Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

12.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] , яке складається з 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] за життя на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все своє майно заповів відповідачці [PERSON] , яка являється матір`ю позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] . Після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] разом із позивачем у встановлений законом строк, однак на спадщину не претендує і відмовляється від неї на користь своїх рідних дітей (позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] ) в рівних частках. Позивач вказує неможливим отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючих документів, що вважає очевидним фактом і не потребує додаткового пред`явлення суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як звернення до нотаріуса за такою постановою є формальною стороною спору. Вважаючи неможливим вирішити вказане питання в нотаріальному порядку позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 24.01.2020 суддею Сіренко Н.С. справу прийнято до провадження (т.1 а.с.50). Ухвалою від 26.05.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 24.06.2020 (т.1 а.с.64). Ухвалою від 23.06.2020 у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Бойка В.В. про відвід судді відмовлено (т.1 а.с.100-101). В судові засідання, призначені на 24.06.2020, 15.10.2020, 12.01.2021 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач не з`являся, в зв`язку з чим ухвалою суду від 12.01.2021 позовну заяву [PERSON] судом залишено без розгляду (т.1 а.с.160-161). Постановою Житомирського апеляційного суду від 01.04.2021 ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 12.01.2021 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с.249-250). В призначене на 27.04.2021 судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, від представників позивача та відповідача надійшли заяви «про перенесення проведення підготовчого засідання у справі» у зв`язку з карантинними обмеженнями (т.2а.с.14,17), в зв`язку з чим розгляд справи по суті було відкладено на 20.05.2021 (т.2 а.с.19), про що учасників справи було повідомлено належним чином (т.2 а.с.31,32,33). В судове засідання, призначене на 20.05.2021, учасники процесу не з`явились, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, від представника позивача на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (т.2 а.с.36) 20.05.2021 від представника відповідача на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі (т.2 а.с.39) Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", заяви представників сторін про розгляд справи без їх участі та те, що явка учасників справи в суд не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушив у суді спір про визнання права на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , тобто, правовідносини виникли щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004, а тому що спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні положення ЦК УРСР 1963 року. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 рокудля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області, його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.19). Згідно копії Свідоцтва про смерть виданого повторно 18.07.2019 серії [NUMBER] , батько позивача [PERSON] помер [INFO] у віці 37 років к с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області (а.с.17). [PERSON] 25.11.1992 склав на випадок своєї смерті заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (т.1а.с.20). Заповідач [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років в с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (т.1а.с.18), після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями (т.1а.с.15). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 09.07.2018 житловий будинок збудований в 1950 році, залишкова вартість будинку, господарських будівель і споруд складає 221550 грн. (т.1а.с.12-13). Із довідки виконкому Чайківської сільської ради №262 від 30.05.2018 вбачається, що померлий [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживав та був зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім померлого на день його смерті з ним постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, [PERSON] правнука, [PERSON] - правнук. Фактично спадщину померлого шляхом догляду за будинком, обробітку земельної ділянки, сплати належних платежів та податків прийняли: [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука (т.1а.с.15). Отже, із наданих позивачем доказів слідує, що відповідач [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] та є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а відтак спадщина прийнята на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР та належить їй з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена/зменшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. На запит суду 21.11.2019 від нотаріуса надійшла відповідь, що спадкова справа №246/2000 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , передана на зберігання до Житомирського обласного державного нотаріального архіву (т.1а.с.41). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо реєстрації права власності, інші речові права, на будинок [ADDRESS] - відсутні (т.1 а.с.42). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, яка передбачає диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, які у даній справі не встановлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (Постанова Верховного суду від 18.09.2019 у справі №595/1849/16ц). Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів, а саме спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] - не скористався, при цьому в підготовче засідання та судові засідання жодного разу не з`явився, що унеможливило роз`яснення судом сторонам їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у відповідності п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, за наявності спадкоємця за заповітом, який вважається таким, що прийняв спадщину і відсутністю відомостей щодо відмови останнім від спадщини у визначений законом строк (в даній справі це відповідач [PERSON] , яка, згідно наданої заяви, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі), та беручи при цьому до уваги відсутність у матеріалах справи доказів родинних відносин батька позивача [PERSON] з [PERSON] і позивачем не заявлено позовної вимоги щодо встановлення такого факту, позивач не довів свого права на спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі, а отже задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed