Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 2500 грн. судових витрат та 5000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що інспектором взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченко В.М. відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до вказаного протоколу 10 січня 2021 року о 18 год. 10 хв. на 42 км. автодороги М-07 Київ-Ковель, він - [PERSON] , керуючи автомобілем «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Бородянського районного суду Київської області Унятицького Д.Є. по справі №939/63/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП\~ відносно нього було закрито, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Зі змісту вказаної постанови\~ слідує: «Таким чином, оскільки зіткнення автомобілів відбулось за відсутності в діях [PERSON] вини та порушень ним Правил дорожнього руху, то провадження у справі необхідно закрити». Для доведення своєї невинуватості у суді він був змушений витрачати кошти на правничу допомогу, яка склала 2500 грн., що підтверджується відповідною довідкою адвоката. Крім того, незаконними діями інспектора [PERSON] йому завдано шкоду, яка виявилась у моральних та фізичних стражданнях, оскільки він змушений був доводити свою невинуватість перед судом. Необхідно було застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, в результаті чого він пережив неабияке хвилювання та нервовий стрес. Він двічі їздив в смт. Бородянка на суд, витрачав свій час та кошти. Враховуючи тривалий час для відновлення фізичного та психологічного стану, оцінювана ним моральна шкода в розмірі 5000 гривень\~ виглядає розумною та справедливою. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Представник відповідача - батальйону патрульної поліції у с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, а також третіх осіб: управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції,\~ Департаменту патрульної поліції надав відзив на позов, в якому просить розглянути справу за відсутності представника Департаменту патрульної поліції та його структурних підрозділів за наявними у справі матеріалами\~ та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на безпідставність, необгрунтованість позовних вимог. При цьому зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, а відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору. Він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи щодо якої він складений та не є обов`язковим для виконання, а тому не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Такий документ є виключно способом фіксування певних обставин. Перевірка правильності його складення повинна, поряд з іншим, здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Додатково зауважив, що 10.05.2018 в своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/9462/17 (адміністративне провадження №К/9901/12359/18) висловив правову позицію щодо можливості оскарження дій посадових осіб в частині складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, Верховний Суд звернув увагу, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Щодо застосування під час вирішення даної справи Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» представник відповідача та третіх осіб, зазначив, що враховуючи положення вказаних законів, працівники батальйону патрульної поліції в с. Чайки управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції не проводили та не МОЖУТЬ проводити жодної оперативно-розшукової діяльності, оскільки цим правом наділені виключно підрозділи кримінальної та спеціальної поліції, до складу яких патрульна поліція не відноситься. Додатково звернув увагу, що відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 01.04.2020 № 272), Положення про управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2017 № 6461 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 12.04.2019 № 678) та Положення про батальйон патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 21.09.2018 № 4394, до завдань та функцій БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП не входить здійснення жодної оперативно-розшукової діяльності. Враховуючи те, що працівниками БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП відносно позивача не застосовувались та не могли бути застосовані, у зв`язку з відсутністю таких повноважень визначених чинним законодавством України, адміністративні стягнення, що полягають у застосуванні адміністративного арешту чи виправних робіт, конфіскації майна, накладення штрафу (в рамках розгляду справи за статтею 124 КУпАП); не проводились жодні оперативно-розшукові заходи, знову ж таки у зв`язку з відсутністю таких повноважень, а також враховуючи те, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду до жодної з категорій яких патрульна поліція не відноситься, представник вважає відсутні підстави для задоволення даного позову. Будь-яких даних про незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, незаконне проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", так само, як і незаконне застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу позивачем до суду не надано, в той час, як коло випадків, коли відшкодування заподіяної громадянинові шкоди відбувається незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового розслідування, прокуратури або суду, є вичерпним і наведені позивачем обставини не підпадають під це коло. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн., які нібито були понесені позивачем під час розгляду справи №939/63/21 зазначив, що позивач не надав жодного підтвердження (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), жодного належного документу, що могли б свідчити про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначене дає підстави для об`єктивного сумніву, що позивачем заявлені витрати взагалі були понесені. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача вказав, що\~ позивачем не надано жодних доказів наявності моральної шкоди у розмірі 5000 грн.. Ним жодним чином не доведено, яким саме способом була принижена його честь, гідність, моральні переживання, порушені нормальні життєві стосунки та в чому саме виражались фізичні страждання, хоча в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вважає, що за відсутності доказів, якими би підтверджувався факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань поліцейським, враховуючи також, що позивачем не наведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, - вказана позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відтак, твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Представник відповідача - Державної казначейської служби України надав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в повному обсязі у задоволенні його позовних вимог до Державної казначейської служби України, оскільки казначейство здійснює безспірне\~ списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду в установленому законодавством України порядку, проте є окремим учасником цивільних відносин та не несе відповідальності за дії органів державної влади, держави або інших суб`єктів. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдало, а тому відповідно до вимог Конституції України, Цивільного кодексу України та інших актів законодавства, казначейство не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів. Вважають, що позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів та вини останніх в її заподіянні у зазначеному позивачем розмірі. Тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Дослідивши письмові докази в справі, суд\~ вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський, серед інших обов`язків, зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Згідно ч.3 ст. 19 Закону України «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується також на підставі ст. 1174 ЦК України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується в тому числі і грошовими коштами. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтовував свої вимоги про відшкодування моральної шкоди неправомірними діями інспектора взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченка В.М., яким відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв, що підтверджено постановою суду. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.01.2021 інспектором взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченком В.М. відносно [PERSON] , тобто позивача, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №328265\~ за те, що 10 січня 2021 року о 18 год. 10 хв. на 42 км автодороги М-07 Київ-Ковель останній, керуючи автомобілем «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КупАП (а.с.8-9). Постановою судді Бородянського районного суду Київської області\~ від 02.03.2021 у справі №939/63/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП,\~ відносно позивача було закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с.7). Відповідно до позивача не було застосовано судом жодного, передбаченого КУпАП, адміністративного стягнення. Доказів неправомірності дій працівників поліції та/або їх винних дій суду не надано. Складений інспектором взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченком В.М. протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. Складення співробітником поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, який не потягнув за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки викладені в ньому факти не знайшли свого підтвердження, безпосередньо не свідчить про неправомірність дій інспектора взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченка В.М. при його складанні. При цьому, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не\~ тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії чи бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі №312/262/18, який наведений в постанові від 21.10.2020,\~ і який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований при вирішенні справи, що розглядається. Таким чином, за встановлених обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінюючи надані докази, та враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності дій її заподіювача, зокрема визнання протиправними\~ дій інспектора взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції Київської області Марченка В.М., наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed