Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до СПД ФО [PERSON], третя особа: Управління Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області, у якій просить суд зобов'язати [PERSON] виконати умови договору №178/13 від 05.10.2007 року та видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку; відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 1500 грн.; відшкодувати спричинену моральну шкоду у сумі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.10.2007 року між позивачем та відповідачм був укладений договір №178/13. Відповідач повинен був виконати комплекс землеврядних робіт на земельну ділянку на території СТ «Околиця» Рубежанської селищної ради Вовчанського району Харківської області. У термін 190 днів відповідач повинна була виконати погодження з відповідними службами і в подальшому позивач повинен був одержати Державний акт на землю. Всі витрати згідно умов договору були сплачені позивачем в повному обсязі. Державний акт на землю відповідач повинна була виготовити в 2008 році, але цього не сталося з вини відповідача. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Також позивач пояснив, що при укладенні договору сплатив відповідачу 1000 грн., що доказами щодо невиконання відповідачем умов договору є відповідь Управління Держкомзему у Вовчанському районі, згідно якої йому повідомлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку на його ім'я до Управління для державної реєстрації не надходив, технічний звіт відповідач не надавала. В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди зазначив, що сума у розмірі 1500 грн. складається з 1000 грн., які він сплатив відповідачу за виконання договору та 500 грн. транспортних витрат, в обґрунтування моральної шкоди пояснив, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, в нього погіршився стан здоров'я. Представник позивача в судовому засідання пояснила, що відповідач технічний звіт, відповідно до умов договору надала, але зі значними похибками. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 05.10.2007 року між [PERSON] та СПД ФО [PERSON], було укладено договір №178/В. Предметом даного договору є зобо'язання на виконання комплексу землеврядних робіт з виготовлення технічного звіту з оформлення правових документів на земельну ділянку для ведення садівництва та городництва, розташованої на території СТ «Околиця» Рубіжненнської селищної ради Вовчанського району Харківської області. Згідно до п. 3.1. даного Договору, виконавець зобов'язується виконати свою роботу у термін 190 днів зі дня підписання цього договору. Позивачем надане технічне завдання від 24.01.2008 року №5288 на виконання робіт по встановленню в натурі меж земельної ділянки та оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування, видане відділом земельних ресурсів у Вовчанському районі Харківської області, згідно якого замовником є [PERSON], виконавцем - СПД ФО [PERSON] Також, в матеріалах справи наявна технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва у Садовому Товаристві «Околиця», ділянку [ADDRESS], згідно з якою виконавцем даної технічної документації є СПД ФО [PERSON] Відповідно до висновку (а.с.11), відділ містобудування та архітектури Вовчанської районної державної адміністрації розглянувши технічну документацію [PERSON] щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0.0600 га, в т.ч. 0.0600 га для ведення садівництва у Садовому Товаристві «Околиця», ділянка [ADDRESS], підготовленої ФОП [PERSON], погоджує та вважає можливим оформити право власності на земельну ділянку [PERSON] Згідно з копією заяви (а.с.12), відповідач зверталась з заявою до Харківської регіональної філії Державного підприємства «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», в якій просила заповнити бланки державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON], що розташована: [ADDRESS], та в якості додатків до заяви надала проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення садівництва. Листом від 02.03.2010 року № 45/Г, відповідач звернулась до позивача, в якому повідомила, що справа з виготовлення правових документів на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] пройшла узгодження районних та обласних служб, а саме відділу земельних ресурсів та відділу архітектури та ЦДЗК. Також повідомила, що для подальшого проходження технічної документації, а саме виготовлення державних актів в кадастровому центрі, необхідна довідка з паспортного столу про місце проживання. Підтвердженням виготовлення документації відповідачем, згідно умов договору, є лист на ім'я позивача з Вовчанської районної ради державної адміністрації Харківської області від 03.09.2008 року №02-27/3746 (а.с. 14), яким позивача повідомлено, що відділ не може затвердити надану технічну документацію в зв'язку з тим, що відсутня відмітка про проходження обмінного файлу та висновок відділу земельних ресурсів у Вовчанському районі, на підставі викладеного, документацію направлено на доопрацювання. Позивачем зазначено, що відповідач технічну документацію виготовила, тобто, умови договору виконала, однак з великою кількістю похибок. Доказів того, що технічна документація виготовлена з великою кількістю похибок, позивачем та його представником суду не надано, в матеріалах справи також відсутні такі докази. Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження можливості відповідачем здійснювати на даний час діяльність з виготовлення технічного звіту з оформлення правових документів на земельну ділянку. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем умов укладеного договору, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог щодо зобов'язання відповідача виконати умови договору №178/13 від 05.10.2007 року. Стосовно вимог щодо зобов'язання видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку, суд також відмовляє у задоволення цих вимог, оскільки видача свідоцтва на право власності є компетенцією виключно державних органів. Суду не надано доказів, що у СПД ФО [PERSON] є відповідні повноваження щодо видачі вказаних свідоцтв. Щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 1500 грн., суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, оскільки, як зазначено позивачем, сума у розмірі 1000 грн. була сплачена відповідачу за виконання робіт відповідно до договору, а 500 грн. були витрачені на транспортні витрати, однак доказів на підтвердження сплати відповідачу 1000 грн. та транспортних витрат, позивачем не суду надано. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди). Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В матеріалах справи відсутні, позивачем та його представником в судовому засіданні, також не надані докази щодо спричинення позивачу моральної шкоди. За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed