Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу був виданий виконавчий лист 2-1301 від 06.05.2004 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу. Відповідно до рішення від 23.03.1998 року Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з відповідача було стягнуто аліменти на користь доньки [PERSON] [INFO]. З досягненням донькою [PERSON] повноліття, припинені виплати аліментів на її утримання, тобто майновий стан відповідача покращився. Тому, позивач [PERSON] просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] з 1/6 на ? частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, та зазначила, що хоч відповідач і вважається безробітним, однак зі слів знайомих, працює за кордоном, його мати, яку він начебто утримує, також була за кордоном на заробітках на протязі 15 років. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечує, так як факти позивача не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2004 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, користь [PERSON] (а.с. 4 копія рішення суду). 08.07.2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року за № 2037-VIII. Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року частину 2ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: «розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків, який визначений в ч.2ст.51 Конституції України та закріплюється в сімейному законодавстві. Статтею 180 СК України також передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно з ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз'яснено, що відповідно дост. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, з аналізу статті 192СК України і наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. У відповідності дост.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та прані. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Закон встановлює обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: 1) зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів; 2) зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів; 3) погіршення здоровя платника або одержувача аліментів; 4) поліпшення здоров'я когось із них. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів зміни матеріального становища відповідача після винесення судового рішення. Крім того, відповідач проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] ( а.с. 32), з нього за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2018 року стягуються аліменти на користь [PERSON], [INFO] року до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року ( а.с. 28-30). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed