Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У травні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 24.09.2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого вона є єдиним спадкоємцем. За життя [PERSON] був виданий ордер №003669 на вселення у двохкімнатну квартиру [ADDRESS], та в даному ордері позивачка вказана як член родини, а 26.07.1988 року була зареєстрована у вказаній квартирі. Пайові внески за квартиру, на підставі членства у ЖБК «Жовтневий-160», були виплачені позивачкою та її чоловіком, що підтверджується відповідною довідкою. Позивачка зауважує, що за життя [PERSON] набув право власності на вказану квартиру, проте належним чином його не оформив. Так у квітні 2015 року вона звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини після смерті чоловіка у вигляді вказаної квартири, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документу, підтверджуючого право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,2 кв.м., жилою площею 27,8 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 24.09.2014 року. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, про визнання позовних вимог та не заперечення проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 799078, 24.09.2014 року помер [PERSON], про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №1793. У відповідності до свідоцтва про шлюб 08.01.1987 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 16.06.1988 року виконавчим комітетом Жданівської міської ради народних депутатів був виданий [PERSON], у склад сімї якого входить [PERSON], ордер №003669 на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки вих..№ 7 від 01.10.2014 року виданої головою ОСББ «Жовтневий-160», [PERSON] є членом кооперативу та мешкає у квартирі [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., жилою площею 27,8 кв.м.. Загальний пайовий внесок в розмірі 6493 рублів сплачений повністю. Крім того згідно довідок ОСББ «Жовтневий-160» від 01.10.2014 року, 17.11.2014 року, [PERSON] мешкала разом з [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 73-55 до часу його смерті. Проте відповідно до відповіді начальника МКП «Маріупольське БТІ» право власності на нерухоме майно за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 73-55 зареєстроване не було. 27.04.2015 року державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається з квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вказаної квартири спадкодавцю. Відповідно до ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд визнає, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка [PERSON], та є такою, що прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно з ним мешкала та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини. Однак, зважаючи, що правовстановлюючий документ на дане спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] відсутній, у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно». Згідно ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира. Отже, померлий [PERSON] за життя набув право власності на вищевказану квартиру, сплативши при цьому в повному обсязі пайові внески. Згідно ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Пунктом 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Проте в зв'язку зі смертю спадкодавців видача свідоцтва про право власності на вказану квартиру на нього неможлива. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, зокрема [PERSON], щодо спадкового майна після смерті її чоловіка, у вигляді квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що задоволення позову не порушує права громадян. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved