Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який вподальшому було уточнено, до Товариства «АВТО ПРОСТО», яке вподальшому було замінено на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», в якому просить стягнути з відповідача кошти, сплачені по договору № 716142 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі у сумі 80728 гривень; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 гривень та судовий збір. В уточненому позові позивач зазначає, що між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір № 716142 від 01.08.2015 року, предметом якого було надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Позивач на виконання умов договору, регулярно (кожного місяця) сплачував всі обумовлені правочином періодичні платежі. 28.07.2016 позивач отримав лист від ТОВ «АВТО ПРОСТО» про надання йому права на отримання автомобіля. Однак, вже 15.08.2016 позивача листом було повідомлено про те, що через невиконання п.п.5.5 ст.5, п.п.8.2 ст. 8 умов Договору № 716142 його право на отримання автомобіля анульовано. Вподальшому 23.09.2016 позивач звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» із заявою про розірвання договору № 716142, у відповідь на яку отримав листа від 26.10.2016, яким ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило, що вказаний договір розірвано, однак періодичні платежі, внесені позивачем, будуть повернуті йому у строк, що не перевищує двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання договору. Позивач вважає, що договір було розірвано через порушення ТОВ «АВТО ПРОСТО» умов договору, а тому відмова в негайному поверненні грошових коштів незаконна. Окрім того, позивач послався на те, що дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яка виразилася в порушенні звичайного способу його життя, погіршенні працездатності та матеріального становища, а тому просив стягнути на його користь 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, пояснивши, що позивач умов договору не порушував, а відмова відповідача видати автомобіль була незаконною і спонукала позивача достроково розірвати договір. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в який просить розглядати справу без його участі. В своїх письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що відповідач був обізнаний з умовами договору, якими чітко передбачено порядок розрахунку суми, що підлягає поверненню у разі дострокового розірвання договору та строк її повернення, який не може перевищувати двох років з дня отримання відповідної заяви. Суд, заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.\~213\~та ст.\~215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 716142 від 01.08.2015 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі підтверджують, що станом на 26.10.2016 Договір №716142 від 01.08.2016 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», розірвано, що підтверджується матеріалами справи (а.с.33). Згідно із ст. 1 Договору ТОВ «Авто просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи. Відповідно до п. 19.2, п. 19.3 статті 19 Розділу II Договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів. Як вбачається із матеріалів справи, у вересні 2016 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про розірвання Договору та 26.10.2015 року на адресу позивача надіслано відповідь, в якій підтверджувалося, що Договір розірвано (а.с.32,33). Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1\~ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.\~ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1\~ст. 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно ч.1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 12.1.3 ст. 12 Договору: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.2 не може перевищувати двох років з дня отримання «Авто просто» заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням банківських реквізитів, згідно яких повинні буди перераховані грошові кошти. Такий строк погоджений сторонами і зумовлений тим, що кошти, які підлягають поверненню учаснику, з яким розірвано договір, будуть повертатися із Фонду групи (ст. 4 Договору), який наповнюється поступово із внесків, які здійснюють учасники групи. За правилами положень Договору, а саме п.12.1.2 та п.12.1.3 ст. 12 у разі дострокового розірвання договору на підставі заяви учасника, останньому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання. Враховуючи наданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» суми грошових коштів в розмірі 80728 гривень не підлягають задоволенню, оскільки позивачем позовну вимогу заявлено 10.01.2017, тобто до спливу дворічного строку з дня отримання відповідачем заяви про дострокове розірвання Договору. Причому позивачем ані в своєму позові, ані в судовому засіданні на ставилося питання про визнання зазначеного договору або його окремих положень недійними, як не ставилося питання відносно законності і відповідності умовам договору анулювання відповідачем права на отримання автомобіля. Що стосується вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила що є дружиною позивача, підтвердила факт укладенні ним угоди про купівлю автомобіля в групах по системі АвтоТак, та той факт, що чоловік виплачував більшу суму ніж потрібно, таким чином сплачуючи внески із випередженням. Згодом надійшов лист про право позивача отримати автомобіль, однак вподальшому дане право було анульовано, що стало ударом для її чоловіка [PERSON], через що він нервує не спить ночами. Окрім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є батьком його дружини, проживають вони в одній квартирі. Свідку відомо, що [PERSON] уклав договір, згідно якого сплачував внески для купівлі автомобіля, а згодом надійшов лист про тримання автомобіля. Однак, право на тримання автомобіля було анульоване, через що [PERSON] дійсно нервував, не спав ночами. Оцінюючи покази даних свідків, суд ставиться до них критично, оскільки обидва свідка є родичами позивача та їх покази зводилися до оцінки його моральних страждань саме через анулювання права на отримання автомобіля, в той час як позивачем не заявлено позовних вимог про визнання незаконним анулювання відповідачем права на отримання автомобіля. Враховуючи, що позивачем в судовому засіданні не доведено факту протиправних дій відповідача, які б могли призвести до заподіяння йому моральної шкоди, не наведено належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст.58,59 спричинення йому моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed