Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Прокурор Підволочиського району Тернопільської області звернувся до суду із позовною заявою, у якій вказав наступне: відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» якщо подання не вносилося, то прокурор може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Крім того, на підставі ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокуратурою було встановлено, що посадовими особами Воробіївської сільської ради незаконно передано із земель комунальної власності ділянку [PERSON] що порушує інтереси держави в частині реалізації права власності на землю народу. У зв»язку з наведеним виникло передбачене законом право прокурора на звернення до суду. Щодо обґрунтування вимог позову, то прокурором вказано наступне: Рішенням Воробіївської сільської ради №77 від 11.11.2011р. вирішено передати [PERSON] безоплатно у власність земельні ділянки площею 1,2000га. в тому числі площею 0,1200 га. для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 1,0800га. для ведення особистого селянського господарства в селі Пеньківці ( ділянка [NUMBER] - 0,0700га., ділянка [NUMBER] - 0,2000га., ділянка [NUMBER]- 0,1000га., ділянка [NUMBER] - 0,6000га., ділянка [NUMBER] - 0,900га.). Пунктом 2 рішення [PERSON] надано дозвіл на виготовлення державного акта на право власності на земельні ділянки загальною площею 1,2000 га, у тому числі 0,1200 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 1,0800 га для ведення особистого селянського господарства в селі Пеньківці Підволочиського району. Право користування та володіння земельними ділянками підтверджується даними земельно-облікових документів Воробіївської сільської ради, інформацією наданою Воробіївською сільською радою №274 від 21.08.2014 року. Однак, під час виготовлення технічної документації із землеустрою що підтверджує право власності на вказані земельні ділянки, у спеціалізованій організації - ПП «Горизонт» було виявлено, що на земельну ділянку [PERSON] за [NUMBER] уже виготовлена документація та внесено до Національної кадастрової системи під номером №6124680700040010031. Тобто, належну [PERSON] земельну ділянку рішенням сесії Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008 року жительці с. Пеньківці [PERSON] передано безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1608 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,1062 га, 0,0735 га, 0,09 га, 0,40 га. Надалі, [PERSON] 20.11.2009 року видано державний акт серії ЯИ №050864 на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га для ведення особистого селянського господарства у с.Пеньківці Підволочиського району. Зазначене вище рішення сесії Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008 року суперечить інтересам держави та суспільства, моральним засадам, адже фактично [PERSON] передано у власність земельну ділянку, яка перебувала у користуванні [PERSON] За вказаним фактом Підволочиським РВ УМВСУ в області 18.11.2013 року розпочато досудове розслідування щодо порушення земельних прав [PERSON] службовими особами Воробіївської сільської ради. В межах досудового розслідування встановлено, що первинний зміст протоколу двадцятої сесії п'ятого скликання Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №12 від 01.09.2008 року змінено шляхом внесення змін рукописним способом, а також рішення №202 від 01.09.2008 року є підробленим, так як до його первинного змісту внесено зміни шляхом дописування та виправлення: Пункт 1 підробленого рішення №202 від 01.09.2008 року викладено наступним чином: "передати безоплатно у власність земельні ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1608 га, для ведення особистого селянського господарства площею діл.[NUMBER] - 0,1062 га, діл.[NUMBER] - 0,0735 га, діл.[NUMBER] - 0,09 га, діл.[NUMBER] - 0,40 га. Земельні ділянки перебували у користуванні до 01.01.2002 року (межі визначені в натурі)". Таким чином, на підставі підробленого рішення №202 від 01.09.2008 року [PERSON] 20.11.2009 року видано державний акт серії ЯИ №050864 на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га для ведення особистого селянського господарства у с.Пеньківці Підволочиського району. Згодом [PERSON] відчужила вказану земельну ділянку [PERSON] на підставі договору дарування від 11.10.2011 року №931266, зареєстрованого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу за №1495. У зв'язку з тим, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування вчинено правочин щодо передачі земельної ділянки - видано державний акт на право власності на земельну ділянку, він відповідно до ст.ст.21,203,215 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, підлягає визнанню недійсним. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний повернути земельну ділянку за кадастровим номером 6124680700040010031, належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №050864, зареєстрованого 20.11.2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім того, при оформленні [PERSON] правовстановлюючих документів на землю, порушено право [PERSON] на оформлення права власності на землю. На підставі ст.ст.16,21, 203, 216, 215 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, ст.ст.45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор просить суд: Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008 року «Про передачу безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,83 га жительці с. Пеньківці громадянці [PERSON]», Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га для ведення особистого селянського господарства у с.Пеньківці Підволочиського району, виданого [PERSON] 20.11.2009 року серія ЯИ №050864, Скасувати державну реєстрацію державних актів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010965701580, №010969704380. Визнати недійсним договір дарування від 11.10.2011 року за №931266, Стягнути з відповідача судові витрати, які виникли у справі. В судовому засіданні прокурор прокуратури Підволочиського району Корчаківський Л.О. позов підтримав і дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Третя особа на стороні позивача [PERSON] позов підтримала і пояснила: вона завжди користувалася спірною ділянкою, яка межує із двох боків із господарством та городом гр.-ки [PERSON], з одного боку розташована дорога, а з іншого - ставок. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов підтримала і пояснила: під час приватизації її мамою земельних ділянок у ПП «Горизонт» довгий час не давали відповідних документів і лише згодом вони дізналися що одну ділянку уже приватизувала [PERSON] Рішення сільської ради було сфабриковане чиновником - тодішнім керівником управління земельних ресурсів [PERSON] Представник відповідача - Воробіївської сільської ради Бакалюк І.Г. позов визнав і пояснив: на час винесення спірного рішення він не працював головою сільської ради. На даний час йому відомо, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні гр..[PERSON] згідно записів у земельно-шнуровій книзі. Рішення сільської ради про надання [PERSON] ділянки у користування відсутнє. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнала і пояснила: позивачем не підтверджена належність спірної ділянки саме [PERSON], оскільки відсутні будь-які схеми усіх ділянок, якими користуються сторони. У розмірах ділянок наявні розбіжності та зазначення суміжних землекористувачів. Представник відповідача - Відділу Держземагентства у Підволочиському районі Дериш О.І. при розгляді позову поклалася на думку суду і пояснила: відділом Держземагентства погоджувалася технічна документація на підставі рішення сільської рди. На той час жлдних сумнівів у правильності документів не було. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив: жодним чином з його боку немає порушень прав держави чи інших осіб. Позивачем не обґрунтовані докази користування [PERSON] саме його земельною ділянкою, оскільки згідно технічної документації його ділянка межує із ділянкою [PERSON], а ділянка [PERSON] межує з обох боків із ділянкою [PERSON]. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Рішенням Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008р. вирішено передати гр..[PERSON] безоплатно у власність земельні ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1608га., для ведення особистого селянського господарства площею діл.[NUMBER]-0,1062 га., діл.[NUMBER]-0,0735га., діл.[NUMBER]-0,09га., діл.[NUMBER]-0,40га. Земельні ділянки перебували у користуванні до 01.01.2002р. (межі виділені в натурі) Дозволити проектній організації виготовити гр..[PERSON] державний акт на право власності на земельні ділянки. Статтями 116,118 ЗК Укрїни визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Так, згідно ст.118 ЗК України, яка діяла на 01.09.2008 рік - громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної ради за місцем знаходження ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Із оглянутих судом земельно-кадастрових книг випливає, що [PERSON] станом на 2001, 2004р.р. користувалася земельними ділянками розміром 0,83га., із них для ведення особистого підсобного господарства - розміром 0,66га. Крім того, архівною довідкою підтверджено, що рішенням Воробіївської сільської ради від 11.10.2000 року їй виділено у постійне користування 0,50га. ,тобто на день винесення спірного рішення відповідачка мала у користуванні земельні ділянки. Довідкою №1341 від 22.09.09р., виданою начальником управління Держкомзему у Підволочиському районі підтверджено те, що земельна ділянка станом на 17.09.2009р. загальною площею 0,0735га. знаходиться у користування [PERSON] Цей факт на даний час не скасований та не оспорений . 20.11.2009р., на підставі спірного рішення сільської ради, [PERSON] видано ряд державних актів, зокрема і Державний акт №050864 на право власності на земельну ділянку площею 0,0735га Згідно схеми кадастрового плану вказана земельна ділянка [PERSON] межує з обох боків із Воробіївською сільською радою, з інших - з гр..[PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні третя особа [PERSON] ствердила, що її ділянка з обох боків межує із гр..[PERSON]; Розмір спірної ділянки [PERSON] складає 0,0735га., а розмір ділянки [PERSON], згідно земельно-кадастрової книги складає 0,09 га. Таким чином, наявні розбіжності у твердженні третьої сторони щодо місця розташування та розміру спірної ділянки. Крім того: Рішенням Воробіївської сільської ради №77 від 11.11.2011р. вирішено передати [PERSON] безоплатно у власність земельні ділянки площею 1,2000га. в тому числі площею 0,1200 га. для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 1,0800га. для ведення особистого селянського господарства в селі Пеньківці (ділянка [NUMBER] - 0,0700га., ділянка [NUMBER] - 0,2000га., ділянка [NUMBER] - 0,1000га., ділянка [NUMBER] - 0,6000., ділянка [NUMBER] - 0,0900га.), землевпоряднику сільської ради внести зміни в земельно-облікову документацію. При цьому, у земельно-кадастровій книзі за №478 станом на 06.11.1994 року за [PERSON] рахувалися ділянки: 0,18 коло хати, 0.18- присадибна, 0,09 за садибою [PERSON], 0,09 для ведення особистого селянського господарства, тобто лише дщві ділянки; при цьому, як свідчить архівна довідка, рішення Воробіївської сільської ради за 1994 року до архіву не передавалися, а сільський голова повідомив що у сільській раді це рішення відсутнє. Крім того, по земельно-кадастровій книзі за №50 за 2010 рік за [PERSON] рахувалося всього землі 0,79; присадибна ділянка - 0,12, для ведення особистого селянського господарства - 0,07, з них земельних ділянок -2, біля присадибних ділянок - 0,07, у полі - 0,60. Вказані записи у цій книзі закреслені, і записано: всього землі 1,20; присадибна ділянка - 0,12, для ведення особистого селянського господарства - 1,08, з них земельних ділянок -5, біля присадибних ділянок - 0,12, у полі - 0,90га - при цьому зазначено що зміни внесені відповідно до рішення сільської ради від 11.11.11р., тоді як відомості стосувалися 2010 року. Із наведеного випливає, що п'ять земельних ділянок рахувалося за [PERSON] згідно рішення сільської ради від 2011 року, тоді як рішення щодо приватизації ділянок [PERSON] прийнято у 2008 році. Покази свідків [PERSON], [PERSON] підтверджують ту обставину що земельною ділянкою користувалася [PERSON] і вона межувала із ділянкою [PERSON], однак ділянка [PERSON], згідно технічної документації з одного боку також межує із ділянкою [PERSON], а з нішого - із ділянкою [PERSON]. Свідок [PERSON], котра із 2007року працювала у сільській раді землевпорядником, повідомила що проекту рішення вона не готувала. Запис відносно [PERSON] до земельно-кадастрової книги про розмір ділянки 0,83га. вона записала на підставі рішення сільської ради. Про обробіток спірної ділянки їй не відомо. Згідно із ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст.23 ЗК України 1990 року: державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними міськими районними Радами. Обома сторонами - [PERSON] та [PERSON], як установлено судом, не дотримані вищевказані вимоги закону, тобто жодна з них не підтвердила свого користування земельними ділянками після встановлення їх меж на місцевості, не виготовили державних актів. Висновками експертів № 1-67/14 від 29.01.2014р., №1-148/14 від 13.02.2014р. визначено наступне: у рішенні Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008р. у місці виконання запису « 0,83» мали місце зміни, тобто дописування, внаслідок чого зміст набув значення « 0,83»; у місці виконання запису « 0,16» мали місце зміни первинного запису, внаслідок чого зміст набув значення «,83». Даючи оцінку твердженням позивача про даний факт підробки, суд вважає що саме по собі виправлення у тексті протоколу не свідчить про надання [PERSON] саме тієї ділянки, якою користувалася [PERSON], тобто що цим самим порушене право [PERSON] Крім того, факт користування [PERSON] ділянок загальним розміром 0,83га. підтверджено записами у земельно-кадастровій книзі. Крім того, на даний час вердикту суду по кримінальному провадженню щодо службових осіб Воробіївської сільської ради не винесено. Згідно ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Проаналізувавши усі вищенаведені у сукупності, суд вважає, що неможливо винести однозначний висновок про те, що спірним рішенням Воробіїівської сільської ради порушене земельне законодавство чи порушені права гр.-ки [PERSON] Вимогами ст.60 ЦПК України визначено що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Аналізуючи досліджені обставини та підтвердження їх доказами, суд прийшов до висновку, що твердження прокурора та третьої сторони, заявлені у позовних вимогах - не знайшли свого підтвердження доказами. Крім того, при твердженні прокурора про незаконну приватизацію [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0735га., не доведена підстава для визнання незаконним рішення щодо приватизації усієї ділянки, що складається з декількох інших, загальним розміром 0,83га. На підставі наведеного у сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову про визнання незаконним рішення Воробіївської сільської ради №202 від 01.09.2008р. «Про передачу безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,83 жительці с.Пеньківці [PERSON]» слід відмовити за недоведеністю. Відповідно відмовити слід і в інших вимогах, оскільки такі слідують із вимоги про визнання незаконним рішення сільської ради. На підставі вимог ст.88 ЦПК України, оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору, то судові витрати у розмірі:- 243,60 грн. судового збору - покласти на державу. На підставі ст.ст.22, 23 ЗК України від 1990 р., ст.116 ЗК України,

Outcome: dismissed