Гірське, що є підконтрольною територією України, йому важко постійно приїжджати до м.Кадіївка Луганської області. По можливості він приїздить до м. Кадіївка до своєї доньки, щоб надати їй хоч якусь матеріальну допомогу, але при спробі привезти її додому через лінію розмежування, його повідомили про те, що без згоди матері доньки він не зможе перетинати лінію розмежування з тимчасово не підконтрольними територіями України. Його мати [PERSON] , як бабуся, теж має бажання бачитись з онукою, але для цього йому потрібно її привезти додому у м. Гірське. З часу припинення шлюбних стосунків відповідачка участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, достатньої матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Відповідачка безпідставно чинить йому перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на в`їзд/виїзд доньки [PERSON] для відпочинку та оздоровлення. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували її відмову, вона не наводить, відмовляється спілкуватись на тему надання згоди на перетинання лінії розмежування їх доньки у його супроводі. Вважає, що така позиція матері дитини, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачкою своїми батьківськими правами. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Служби у справах дітей Попаснянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, до заяви додала письмові пояснення в яких зазначено, що служба не може подати до суду відповідний висновок про підтримку або не підтримку позовних вимог [PERSON] , оскільки доказів та будь-яких документів, які б свідчили про непроживання матері разом з дитиною та ухилення [PERSON] від виконання нею обов`язків з виховання та утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] не надав. З`ясувати умови проживання дитини, наміри матері стосовно своєї дитини та бажання самої дитини не мають змоги у зв`язку з проживанням їх на тимчасово окупованій території. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмовідокази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). В шлюбі у позивача та відповідачки народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9) Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідачка зареєстровані у [ADDRESS] (а.с.7, 13) Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим постановою КМУ від 07.05.2014 року №152. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон…За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» від 14 квітня 2017 року N 222ог в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку передбачено, що виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви додано як докази копію його паспорту, копію свідоцтва про шлюб та про народження дитини, копію довідки про склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження жодної з обставин, викладених у позові, які є підставою позовних вимог. Так, відсутні докази місця проживання дитини на тимчасово окупованій території у м. Кадіївка Луганської області; місця проживання матері окремо від дитини; факту ухилення матері від виховання та утримання дитини, на який посилається позивач. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed