Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним списання коштів та скасування спірних транзакцій карткового рахунку. В обґрунтування позову вказував, що у нього була викрадена кредитна карта АТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] з рахунку якої незаконно знято 17 282 грн. кредитних коштів та оформлено кредит на суму 20 000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» рр.. [NUMBER] та зобов'язано АТ КБ «ПриватБанк» з моменту подання позовної заяви не проводити жодних операцій з рахунку до винесення судом рішення у даній справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року [PERSON] відмовлено у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на рахунки по карті [NUMBER], карті [NUMBER], карті [NUMBER] відкритих відповідно угоди №SAMDNWFC00005508576 від 02.06.2014 року із зобов'язанням АТ КБ «ПриватБанк» не проводити жодних операцій по його рахунках й не збільшувати розмір заборгованості шляхом накладення відсотків, пені чи списання оскаржуваних кредитних зобов'язань до винесення судом рішення у даній справі. При цьому, у грудні 2018 року [PERSON] подано чергову заяву про забезпечення позову, у якій останній знову просить накласти арешт на банківський рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк» по карті [NUMBER] та зобов'язати відповідача не проводити операцій по його «рахунках» й не збільшувати розмір заборгованості шляхом накладення відсотків, пені чи списання оскаржуваних кредитних зобов'язань до винесення судом рішення у даній справі. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. З позовної заяви та долучених матеріалів вбачається, що спір виник з приводу операцій проведених з 04-19 до 10-39 17.06.2018 року з використанням викраденої кредитної карти АТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER]. При цьому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року вже задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» рр.. [NUMBER] на кошти списання яких оскаржує позивач. Обґрунтовуючи чергову заяву про забезпечення позову заявник підтверджує, що до проведення спірних транзакцій у [PERSON] вже існувала заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», яку він начебто повернув 18.07.2018 року, а тому подальші нарахування відповідачем відсотків, пені, штрафних санкцій по картковому рахунку [NUMBER] є порушенням права позивача на захист своїх прав. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вид забезпечення позову має бути співмірним позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вид забезпечення позову обраний позивачем не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, більше того, без встановлення обставин, які можливо з'ясувати лише в межах судового засідання по суті справи, в тому числі наявності реальної заборгованості позивача до викрадення кредитної картки.

Outcome: dismissed