Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

03.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан\~Олегович, приватний виконавець Одеського обласного виконавчого округу Долинський Микола\~Миколайович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9007 від 19.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець\~Р.О. відповідно до якого, пропонується стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не сплачену в строк за кредитним договором № б/н від 17.09.2012 року заборгованість у розмірі 128297,46 грн. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.10.2018 року вищевказана справа була розподілена судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2018 року провадження по справі було відкрито та вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності/а.с.86/ Відповідач - представник АТ КБ «ПриватБанк» Яковлєва О.А. до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, надала суду відзив на позов та заяву з додатками стосовно предмету спору. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, надав суду засвідчені копії виконавчого провадження. Будь-яких інших письмових заяв від учасників процесу, до суду не надходило, тому суд вважає наявні в матеріалах справи докази достатніми для розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.09.2012 року між позивачем та відповідачем було підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку/а.с.109/. 19.07.2017 року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис № 9007 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 128297,46 грн. за кредитним договором № б/н від 17.09.2012 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»/а.с.13/ У виконавчому напису вказано строк, за який провадиться стягнення 1737 днів, а саме з 17.09.2012 року по 20.06.2017 року, та вказано суму, що підлягає стягненню, яка складає 128297,46 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14202,83 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 104409,04 грн.,заборгованість з пені та комісії у розмірі 3100,00 грн., заборгованість по штрафам /фіксована частина/ у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам /відсоток від суми заборгованості/ у розмірі 6085,59 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 19 липня 2017 року/а.с.13/. При цьому, з'ясовуючи обставини справи, суд встановив, що банком для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису від 04.07.2017 року; анкета-заява позивача від 17.09.2012 року; розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.09.2012 року станом на 20.06.2017 року; письмова вимога позивачу від 27.06.2017 року про усунення порушень за кредитним договором; розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку від 30.06.2017 року; опис про направлення претензії про наявність у [PERSON] боргу/а.с.61-69/. Проте, відомості про отримання [PERSON] претензії про наявність у нього боргу відсутні, як у матеріалах наданих нотаріусу з письмовою вимогою від 27.06.2017 року про усунення порушень за кредитним договором, так і в матеріалах наданих банком суду до заперечень щодо позову, водночас виконавчий напис нотаріусом вчинений 19.07.2017 року, тобто без дотримання строку, встановленого законодавством. Крім того, різняться індекси поштового відділення, на яке було відправлено письмову вимогу позивачу, зокрема індекс вказаний у позові - 65049, що є вірним, а індекс вказаний у відправленні банком - 65010, внаслідок чого позивач не отримав повідомлення. У відзиву на позов представником банку зазначено, що при зверненні до нотаріуса належним чином було підтверджено наявність саме безспірної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк". Також, вказує на те, що нотаріус, під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Проте, суд прийшов до висновку, що із вищезазначених документів, пред'явлених нотаріусу, на підставі яких останнім було вчинено виконавчий напис, не вбачається, що кредитна заборгованість є дійсно безспірною. 04.07.2018 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. В ході даного виконавчого провадження № 56705693 постановою про арешт майна від 04.07.2018 року та постановою про арешт коштів боржника від 27.08.2018 року було накладено арешт на майно [PERSON], у подальшому приватним виконавцем була винесена постанова від 12.09.2018 року про зняття арешту з коштів позивача, що містяться на картковому рахунку № [NUMBER] в ПАТ «ПУМБ», оскільки це рахунок для зарахування заробітної плати./а.с.17/. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що 17 вересня 2012 року він звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» для оформлення банківської картки, для власного користування. Обов'язковою умовою отримання такої картки, було надання працівнику відповідача копії паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду позивача. З наданих позивачем документів, працівник банку самостійно за допомогою комп'ютера заповнила заяву на отримання картки, після чого видала позивачеві картку та сфотографувала позивача з нею. Позивач у позові зазначає, що з дня звернення до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» для оформлення картки, тобто з 17 вересня 2012 року та по 19 липня 2017 рік (дата винесення Виконавчого напису) з боку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»не надходило жодних повідомлень, про наявність заборговності, а також жодних вимог, стосовно її повернення. Тому, про наявність заборгованості позивач дізнався безпосередньо від приватного виконавця. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документу у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. В той же час письмові вимоги позивачеві відправлені 30.06.2017 року, що вбачається зі штампа поштового відділення, заява про вчинення виконавчого напису подана 04.07.2017 року, виконавчий напис видано 19.07.2017 року, тобто нотаріусом не додержано тридцятиденний термін для вчинення виконавчого напису. Одночасно в матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання позивачем вказаних вимог. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Суд зазначає, що неотримання позивачем письмової вимоги від 27.06.2017 року про усунення порушень за кредитним договором б/н від 17.09.2012 року та вчиненням виконавчого напису позбавив можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. За таких обставин, підстав для вчинення виконавчого напису не було, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому у виконавчому напису вказано строк, за який проводиться стягнення - 1737 днів, а саме з 17.09.2012 по 20.06.2017 року, тобто фактично порушені строки позовної давності більш ніж три роки, проте в розрахунку банку початок обліку заборгованості вказаний пізніше з 20.12.2013 року, остання проплата коштів позивачем здійснена 07.10.2014 року, однак банк нараховує заборгованість ні в межах строку позовної давності з 07.10.2014 року, звернувшись до нотаріуса, а з 17.09.2012 року, хоча розрахунок заборгованості надає з 20.12.2013 року./а.с.110 / Усі ці суперечності та стягнення заборгованості більш ніж за три роки вказують на незаконність надання виконавчого напису. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі і установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не дотримався тридцятиденного строку надання припису, не застосував строки позовної давності, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Встановлено,що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. При цьому, в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що у зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved