Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ Укрсиббанк, [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці\~ Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання зобовязань припиненими та скасування арештів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.04.2008 року між АКБ Укрсиббанк та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11338521000. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за даним кредитним договором між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON] було укладено договір поруки № 199918 від 23.04.2008 року, а також було укладено Договір поруки № 199917 від 23.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Згідно договору поруки [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися солідарно відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2015 року по цивільній справі №127/17162/14-ц було задоволено апеляційну скаргу ПАТ Укрсиббанк на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2014 року за позовом ПАТ Укрсиббанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказане рішення суду було скасоване, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку всю суму заборгованості. 09.02.2016 року Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на підставі виконавчого листа №127/17162/14-ц від 29.01.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №50115446 по стягненню заборгованості з [PERSON] В рамках даного виконавчого провадження постановою від 20.05.2016 року був накладений арешт на майно боржника, а саме на автомобіль KIA SPORTAGE 2.0 I, 1996 року випуску, червоного кольору, д.н.з. [NUMBER] та кошти, які знаходяться на рахунках [PERSON] 27.05.2017 року постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий документ було повернуто ПАТ УкрСиббанк та завершено виконавче провадження. 26.06.2017 року [PERSON] звернувся до ПАТ Укрсиббанк із заявою про можливість погашення боргу за Договором про надання споживчого кредиту №11338521000 від 23.04.2008 року на умовах, визначених АТ УкрСиббанк з подальшим анулюванням (прощенням) частки боргу. 26.06.2017 року ПАТ Укрсиббанк звернувся до [PERSON] із пропозицією про погашення заборгованості та прощення частки боргу на індивідуальних умовах, і [PERSON] ці умови виконав, а саме 26.06.2017 року, що підтверджується повідомленням ПАТ Укрсиббанк про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором №11338521000 від 23.04.2008 року, а саме: суми основного боргу, суми процентів та суми штрафних санкцій. 29.06.2017 року, у звязку із погашенням [PERSON] кредитної заборгованості та припиненням поруки [PERSON]А, ПАТ Укрсиббанк звернувся до Замостянського ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області із заявою про повернення виконавчого документа стягувачеві та зняття арештів з майна боржника, накладених в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №127/17162/14 від 29.01.2016. Таким чином у [PERSON] склалася ситуація, за якої ПАТ Укрсиббанк не має фінансових вимог до [PERSON], але існують арешти майна поручителя [PERSON], які на законних підставах залишились чинними та не можуть бути скасовані державною виконавчою службою на законних підставах. 14.09.2017 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області до розгляду даної справи було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, - Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ Укрсиббанк [PERSON] проти визнання договору про надання кредиту та договору поруки припиненими заперечувала, оскільки внаслідок прощення боргу дані зобовязання вже припиненні, щодо решти позовних вимог покладалась на думку суду. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, 14.09.2017 року подала заяву в якій просила розглядати дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи Замостянського ВДВС [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Староміського ВДВС в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом достовірно встановлено, що 23.04.2008 року між АКІБ Укрсиббанк та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11338521000. Згідно даного договору [PERSON] надав позичальнику 70 000 доларів США строком погашення не пізніше 21.04.2028 року під 13 % річних (а. с. 9 - 12). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором [PERSON] 23.04.2008 року між [PERSON] та АКІБ Укрсиббанк було укладено договір поруки №199918. Пунктом 1.3. договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2014 року у справі № 127/17162/14-ц в задоволенні позову ПАТ Укрсиббанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2015 року у цивільній справі 127/17162/14-ц апеляційну скаргу ПАТ Укрсиббанк задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2014 року скасовано, прийнято нове рішення яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №11338521000 від 23.04.2008 року в сумі 119 870,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2014 року становить 1 438 823,48 грн. 29.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області ПАТ Укрсиббанк було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Укрсиббанк заборгованості за кредитним договором №11338521000 від 23.04.2008 року в сумі 119 870,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2014 року становить 1 438 823,48 грн. та 5481 грн. судового збору (а. с. 20). 09.02.2016 року головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці [PERSON] було відкрито виконавче провадження (а.с.21). 20.05.2016 року постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] було накладено арешт на автомобіль марки KIA Sportage 2.0 I, 1996 року випуску, червоного кольору, д. н. з. АВ 1439АЕ, що належить [PERSON]А (а. с. 23). Судом встановлено, що згідно із витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 04.10.2016 року постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: МФО 380764 ПАТ КБ Надрарахунок № 26201091183001; МФО 322904 АТ [PERSON] Аваль рахунок № 26205617834; МФО 380805 АТ [PERSON] Аваль рахунок № 26004475361; МФО 302689 ПАТ КБ ПриватБанк рахунок № 26002055322507; МФО 302689 ПАТ КБ ПриватБанк рахунок № 26007055319355; МФО 302689 ПАТ КБ ПриватБанк рахунок № 26009055326625, що належить [PERSON]А.(а. с. 25-27). 26.05.2017 року постановою старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] на підставі п.7 ч.1 ст.37 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий лист №127/17162/14-ц повернуто стягувачу (а. с 31). 26.06.2017 року [PERSON] звернувся до АТ Укрсиббанк з заявою про можливість погашення боргу за Договором про надання споживчого кредиту №11338521000 від 23.04.2008 року на умовах, визначених АТ УкрСиббанк з подальшим анулюванням (прощенням) частки боргу (а. с. 32). 26.06.2017 року [PERSON] отримав лист-пропозицію за вих. №64-11/210 від 26.06.2017 року, згідно якої ПАТ Укрсиббанк надав можливість погасити заборгованість за кредитним договором з подальшим анулюванням (прощенням) боргу (а. с. 33). На виконання пропозиції ПАТ Укрсиббанк [PERSON] здійснив оплату заборгованості в сумі 18 554, 50 доларів США, що підтверджується квитанцією від 26.06.2017 р., 127 451,05 грн., квитанцією №33 від 26.06.2017р., 27 551,55 грн. та квитанцією №12 від 26.06.2012 року (а. с. 34). Судом встановлено, що у звязку із виконанням [PERSON] пропозицій банку, 26.06.2017 року ПАТ Укрсиббанк надіслав [PERSON] повідомлення про анулювання боргу за вих. № 24-5-1-7/78 від 26.06.2017 р. (а. с. 35). Згідно заяви, 27.06.2017 року ПАТ Укрсиббанк звернулось до начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про повернення виконавчого листа у справі №127/17162/14 від 29.01.2016 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] С,А. в солідарному порядку суми боргу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження. Також даною заявою ПАТ Укрсиббанк просив вжити заходів щодо зняття арештів з майна боржника, накладених по примусовому виконанню виконавчого листа №127/171162/14 від 29.01.2016р.(а. с. 35). Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1. ч.2. ст. 11 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 605 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Враховуючи положення ст. 509, 598, 605 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання припиненими зобовязання [PERSON], за договором про надання споживчого кредиту № 11338521000 від 23.04.2008 року, задоволенню не підлягають, оскільки на день розгляду справи зобовязання [PERSON] за кредитним договором припинилось ще 26.06.2017 року шляхом часткового виконання та прощення боргу ПАТ Укрсиббанк. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Припинення договору поруки передбачено ст. 559 ЦК України, зокрема частиною 1 визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Враховуючи те, що основне зобовязання [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11338521000 від 23.04.2008 року припинене за законом починаючи з 26.06.2017 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині припинення зобовязання останнього за договором поруки № 199918 від 23.04.2008 року, укладеного між ним та ПАТ Укрсиббанк, задоволенню не підлягають, оскільки на день розгляду справи зобов'язання [PERSON] припинене ще 26.06.2017 року. Статтею 1 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У відповідності до ч. 3 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Статями 21, 41 Конституції України закріплено, що права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ст. 319 ЦК України, законодавчо закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 11338521000 від 23.04.2008 року та договором поруки № 199918 від 23.04.2008 року припинені, відтак існування арештів та заборони відчуження майна порушують законні права та інтереси [PERSON], відтак позовні вимоги про скасування арештів підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на клопотання [PERSON] ,який просить залишити судові витрати по сплаті судового збору за ним, суд приходить до висновку, що понесені [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за останнім. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed