Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

30.07.2019 заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Спруцко В.І.., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування фізичної особи на утриманні. Заява мотивована тим, що вона, [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 25.11.2014 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 25.08.1968 вона уклала шлюб із [PERSON] , про що відділом ЗАГС Петровського району м. Донецька зроблено відповідний актовий запис № 596 від 25.08.1968. Зазначає, що вона прожила з померлим більше 50 років до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецька в листопаді 2014 року вона з чоловіком [PERSON] виїхали із м. Донецька до с. Урзуф Мангушського р-ну Донецької області до своїх родичів. В листопаді 2014 року вона звернулась із заявою до Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо отримання пенсії за віком за місцем взяття на облік. Її звернення було розглянуто та на даний час вона отримує пенсію за місцем тимчасового проживання у розмірі 2628,15 грн на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 4020 3009 1404 1073 від 03.07.2019. Однак її пенсії не вистачає на життя, оскільки вона хворіє і потребує значних коштів на лікування. Її чоловік з 1955 по 2003 роки працював на різних підприємствах вугільної промисловості Донецької області, що підтверджується його трудовою книжкою. За місцем роботи він отримував значну на той час заробітну плату. У листопаді 2014 року у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецьк він звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для отримання пенсії за віком і йому було нараховано пенсію у розмірі 10500 грн, яка перевищує розмір її пенсії у чотири рази, яку він віддавав їй, а вона витрачала кошти на оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, ліків, продуктів харчування тощо. Зазначена допомога була для неї основним джерелом існування. 04.06.2019 її чоловік помер, про що у Мангушському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області зроблено актовий запис № 142. 05.07.2019 вона звернулась до Мангушського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки має на це право. Однак, відповіддю № 2553/02 від 30.07.2019 їй було відмовлено та запропоновано надати документ про перебування її або членів сім`ї на утриманні померлого годувальника та звернутися до суду про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка. Ухвалою судді від 02.08.2019 відкрито провадження у даній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Представник заявника - адвокат Спруцко В.І. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 25.11.2014, [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецька, проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Петровським райбюро ЗАГС м. Донецьк від 25.08.1968, [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, з 25.08.1968 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2688 від 15.05.2018, [PERSON] , [INFO] , уродженець Київської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02.07.2019, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Згідно з посвідченням № [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] , остання перебуває на пенсії за віком з 05.09.1995; згідно посвідчення, виданого на ім`я [PERSON] , останній перебував на пенсії за віком з 07.02.1989 (а.с. 11). Як вбачається з довідки про доходи № 312 від 03.07.2019, виданої Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, [PERSON] в період з червня 2017 року по вересень 2017 року отримувала пенсію у розміра 1634,12 грн на місяць, у період з жовтня 2017 року по листопад 2018 року - у розмірі 2299,06 грн, у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року - 2310,31 грн, з березня 2019 по червень 2019 року - 2628,15 грн (а.с. 23). З довідки про доходи № 394 від 28.08.2019 вбачається, що [PERSON] перебував на обліку у Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та розмір його пенсії у період з січня 2018 року по листопад 2018 року складав 9123,92 грн, у період з грудня 2018 року по лютий 2019 року - 9146,42 грн, з березня 2019 року по травень 2019 року - 10562,77 грн. Згідно трудової книжки [PERSON] , 1938 року народження, від 13.11.1956, останній з 1955 по 2003 роки працював: у будівельному управлінні тресту «Селідоввугілля»; у шахтоуправлінні № 1-2 «Острий» тресту «Селідоввугілля» на посаді теслі, у будівельному управлінні № 3 тресту «Селідоввугілля» на посаді лісогону, у шахтоуправлінні тресту «Сталінвугілля» на посаді теслі, на шахті 11 біс шахтоуправління № 5 тресту «Сталінвугілля» підземним плитовим та гірняком очисного забою на шахті «Трудовська», у шахтоуправління «Петровське» гірняком очисного забою у МЧП «Геран» гірноробочим та охоронцем, у ТОВ «Автопром» контролером (а.с. 14-19). Згідно довідки КП «Управляюча компанія Петровського району м. Донецька» від 08.07.2019, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та відповідно до даних паспорту серії [NUMBER] , виданого 15.11.2001 Петровським РВ ДГУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] , 1940 року народження, зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 3-4, 13). З паспорту серії [NUMBER] , виданого 15.11.2001 Петровським РВ ДГУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] , 1938 року народження, був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 8-9). З акту обстеження від 09.07.2019, складеного директором КП «УК Петровського района м. Донецька» вбачається, що [PERSON] станом на 01.07.2019 проживає у квартирі [ADDRESS] . Зі слів сусідів, її чоловік [PERSON] також проживав за даною адресою по день смерті - [INFO] (а.с. 22). 05.07.2019 [PERSON] звернулася до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про нарахування і виплату їй пенсії по втраті годувальника, виходячи з розміру 50% пенсії померлого годувальника [PERSON] , з 01.08.2019 довічно (а.с. 20). Відповіддю № 2553/02 від 30.07.2019 Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області відмовило [PERSON] у виплаті зазначеної пенсії, оскільки нею була надана довідка, яка видана на території, де органи державної влади України тимчасово не здійсннюють свої повноваження, а тому вона не може бути прийнята як доказ обставин, зазначених у ній (а.с. 22). Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON] , вона є подругою заявника - [PERSON] , остання разом із чоловіком проживали у м. Донецьку та під час війни у 2014 році переїхали до с. Урзуф Мангушського району Донецької області. Чоловік за життя був шахтарем, у зв`язку з чим отримував велику пенсію, а дружина була на його утриманні. Подружжя приїжджало до них в с. Урзуф та їй відомо про те, що бюджет у них був спільний, гроші на життя, а саме: придбання ліків, лікування, одяг, харчування, сплату комунальних послуг, надавав чоловік, тобто він утримував дружину. Їй відомо, що пенсія [PERSON] значно перевищувала розмір пенсії [PERSON] Їх діти жили окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні покази та зазначила, що вона є подругою заявника - [PERSON] , остання разом із чоловіком проживали у м. Донецьку та під час війни у 2014 році переїхали до с. Урзуф Мангушського району Донецької області. Чоловік за життя був шахтарем, у зв`язку з чим отримував велику пенсію, а дружина була на його утриманні. Подружжя приїжджало до них в с. Урзуф та їй відомо про те, що бюджет у них був спільний, гроші на життя, а саме: придбання ліків, лікування, одяг, харчування, сплату комунальних послуг, надавав чоловік, тобто він утримував дружину. Їй відомо, що пенсія [PERSON] значно перевищувала розмір пенсії [PERSON] Діти жили окремо від них. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йомуутримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Крім того, даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другоїстатті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Тuгкеу", "Сурrus v. Тuгкеу"), а також Молдови та Росії (зокрема, Моzег v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v/Moldovav and Russia"), які відповідно до українського законодавства мають застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ суд розуміє в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, аналізуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявником надано беззаперечні докази того, що [PERSON] знаходилась на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved