Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO], в розмірі 5000 грн. на дитину щомісячно і до її повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.07.2000 року по липень 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, однак має можливість сплачувати аліменти, так як офіційно є зареєстрованим ФОП, має регулярний дохід, працездатний. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Крім того, дочка потребує постійних витрат на харчування, оновлення одягу, взуття, ліки, загальний розвиток та інше. В добровільному порядку відповідач не надає коштів на утримання дочки, тому з метою захисту майнових прав дитини позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 19.09.2018 року відповідач надіслав до суду відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки, до досягнення повноліття. 28.09.2018 року позивач надіслала відповідь на відзив, в якій позовні вимоги в частині розміру аліментів уточнила та просить стягнути їх в розмірі 2500 грн. щомісячно до повноліття дочки. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №315444 (а.с.5). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,\~180 СК України). Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені\~ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли. Відповідач є працездатний, ФОП, інших дітей на утриманні не має; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує; позовні вимоги в частині розміру аліментів визнав в розмірі 2500 грн., відтак суд приходить до переконання, що він спроможний сплачувати аліменти. Положеннями\~ст.182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України»\~встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року\~1559, з 01.12.2018 року\~1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року\~1860 грн., з 01.07.2018 року\~1944 грн., з 01.12.2018 року\~2027 грн. Суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що і зазначили сторони у своїх заявах. Тобто, встановлені підстави для задоволення позову. Це відповідатиме як інтересам позивача, так і відповідача та засадам розумності, виваженості і справедливості. Згідно\~ст.191 СК України\~стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред'явлення позову, тобто з 28.08.2018 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~він стягується з відповідача в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved