Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

04.09.2020р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка 1), [PERSON] (далі - відповідачка 2), в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 5,18 га (земельна ділянка [NUMBER] , площею 3,75 га, кадастровий номер 4822381300:01:000:0492; земельна ділянка [NUMBER] , площею 1,43 га кадастровий номер 4822381300:02:000:0672), які розташовані в межах території Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 075368, виданого Врадіївською РДА Миколаївської області 22.10.2003р., та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 143, як за спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] . Також позивач просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за ним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 5,18 га (земельна ділянка [NUMBER] , площею 3,75 га, кадастровий номер 4822381300:01:000:0492; земельна ділянка [NUMBER] , площею 1,43 га кадастровий номер 4822381300:02:000:0672), які розташовані в межах території Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищезазначену земельну ділянку його батько заповідав йому. Позивач звернувся до Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою щодо оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальною дії, у зв`язку з тим, що бланк правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку має механічні пошкодження. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представниця позивача адвокат - Миронець Л.А. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 05.10.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, постановити рішення за наслідками проведення підготовчого провадження, судовий збір залишити за позивачем. Відповідач 1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 30.09.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через сімейні обставини. Відповідач 2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 30.09.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через сімейні обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчив матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачами пред`явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе, з огляду на приписи ст.ст. 198 та 223 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду та прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 10.05.1995р., батьком позивача вказано [PERSON] . Відповідно до довідки Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області №81/111-20 від 23.06.2020р. слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,18 га, яка розташована в межах території Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області і посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 075368, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю від 22.10.2003р. за №143. Згідно державного акту на право приватної власності на земельні ділянки серії МК №075368, виданого 22.10.2003р., [PERSON] , був власником земельних ділянок загальною площею 5,18 га (земельна ділянка [NUMBER] , площею 3,75 га, кадастровий номер 4822381300:01:000:0492; земельна ділянка [NUMBER] , площею 1,43 га кадастровий номер 4822381300:02:000:0672), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до звітів про експертну грошову оцінку станом на 24.06.2020р. ринкова вартість земельної ділянки площею 3,7511 га, кадастровий номер 4822381300:01:000:0492, становить 53 539 грн. 00 коп., земельної ділянки площею 1,4300 га, кадастровий номер 4822381300:02:000:0672, становить 20 818 грн. 00 коп. За життя, а саме 09.02.2016р. [PERSON] заповів вищезазначену земельну ділянку [PERSON] . Заповіт був посвідчений секретарем Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за № 12 від 09.02.2016р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.10.2019р. З довідки № 325, наданої 19.06.2020р. Доброжанівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області слідує, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , та знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю [INFO] . Постановою від 07.08.2020р. приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу Демченко Т.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме, відсутні деякі фрагменти бланку вказаного державного акту, що унеможливлює прочитати в повній мірі текст. Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Демченко Т.М. № 441/01-16 від 18.09.2019р. слідує, що після померлого [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа. Заяву про прийняття спадщини за заповітом подала донька спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 44 від 18.02.2020р.) та син спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 45 від 18.02.2020р.). дружина спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини за законом, у тому числі і від прийняття обов`язкової частки у спадщині, відмовилася (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 52 від 05.03.2020р.). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та/або із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв`язку із смертю батька [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачами, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: approved