Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича, акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ»), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 03.11.2006 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (в подальшому було змінено організаційно-правову форму товариства на акціонере товариство), правонаступником якого в даних правовідносинах стало ТОВ «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2547/82/48494, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 40 000 дол. США, а позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку розмір отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 14,00 % річних. З метою забезпечення виконання кредитного договору між банком та позичальником [PERSON] 03.11.2006 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 322248620:01:018:0045, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 099183, виданого 02.06.2004 Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 2949, для будівництва та обслуговування жилого будинку. Як стало відомо позивачу з матеріалів судової справи № 759/21265/14-ц за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») до [PERSON] , третя особа - Відділ виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, 04.07.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович вчинив звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру з відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного об`єкта нерухомості вказує на те, що чинним іпотекодержателем (а відтак і кредитором) є ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», хоча як зазначила позивач, вона не отримувала жодних листів чи повідомлень від вказаною юридичної особи. Вважає, що вищезазначений виконавчий лист вчинений незаконно і повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, з підстав порушення ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.2., 3.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - а саме умов безспірності заборгованості та спливу строку на його вчинення з дня виникнення права вимоги, як і строків позовної давності. Так, позивач зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 757/21265/14-ц, яке набрало законної сили, було задоволено позовну заяву публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та стягнено з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/2547/82/48494 від 03.11.2006 в розмірі 17 303,21 дол. США, що за курсом НБУ становить 215 572,84 грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 2 155,73 грн., а всього на суму - 217 728 грн. 57 коп. [PERSON] зазначила про неможливість притягнення до подвійної відповідальності. Також, позивачем вказано, що вона не отримувала, передбачено законодавством України повідомлення про усунення порушень, що позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості у заявленому банком розмірі та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги. Щодо спливу строку позовної давності, в позовній заяві зазначено, що оскільки було допущено прострочення виплати коштів банку, строк виконання зобов`язання вважається таким що настав з 04.06.2014, а тому вчинення виконавчого напису нотаріуса вже здійснювалось після спливу строку позовної давності. Позивач просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Юрієм Назіровичем 04 липня 2019 року, зареєстрований у реєстрі за № 2583 про звернення стягнення на нерухоме майно, яка розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3222486201:01:018:0045, право приватної власності на яку належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) - таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідачів судові витрати. 05 лютого 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва було передано позовну заяву [PERSON] на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 12 червня 2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 08.07.2020 представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» було подано відзив на позов за вх. № 23670, відповідно до якого зазначено, що оспорюваний позивачем виконавчий напис нотаріуса вчинений законно, а дії останнього є правомірними. Так, внаслідок неналежного невиконання умов кредитного договору № 014/2547/82/48494, [PERSON] допустили прострочення платежу за договором, внаслідок чого її заборгованість перед банком станом на 01.04.2019 складала: за кредитом - 11 517,08 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 313 369,42 грн.; по відсоткам - 11 605,60 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 315 777,97 грн.; по пені - 998 193,97 грн. Як вже було зазначено, з метою забезпечення виконання кредитного договору між банком та позичальником [PERSON] 03.11.2006 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 322248620:01:018:0045. Звертаючись до приватного нотаріуса з проханням вчинити виконавчий напис, представником банку були надані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису; розрахунок заборгованості станом на 01.04.2019; дублікат договору іпотеки, що посвідчений 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим № 6616, кредитний договір № 014/2547/82/48494 від 03.11.2006; копія виписки про надання коштів; копія вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором від 18.04.2019 № 114/5-151076 з доказами їх направлення іпотекодавцю/позичальнику; копія довіреності представника ПАТ «Райффйзен Банк Аваль». Як зазначено у відзиві, заборгованість перед стягувачем є безспірною на момент вчинення виконавчого напису, оскільки заборгованість з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Представник відповідача зазначила, що оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на час вчинення нотаріусом виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового або повного погашення заборгованості; не підтвердила інші свої аргументи, у зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 28.07.2020 позивачем було долучено до матеріалів справи відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що заявлячи про долучення до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса відповідних документів, представник банку копію таких документів до відзиву на позов не надав, що в свою чергу позбавляє суд можливості надати оцінку таких тверджень. Також, [PERSON] зазначено, що представником банку до заяви про вчинення виконавчого напису не було долучено виписки з рахунку боржника, оформленої згідно вимог нормативно-правових актів. За відсутності вищезгаданої виписки з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, номер рахунку та інших передбачених законом реквізитів та операцій по рахунку за весь період: не лише суми наданої позичальнику, але і сум нарахованих в процесі виконання договору, сплачених або несплачених позичальником, оборотів по рахунку та вихідного залишку на дату здійснення розрахунку банку та заяви до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, нотаріус позбавлений був можливості встановити суму основної заборгованості позивача, так само як і похідні суми, щоб підтвердити їх безспірність. Як зазначено у відповіді на відзив, банком не спростовано порушення відповідача п. 5.1. договору іпотеки, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що передбачають направлення вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш як тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позивач вважає безпідставним визначення нотаріусом у виконавчому написі від 04.07.2019 строку за який проводиться стягнення «за період з 08 серпня 2014 року по 01 квітня 2019 року», оскільки даний проміжок часу не відповідає фактичному часу виникнення і нарахування заборгованості позивача та виходить за межі строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так і строків позовної давності. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги. 14.08.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович надіслав до суду письмові пояснення щодо позову за вх. № 28657, відповідно до яких зазначив, що саме суд, а не нотаріус при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існує заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріус зазначив, що йому не було відомо про наявність рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 757/21265/14-ц від 20.02.2015 на час вчинення спірного виконавчого напису. Просив прийняти письмові пояснення до позовної заяви та урахувати їх під час ухвалення судового рішення. 13.10.2020 [PERSON] подала до суду додаткові пояснення на спростування пояснень нотаріуса за вх. № 372277, в результаті яких підтримала позов в частині вимог до приватного нотаріуса та просила стягнути з нього судові витрати. 04.01.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було прийнято дану справу до провадження суддею Дубас Т.В. 11.02.2021 ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 04.06.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було замінено відповідача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на акціонерне товариство «ОКСІ БАНК». 12.07.2021 ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальний спосіб, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 03.11.2006 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (в подальшому було змінено організаційно-правову форму товариства на акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2547/82/48494, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 40 000 дол. США, а позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку розмір отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 14,00 % річних. З метою забезпечення виконання кредитного договору між банком та позичальником [PERSON] 03.11.2006 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 322248620:01:018:0045, яка належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 099183, виданого 02.06.2004 Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 2949, для будівництва та обслуговування жилого будинку. 04.07.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович вчинив звернення стягнення на вищезазначену земельну ділянку - площею 0,1000 га, кадастровий номер 322248620:01:018:0045; за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна нотаріус запропонував задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 08 серпня 2014 року по 01 квітня 2019 року: 23 122,68 дол. США, пеня за 12 місяців 998 193,97 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 1 627 341,36 грн. та 10 000 грн. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. У відповідності до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначений у виконавчому написі є безспірним. Більш того, матеріали справи не містять доказів, яким чином та за які саме 12 місяців, нараховувалась пеня за невчасне виконання договірних відносин. Вказана в виконавчого написі сума заборгованості істотно відрізняється від визначеної в заочному рішенні Святошинського районного суду м. Києва, ухваленого 20.02.2015. Договором іпотеки, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем, передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Проте, згідно п. 5 договору, у разі порушення основного зобов`язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику за кредитним договором письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документів зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В порушення вищезазначених законодавчих вимог, представниками відповідачів не було надано належних та допустимих доказів того, що на адресу [PERSON] надсилалось письмове повідомлення про порушення зобов`язання від 18.04.2019 № 114/5-151076, яке вказане у відзиві на позовну заяву, та що таке повідомлення останньою було отримане. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається із копії оспорюваного виконавчого напису, наведена в останньому грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами трирічного строку - з 08 серпня 2014 року по 01 квітня 2019 року, що позбавляє суд можливості стверджувати про безспірність звернення стягнення на нерухоме майно на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Суд не погоджується із правовою позицію позивача, що одночасне задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням, враховуючи що згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року, справа № 361/7543/17, звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням. По суті звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Проте, дане твердження не впливає на підставність вимог [PERSON] , враховуючи що виконавчий напис від 04 липня 2019 року був вчинений з порушенням чинних нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Юрієм Назіровичем 04 липня 2019 року за № 2583, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. На підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15,18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 34, 87, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 ,

Outcome: approved