Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

у своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 15 лютого 2000 року у Перегінській селищній раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом № 19. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що з відповідачкою по справі він 15.02.2000 зареєстрував шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. Декілька перших років після одруження, життя з відповідачкою складалось нормально, однак згодом сімейні відносини у них погіршились. Зазначає, що відповідачка зневажає його як чоловіка, та зовсім не рахується з його думкою. Він зрозумів, що вони не зможуть створити міцної сім`ї, оскільки вони різні за характером люди, і у них різні життєві інтереси та погляди на життя. Окрім цього, між ними немає почуття поваги та любові, і спільно прийшли до переконання, що не можуть проживати разом. На даний час, вони спільно не проживають, жодних стосунків не підтримують, а шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим і воно суперечило б їхнім інтересам. На виконання п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач повідомив, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. 04 січня 2021 року [PERSON] подав заяву, в якій просив справу за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу залишити без розгляду. 05 січня 2021 року [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив вважати неподаною ним вищезазначену заяву від 04 січня 2021 року, та продовжити розгляд справи і ухвалити рішення про задоволення його позову. оскільки прийшов до переконання, що примирення між ними неможливе, фактично їхня сім`я розпалася. Відповідачка у судове засідання не прибула, направила до суду клопотання, в якому просила справу розглянути у її відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечила. Після розірвання шлюбу просила прізвище їй залишити [PERSON] . Дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка також не заперечує проти задоволення позовних вимог, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 грудня 2020 року, сторони уклали шлюб 15 лютого 2000 року, актовий запис № 19. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] ( а.с.3). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. З матеріалів справи встановлено, що сторони по справі спільно не проживають, жодних стосунків не підтримують, а шлюбні відносини існують тільки формально. Позивач зазначив, що між ними немає почуття поваги та любові, і вони спільно прийшли до переконання, що не можуть проживати разом. Небажання позивача зберегти сім`ю підтверджено його заявою, з якої вбачається, що примирення з відповідачкою неможливе. Подане відповідачкою клопотання, в якому вона не заперечила проти розірвання шлюбу, також розцінюється судом як небажання зберегти сім`ю. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка наполягає, щоб після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", тому її вимога підлягає задоволенню. Оскільки позивач не порушує питання про розподіл судових витрат між сторонами, тому понесені ним витрати по сплаті судового збору суд відносить за його рахунок. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved