Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користуватися житловим будинком за [ADDRESS], який є його приватною власністю, в якому вказав, що [PERSON] є його колишньою дружиною, а [PERSON] та [PERSON] її сином та невісткою. [PERSON] з сином та невісткою зареєстровані та проживали в житловому будинку за [ADDRESS]. З травня місяця 2014 року відповідачка та її син з невісткою у вказаному будинку не проживають, вони добровільно відмовилися від права користування житлом і переїхали на інше постійне місце проживання, де і на сьогодні проживають. Однак в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялися, що змусило його звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Вказав, що з травня 2014 року [PERSON], її син та невістка в житловому будинку за [ADDRESS] не з»являються, не вносять комунальні платежі, забрали звідти особисті речі. Крім того, шлюб із відповідачкою розірвано в червні 2014 року. Просив розгляд справи проводити в заочному порядку, позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Пояснення позивача підтверджуються поясненнями свідка [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству із господарством [PERSON] Вказав, що дружина останнього разом із своїм сином, невісткою та онуками залишила місце спільного їх проживання та вже з травня місяця 2014 року не з»являється в житловому будинку [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.11.2004 року. Відповідачі право власності на вказаний будинок не оскаржують. Рішенням Білогірського районного суду №669/665/14-ц від 27.06.2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Юрівської сільської ради №361 від 07.07.2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у житловому будинку, що належить позивачу. У вказаному житловому будинку відповідачі з дітьми не проживають з травня місяця 2014 року, що підтверджується показами позивача, матеріалами справи. Статтею 150 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.107 цього Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користуватися цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 72, 108 ЖК встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням … провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 3,6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місцем реєстрації особи являється його місце перебування та фактичне місце проживання понад 6 місяців на рік. Статтею 7 Закону України "Про свободу пеерсування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що особа підлягає зняттю з реєстрації в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, проте задоволенню не підлягає вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів, оскільки відсутні перешкоди після набрання рішенням суду законної сили звернення їх до органів міграційної служби. На підставі наведеного,

Outcome: partial