Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання додаткових угод до кредитного договору недійсними В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та пояснив, що 22.02.2008 р. [PERSON]., отримавши на те згоду позивача, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - банк) договір про іпотечний кредит № HMTWG40000003344. Згідно умов зазначеного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 150 000 грн., а [PERSON]. - повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 2 211,04 грн. строком до 22.02.2021 р. Загальний розмір зобов'язань [PERSON] за цим договором становив 344 922,24 грн. Того ж дня [PERSON]., отримавши на те згоду позивача, уклав з банком кредитний договір № HMTWG50000003344. Згідно умов зазначеного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 30 000 грн., а [PERSON]. - повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 442,21 грн. строком до 22.02.2021 р. Загальний розмір зобов'язань [PERSON] за цим договором становив 68 984,76 грн. 24.07.2008 р. [PERSON]. без згоди на те дружини (позивача) уклав з банком Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMTWG40000003344 від 22.02.2008 p., виклавши договір у новій редакції. Згідно умов нового договору залишок кредиту у розмірі 148 755,49 грн. був переведений у 32 198,16 долара США, і [PERSON]. зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 524,10 долара США строком до 23.02.2021 р. Загальний розмір зобов'язань [PERSON] за новим договором становить 79 139,10 долара США Того ж дня [PERSON]. без згоди на те дружини (позивача) уклав з банком Додаткову угоду до кредитного договору № HMTWG50000003344 від 22.02.2008 p., виклавши договір у новій редакції. Згідно умов нового договору залишок кредиту у розмірі 29 251 грн. був переведений у 6 331,39 долара США, і [PERSON]. зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 103,06 долара США строком до 23.01.2021 р. та 122,60 долара США до 23.02.2021 р. Загальний розмір зобов'язань [PERSON] за новим договором становить 15 581,60 долара США Таким чином, [PERSON]. без згоди своєї дружини уклав з банком договори, які виходять за межі дрібних побутових. Про укладення вказаних додаткових угод позивач дізналася у січні 2015 року від [PERSON], котрий повідомив, що у зв'язку із значним та стійким подорожчанням долара США він не в змозі належним чином виконувати свої зобов'язання перед банком. Станом на 04.02.2015 р. розмір заборгованості [PERSON] банку за обома договорами становив 32 044,28 долара США, що підтверджується довідкою банку від 04.02.2015 р. № 2122885. Уклавши з банком вказані додаткові угоди [PERSON]. без згоди позивача розпорядився спільною сумісною з позивачем власністю (зобов'язався сплатити банку проценти та інші платежі у розмірі 56 191,15 долара) , що суперечить вимогам частини першої статті 65 СК України, якою встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, тому просить позов задовольнити та визнати додаткові угоди до договору про іпотечний кредит та кредитного договору, укладені 24 липня 2008 року, недійсними Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що в 2008 році він отримав кредит у відповідача в розмірі 180000 грн, які витратив на потреби сім'ї - придбав квартиру № 18 в смт Теофіполі по вул Заводській 24. Згодом йому працівники банку запропонували перевести гривневий кредит у долари США і він погодився. Дружині про те, що він уклав додаткові угоди, згідно яких гривні перевів у долари він не сказав, оскільки порахував, що зможе погашати кредит сам із заробітної плати. В даний час він не має змоги сам сплачувати по 600 дол США в місяць, всі доходи сім'ї йдуть на погашення кредиту, вважає, що у випадку не укладення додаткових угод він зміг би погасити борг, а так в даний час у нього виник борг. Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно, згоди [PERSON] на укладення між її чоловіком [PERSON] та банком додаткових угод до кредитного договору від 22 лютого 2008 року отримано не було, оскільки чинне законодавство України не вимагає згоди другого з подружжя на укладення вказаного договору. Вимагається згода другого подружжя на укладення договору іпотеки, якщо майно є спільною сумісною власністю, дана згода була отримана. Крім того, позивач пропустила строк позовної давності, оскільки позивач і відповідач проживають разом, ведуть спільне господарство і мала можливість дізнатися про укладення додаткових угод. Просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає . Відповідно свідоцтва про шлюб, позивач є дружиною [PERSON] Відповідно до ст 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ч.2 ст 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, тобто сформульована правова презумпція, відповідно до якої вважається, що один з подружжя, укладаючи договір щодо спільного майна, діє зі згоди другого з подружжя. Відповідно до ч.3 ст 65 СК України, письмова згода іншого з подружжя обов'язкова лише при укладенні одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна. Чинне законодавство України не вимагає нотаріального посвідчення чи державної реєстрації кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2008 р. [PERSON]. зі згоди позивача уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про іпотечний кредит № HMTWG40000003344. Згідно умов зазначеного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 150 000 грн., а [PERSON]. - повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 2 211,04 грн. строком до 22.02.2021 р. Того ж дня [PERSON]., отримавши на те згоду позивача, уклав з банком кредитний договір № HMTWG50000003344. Згідно умов зазначеного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 30 000 грн., а [PERSON]. - повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 442,21 грн. строком до 22.02.2021 р. 24.07.2008 р. [PERSON]. без згоди на те дружини [PERSON] уклав з банком Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMTWG40000003344 від 22.02.2008 p., виклавши договір у новій редакції. Згідно умов нового договору залишок кредиту у розмірі 148 755,49 грн. був переведений у 32 198,16 долара США, і [PERSON]. зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 524,10 долара США строком до 23.02.2021 р. Того ж дня [PERSON]. без згоди на те дружини уклав з банком Додаткову угоду до кредитного договору № HMTWG50000003344 від 22.02.2008 p., виклавши договір у новій редакції. Згідно умов нового договору залишок кредиту у розмірі 29 251 грн. був переведений у 6 331,39 долара США, і [PERSON]. зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки та інші платежі шляхом щомісячної сплати коштів у розмірі 103,06 долара США строком до 23.01.2021 р. та 122,60 долара США до 23.02.2021 р. Положення ст.65 СК України щодо розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного з подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів (п.25 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року). Вказане стосується і укладення додаткових угод до кредитних договорів. Згідно правової позиції ВСУ від 19.06.2013 року по справі №6-55цс13, договір, укладений одним з подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї. Сторони в судовому засіданні визнали, що кредитні кошти використані на потреби сім'ї, оскільки за них придбана квартира №18 по вул Заводській 24 в смт Теофіполі, в якій позивач та відповідач [PERSON] проживають разом. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMTWG 40000003344 від 22 лютого 2008 року та додаткової угоди до кредитного договору № HMTWG 50000003344 від 22 лютого 2008 року, які укладені 24 липня 2008 року, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Крім того, суд вважає, що позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, оскільки вона проживає разом із відповідачем [PERSON], веде з ним спільне господарство і могла дізнатися про укладення ним 24 липня 2008 року додаткових угод раніше ніж в січні 2015 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed