Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

05.04. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09 за позовом [PERSON] до Пустомитівської РДА Львівської області, Пустомитівської районної ради, ФГ «Баран», Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішення Пустомитівської районної ради № 73 від 10.06. 1999 року, № 281 від 18.10. 2005 року, рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 91 від 23.12. 2003 року, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17.03. 2006 року. Як на підстави для задоволення вказаної заяви [PERSON] покликається на наступні обставини: згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №6/475 від 08 грудня 2015 року встановлено, що рукописний текст на заяві від 20 травня 1999 року виконаний не [PERSON], а іншою особою; рукописний текст та підпис від імені [PERSON] в заяві від 20 травня 1999 року виконані різними особами; підпис від імені [PERSON] в заяві від 20 травня 1999 року виконаний [PERSON]; ознак, які б вказували про виконання рукописного тексту в заяві від 20 травня 1999 року під впливом збиваючих факторів (природних, штучних) не виявлено. Таким чином, досудовим слідством встановлено факт підроблення рукописного тексту в заяві від 20 травня 1999 року від імені [PERSON], що відповідає показам, що були наданні [PERSON] зазначена обставина, не досліджувалася при ухвалені судом вказаного рішення та є нововиявленою На підставі наведеного [PERSON] просить суд задоволити її заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Представника позивача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду за нововиявленим обставинами підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у такій заяві, також останній підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задоволити. Представника відповідача Пустомитівської РДА Львівської області - Корилкевич П.В. у судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним у письмовому запереченні, з якого вбачається що [PERSON] підписуючи чистий аркуш паперу завідомо припускала чи могла припустити, що її підпис буде використаний не в її інтересах. Представника відповідача Пустомитівської районної ради - Фрис В.Я. заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09 заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09 за позовом [PERSON] до Пустомитівської РДА Львівської області, Пустомитівської районної ради, ФГ «Баран», Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про скасування рішення Пустомитівської районної ради № 73 від 10.06. 1999 року, № 281 від 18.10. 2005 року, рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 91 від 23.12. 2003 року, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17.03. 2006 року (а.с. 68-70), позивачеві у задоволенні позову відмовлено. Згідно ч.ч. 1- 3 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Із рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09 видно, що таке складається із вступної та резолютивної частин. Мотиви ухвалення такого рішення судом не викладені, які докази досліджувалися судом при розгляді справи не відомо. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09, набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25.10. 2012 року (а.с.146 - 148), залишеним без змін ухвалою ВССУ від 15.05. 2013 року. Із змісту ухвали Апеляційного суду Львівської області від 25.10. 2012 року (а.с.146 - 148) та ухвали ВССУ від 15.05. 2013 року слідує, що суди апеляційної та касаційної інстанції залишаючи без змін рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09, виходили із того, що спірна земельна ділянка вибула із власності позивача [PERSON] законно на підставі складеної останньою письмової заяви. У п.п. 3, 8, 9 Постанови № 4 від 30.03. 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» з метою правильного й однакового застосування ЦПК України при перегляді судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив наступне: нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили. У випадках коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчено постановленням вироку (у зв'язку із закінченням строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв'язку зі смертю) на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати постанову органів дізнання та досудового слідства, а також постанову суду про закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у статті 7-1 Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятих за результатами проведеного в порядку кримінального судочинства розслідування за умови визнання їх істотною для справи обставиною відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК. Із постанови від 09.02. 2016 року про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України, внесене д ЄРДР за № 12015140270000733 від 24.05. 2015 року слідує, що [PERSON] повідомила, що у 1999 році вона виконала свій підпис на пустому аркуші, на якому був відсутній текст та який вона у подальшому передала сільському голові с.Сокільники. В подальшому невідома особа на вказаному аркуші з підписом [PERSON] написала рукописний текст про вилучення земельної ділянки. Враховуючи, що зміст зазначеної заяви не відповідає її волі та є не правдивим вважає таку заяву підробленою. Досудовим слідством встановлено факт підроблення рукописного тексту в заяві від 20 травня 1999 року від імені [PERSON], що відповідає показам, що були наданні [PERSON] Судом встановлено та зазначено вище, що заява виконана 1999 року від імені [PERSON] та підписана останньою досліджувала судами при розгляді справи та лягла в основу судового рішення, що переглядається. Враховуючи встановлений факт підробки такої заяви, суд прийшов до висновку, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03. 2008 року у цивільній справі № 2 - 142/09 підлягає скасуванню. Вирішуючи по суті спір, що виник між сторонами судом встановлено такі обставини: рішенням Пустомитівської районної Ради №73 від 10.06.1999 року «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення селянських (фермерських) господарств гр. Лешко та гр. [PERSON]М.» (а.с. 6), крім іншого, вирішено припинити право користування земельною ділянкою площею 2,9 га орних земель, наданих [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства та передати її до складу земель запасу Сокільницької сільської ради. Підставою прийняття оскаржуваного рішення, крім іншого, стала заява [PERSON] Сторонами визнається та згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребує та обставина, що заявою на підставі якої Пустомитівською районною радою прийнято рішення №73 від 10.06.1999 року є заява виконана від імені [PERSON] датована 20.05. 1999 р. (а.с 32). В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 27 ЗК України 1990 року (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 29 ЗК України 1990 року (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. Із аналізу зазначених вище норм закону слідує висновок, що необхідною та обов'язковою умовою для застосування п. 1 ч. 1 ст. 27 ЗК України 1990 року (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) є воля власника чи користувача земельної ділянки. Судом зазначено вище, що [PERSON] заяви про вилучення у неї земельної ділянки не складала, що свідчить про те, що земельна ділянка площею 2,9 га вибула із володіння позивача проти її волі. Відсутність волі позивача на вилучення в неї спірної земельної ділянки, крім іншого, підтверджується заявами [PERSON] (а.с. 34, 35, 39). Враховуючи, що оскаржуване рішення Пустомитівської районної Ради №73 від 10.06.1999 року, в частині припинення права користування земельною ділянкою площею 2,9 га орних земель, наданих [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства та передачі її до складу земель запасу Сокільницької сільської ради приймалося відповідачем з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 29 ЗК України 1990 року (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суд прийшов до висновку, що таке підлягає скасуванню, як незаконне. Рішенням Пустомитівської районної Ради №281 від 18.10.2005 року «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фермерському господарству «Баран» для ведення фермерського господарства на території Сокільницької сільської ради» (а.с. 16) вирішено погодити ФГ „Баран" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,7182 га. для ведення фермерського господарства на території Сокільницької сільської ради в оренду терміном на 20 років. Рішенням Сокільницької сільської ради №91 від 23.12.2003 року (а.с. 20), крім іншого, вирішено передати земельну ділянки площею 6,31 га в оренду терміном на три роки фермерському господарству «Баран». Із повідомлення Пустомитівської РДА Львівської області № 438 від 13.12. 2005 року (а.с. 44) вбачається, що до складу земель, що передаються в оренду ФГ «Баран» входить і земельна ділянка, право користування якою було припинено за згодою [PERSON] у відповідності до рішення районної ради від 10.06. 1999 року № 73. За змістом ч. 2 ст. 13 ЦК України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваних рішень) при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно з Конституцією України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 3, 8, 19). Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" (розділ ІІ). Тому, акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні"). Враховуючи той факт, що оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування порушують права позивача такі рішення є незаконними, а тому підлягають скасування, в частині, що порушують право особи, в силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Щодо формулювання вимог позивача про визнання оскаржуваних рішень органів місцевого самоврядування недійсним, суд зазначає таке: відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади. Некоректним є застосування терміна «недійсність» до правових актів. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту порушеного права встановлені ст. 16 ЦК України. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні дії чи бездіяльність, а у випадку виконання рішення суду не виникала б необхідність повторного звернення до суду. Враховуючи вказане, суд вважає, що повним та вичерпним способом захисту права позивача буде скасування оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування в частині, що порушує права позивача. Договір оренди земельної ділянки від 17.03. 2006 року, укладений між Пустомитівською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством «Баран» (а.с. 22 -26) підлягає визнанню недійсним в частині передачі в оренду СФГ „Баран" земельної ділянки площею 2,9 га, що була вилучена згідно рішення Пустомитівської районної Ради №73 від 10.06.1999 року, виходячи з такого: пунктом 1 ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є право чин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний право чин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним. (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про оренду землі» (в редакція, що діяла на час укладення оспорюваного правочину) орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,9 га, що була вилучена у позивача згідно рішення Пустомитівської районної Ради №73 від 10.06.1999 року незаконно перебувала у володінні Пустомитівської РДА Львівської області, тому остання не мала права розпоряджатися такою. Позовна вимога про зобов'язання Фермерське господарство «Баран» звільнити земельну ділянку площею 2,9 га, що була вилучена згідно рішення Пустомитівської районної Ради №73 від 10.06.1999 року та не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні зазначеною земельною задоволенню не підлягає, оскільки позивачем всупереч вимог ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України того, вказана земельна ділянка на теперішні час зайнята майном ФГ «Баран» та позивачеві чиняться перешкоди у користуванні такою земельною ділянкою. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved