Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 лютого 2009 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 80/Ф. Згідно даного договору йому надано у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 300000 доларів США на споживчі цілі та строком з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 18 % річних. Додатково, того ж дня був укладений між сторонами договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом за №233, відповідно до якого предметом іпотеки являється «Кафе-шашлична» загальною площею 357,5 кв.м., що розташована по вул. Пушкіна, 2 в с. Трипілля Київської області Обухівського району. 16.02.2009 року між [PERSON] та банком укладено договір поруки, згідно якого останній зобовязався нести солідарну відповідальність з [PERSON] за виконання зобовязань за кредитним договором, а також договір застави транспортного засобу за № 232 предметом якого був автомобіль [NUMBER]. 28.02.2009 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу предметом якого був автомобіль [NUMBER]. 28.04.2009 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу «HUNDAI-VERACRUZ» державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки на час укладення оспорюваного договору у відповідача було відсутнє право на видачу валютного кредиту, просив визнати кредитний договір нікчемним та застосувати реституцію. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав, наведених у позовній заяві. Представник віповідача в судове засідання повторно не зявився, про \~час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань суду не подав. Суд, вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2009 року сторонами укладено кредитний договір № 80/Ф, згідно якого позивачу надано у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 300000 доларів США на споживчі цілі строком з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 18 % річних. На забезпечення виконання умов вказаного договору з [PERSON] було укладено договір поруки та іпотечний договір, договори застави. 29 березня 2012 року Ухвалою апеляційного суду Київської області рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 20012 року, яким відмовлено в задоволенні позову позивача про визнання недійсним кредитного договору №80/Ф від 16 лютого 2009 року, договору поруки, іпотечного договору та договорів застави транспортних засобів, залишено без змін. Відповідно до\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного Кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору нікчемним позивач обґрунтовував його тим, що на момент укладення кредитного договору відповідач повинен був керуватись Постановою правління Національного банку України від 27.091995 року №243 «Про затвердження надання ліцензій Національного банку України на право здійснення комерційними банками операцій з валютними цінностями». Однак ПАТ «Український [PERSON]» дозвіл на право здійснення банківських операцій, в тому числі з іноземною валютою за №104-4 отримав 27.08.2010 року на підставі банківської ліцензії від 27.08.2010 року за №104, що встановлено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2012 року. Разом з тим, при розгляді справи представниками позивача на засадах змагальності сторін суду не надано будь-яких допустимих та належних доказів на підтвердження нікчемності кредитного договору в контексті положень\~ст. 236 ЦК України. Окрім того представником позивача суду не доведено та не надано доказів на підтвердження того, які права і законні інтереси позивача безпосередньо порушено з боку\~\~відповідача. Судом встановлено і цього не заперечувалось самим представником позивача, що позивач не пред'являв вимоги до банку перед укладенням кредитного договору про невідповідність його умов чинному законодавству, зокрема,\~Закону України "Про захист прав споживачів". Також представником позивача не надано жодних доказів існування розбіжностей щодо умов договору при його укладенні. Крім того волевиявлення сторін було вільним і виражало дійсну їх волю. Таким чином при укладенні спірного кредитного договору №80/Ф від 16 лютого 2009 року сторонами було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, а тому і підстав для визнання договору нікчемним із вказаних в позові мотивів немає.\~\~ Не можуть бути підставою для визнання нікчемним кредитного договору порушення відповідачем вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки норми зазначеного\~Закону\~до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, застосовуються лише в тому разі,\~якщо\~предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві\~про\~умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. А після укладення кредитного договору між сторонами виникають кредитні правовідносини,\~які\~регулюються спеціальним законодавством в системі кредитування. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в даному випадку відсутні правові підстави вважати оспорюваний кредитний договір нікчемним.\~ Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що при укладенні кредитного договору інформація про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо була\~\~наявна в ньому, доведена до відома позичальника і з ним погоджена, волевиявлення сторін було вільним і виражало їх волю, що стверджується підписами обох сторін договору. А тому за таких обставин, суд при ходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному об'ємі.\~\~

Outcome: dismissed