Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14.06.2018 року звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову посилається на те, що 27.05.2014 р. між комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення договірних зобов`язань позичальником не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у встановлений термін. Своє зобов`язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користуванням кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування коштами не провів. Станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача становить 28186 грн. 82 коп., яка складається з 286,35 грн. - заборгованість за кредитом, 22005,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4076,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 1318,42 грн. штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 28186 грн. 82 коп., за кредитним договором б/н від 27.05.2014 року та кошти за сплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. У відзиві на позовну заяву, заявили про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, мотивуючи свою позицію тим, що [PERSON] з моменту отримання суми кредиту, жодного разу не сплачувала платежі по договору, а отже на думку представника відповідача, перебіг трирічного строку позовної давності для позивача розпочався після отримання 24.10.2014 року відповідачем усієї суми кредиту та несплати першого платежу за кредитом. Стверджували, що банк достовірно знав про отримання [PERSON] 24.10.2014 р. коштів та про виниклу по кредитному договору заборгованість, а тому саме із моменту першого невнесення чергового платежу право кредитодавця вважається порушеним і саме із цього моменту для ПАТ КБ "ПриватБанк" і розпочався перебіг строку позовної давності. Крім того\~стверджували,\~що відповідач\~проплати в\~сумі 23,35\~грн.,\~відображену у\~розрахунку заборгованості\~за 01\~лютого 2015\~року не\~здійснювала,\~жодного платежу\~по даному\~кредиту не\~проводила. Отже на думку представника відповідача, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності починається після несплати чергового, щомісячного платежу, строк позовної давності по даному позову сплив . Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 06.05.2019р. заочне рішення Березнівського районного суду від 28 серпня 2018 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~ до\~ [PERSON] \~ про стягнення боргу за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному порядку на 22 травня 2019 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні суду. До суду 20.05.2019 року надійшов відзив від представника відповідача, згідно якого просили в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку із їх незаконністю та необґрунтованістю. До суду 30.04.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив. Позивач зазначив, що відповідач не надав доказів на заперечення позовних вимог. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення відповідача та її представника, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.05.2014 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. На виконання умов договору банком відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна». Станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача становить 28186 грн. 82 коп., яка складається з 286,35 грн. - заборгованість за кредитом, 22005,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4076,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 1318,42 грн. штраф (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 2.1.1.1 Умов передбачено, що правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку визначені цими Умовами, Пам`яткою клієнта, Тарифами на випуск та обслуговування банківських карт. За правилами п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, вид якої визначено у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписом якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення такого договору є дата отримання картки, зазначеної у заяві. Як вбачається із довідки позивача від 14.05.2019 року, термін дії картки, виданої відповідачу - до останнього дня січня 2018 року, однак цього, згідно поданого стороною відповідача відзиву, відповідач та її представник не визнали. Разом із цим, під час розгляду справи у суді сама банківська картка суду не надана, що унеможливлює встановлення судом її дійсного строку дії. Водночас, жоден із підписаних відповідачем документів, які згідно анкети-заяви мають складати кредитний договір, не містить таких істотних умов договору як строк дії картки, її номер та дані, що позичальник отримав пам`ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також тарифи і поставив свій підпис. Надана позивачем суду анкета-заява, що підписана позичальником [PERSON] не містить волевиявлення відповідачки на видачу їй кредитної картки, адже у наданій суду заяві, у графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» графа «Платіжну картку «Кредитка Універсальна» нею теж не заповнена. В ході розгляду справи представник відповідача у своєму відзиві подав письмову заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] останній платіж здійснювала 01 лютого 2015 року у розмірі 23,35 грн., однак такого поповнення картки через банкомат і взагалі проплати цієї суми, згідно поданого відзиву, сторона відповідача не визнала. У своїй відповіді на відзив позивач доказів вчинення відповідачем описаної дії не надав, у зв`язку із чим суд на підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України визнає факт не вчинення нею даної дії встановленим, вказана обставина не свідчить про переривання строку позовної давності. Крім того, із поданої представником позивача виписки по картковому рахунку вбачається, що платіж від\~01\~лютого 2015\~року у\~розмірі 23,35\~грн.,\~відбувся шляхом\~автоматичного списання\~коштів. Як вбачається із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. При цьому, суд вважає, що умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов`язки за цим кредитним договором. Суд відхиляє доводи представника банку як необґрунтовані і про те, що пунктом 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку сторони погодили збільшення позовної давності та визначили її строк у 50 років - оскільки долучені банком Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, і позивачем не надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Правил та Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, належних і допустимих доказів чого позивачем до суду надано не було - тому визначена в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшена позовна давність не може бути застосована до виниклих між сторонами правовідносин. Судом встановлено,\~що відповідач\~отримала суму\~кредиту на\~картковий рахунок\~27.05.2014р.\~та 02.09.2014,\~04.09.2014,\~12.10.2014\~року нею\~було здійснено\~зняття коштів\~із карткового\~рахунку,\~перший \~і щомісячних\~платежів мав\~бути вчинений\~до 25\~числа місяця,\~наступного за\~звітним.\~Тому \~у відповідачки\~виникла прострочена\~заборгованість по\~кредиту і,\~відповідно у\~банку виникло\~право на\~пред`явлення позову\~до [PERSON] ,\~однак до\~суду банк\~звернувся з\~даним позовом\~лише 14\~червня 2018\~року.\~Тому,\~на переконання\~суду,\~вірно обчислювати\~строк позовної\~давності необхідно\~із 25.10.2014 р. Такі правові висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постанові від 24 червня 2015 року, справа № 6-738цс15, і з правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 23 листопада 2016 року № 308/16549\\13. Отже, до спірних відносин перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався з 25 жовтня 2014 року та, відповідно, закінчився 25 жовтня 2017 року. Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо усіх заявлених вимог, що згідно з ч. 4 ст.\~267\~ЦК України є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові. У своїх заявах по суті справи ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні даного позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі за пропуском позивачем строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed