Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості звертаючись з позовом до суду просило стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 5258 грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.. Мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2020 року до Дніпровського районної філії Київського міського центру зайнятості звернувся [PERSON] з заявою про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати по безробіттю. Відповідач для отримання статусу безробітного зазначив інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підприємцем, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не є членом особистого селянського господарства фермером або членом фермерського господарства. Також, відповідач повідомив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Наказом від 16.10.2020 року №НТ 201016 відповідно до ст. 43 Закону 5067 VI відповідачу призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі пп. 2,4 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону 1533-ІІІ, застрахованим особам без урахування страхового стажу з 16.10.2020 року по 10.10.2021 рік. При опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виявлено, порушення умов перебування гр. [PERSON] на обліку як безробітного в Дніпровській районній філії КМЦЗ, а саме: перебування у цивільно - правових відносинах з ТОВ «Інтер Профі». 18.03.2021 року позивачем складено Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення за №863. Згідно висновків Акту встановлено, що між ТОВ «Інтер Профі» та [PERSON] були встановлені цивільно - правові відносини, шляхом укладення Договору про надання послуг від 22.01.2020 року №86-В. Дія Договору з 22.01.2020 року по 31.12.2020 року. Згідно Акту прийому - передачі наданих послуг від 25.01.2020 року №1 до договору від 22.01.2020 року №86-Б [PERSON] нарахована винагорода. Таким чином, позивач вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, з 22.01.2020 року відповідач належав до зайнятого населення, про що не повідомив Дніпровську районну філію КМЦЗ у період перебування на обліку як безробітний. За таких обставин, відповідач, відповідно до вимог діючого законодавства України, не повідомила про відносини цивільно - правового характеру, тому не мав права отримувати статус безробітного та отримувати допомогу по безробіттю, за наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5258 грн. 07 коп. Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 29.07.2020 року у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін - відмовлено. 27.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що дійсно, 22 січня 2020 року між відповідачем та ТОВ «Інтер - профі» було укладено Договір про надання послуг №86-В, строк дії договору з моменту підписання і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно Акту приймання - передачі наданих послуг від 25.01.2020 року №1, між позивачем та ТОВ «Інтер профі» договір про надання послуг був розірваний шляхом домовленістю сторін, у зв`язку з тим, що сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Судом встановлено, що 16.10.2020 року відповідач [PERSON] звертався до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій просив до вирішення питання його працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». (а.с. 7) Того ж дня, 16 жовтня 2020 року [PERSON] звертався до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві з заявою про призначення (поновлення) виплат допомоги по безробіттю. (а. с. 8) Як вбачається з Витягу з наказів про прийняття рішення по особі: [PERSON] ПК №026620101600009, наказом від 16 жовтня 2020 року №НТ201016 [PERSON] надано статус безробітного з 16.10.2020 року, та відповідно до наказу від 16 жовтня 2020 року №НТ201016 [PERSON] призначено допомогу по безробіттю з 16.10.2020 року по 10.10.2021 рік, та розпочато виплату допомоги по безробіттю, наказом від 25.03.2021 року №НТ210325 припинено виплато допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення», п. 1,2,3 ст. 30 Порядку від 19 вересня 2018 року №792 у зв`язку з встановленням факту подання особи недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до пп. 8 п. 1. Ст. 45 ЗУпЗН, пп. 8 п. 1 ст. 31 ЗУпЗДССВБ, та пп.2 п. 1. Частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 24.03.2021 року та прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядкуц відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ. (а. с. 11-12) Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. З метою забезпечення цільового використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття було здійснено розслідування обґрунтованості виплати Відповідачу допомоги по безробіттю провідним інспектором відділу страхових випадків КМЦЗ Левченко Н. В. проведено звірку достовірності періоду перебування у цивільно - правових відносинах [PERSON] з ТОВ «Інтер Профі», за результатами якої 18.03.2021 року складено Акт №863 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що [PERSON] уклав цивільно - правовий договір з ТОВ «Інтер Профі» під час перебування в Дніпровській районній філії в статусі безробітного. Встановлено, що між ТОВ «Інтер Профі» та [PERSON] були встановлені цивільно - правові відносини, шляхом укладення договору про надання послуг від 22 січня 2020 року №86-В. Дія договору з 22 січня по 31 грудня 2020 року. Згідно з Актом прийому - передачі наданих послуг від 25.01.2020 року №1 [PERSON] було здійснено нарахування за січень 2020 року. (а. с. 13-14) Згідно з ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного. Згідно довідки - розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття від 01.04.2021 року №221 [PERSON] , що був зареєстрований як безробітна з 16.10.2020 року по 01.03.2021 рік отримав грошову допомогу у розмірі 5258,07 грн. (а. с. 24) Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. 02.04.2021 року [PERSON] було надіслано лист - повідомлення (вих.. №266.5-1010/21) про необхідність повернення незаконну отриману допомогу в розмірі 5258,07 грн. протягом 15 робочих днів від дня отримання листа, проте вимога була залишена без належного реагування. Статтями 76-81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Здійснивши оцінку наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне. 22 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Інтер Профі» було укладено Договір №86-в про надання послуг, гідно предмету вказаного Договору, Учасник за власним бажанням бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах передбачених цим Договором надати Компанії послуги щодо особистої участі часника у зйомках телевізійної програми під робочою назвою під час підписання цього Договору «Вещдок», виконуючи роль учасника телепрограми на умовах, визначених у цьому договору, а Компанія зобов`язується оплатити послуги Учасника в порядку та на умовах, передбачених в Договорі. (а. с. 16-22) Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, загальні строки надання Послуг за Договором від дати його підписання до моменту завершення останнього періоду виробництва Телепрограми, що вимагає участі Учасника або до моменту звільнення Учасника від виконання Договору починаючи з 22 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року. (п. 1.2 Договору) Згідно п. 5.1 Договору, сторони погодили, що винагорода учасника за участь складає 1241,24 грн. за одну зміну. Згідно п. 8.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань по ньому. Згідно матеріалів справи, 25 січня 2020 року між відповідачем та ТОВ «Інтер Профі» було складено акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання послуг №86-в від 22 січня 2020 року, відповідно до якого, громадяни [PERSON] у відповідності до умов договору в період з 22-23, 25 січня 2020 року надав компанії послуги з участі у створенні телевізійної програми під назвою «Вещдок». Винагорода учасника за участь у створенні телепрограми становить 1242,24 грн. за зміну, а всього за три зміни 3726,72 грн. (а. с. 23). Згідно з Листа ТОВ «Інтер Профі» від 02 березня 2021 року за вих. №11, ТОВ «Інтер Профі» повідомило Київський міський центр зайнятості про те, що [PERSON] не перебував в трудових відносинах з підприємством. Між ТОВ та [PERSON] були встановлені цивільно - правові відносини, шляхом укладення договрів про надання послуг на строк з 22.01.2020 року по 31.12.2020 року. Звертає увагу, що договірні віносини встановлювались не на постійній основі, послуги надавились не регулярно. Сторони свої зобов`язання за цими договорами виконали. Починаючи з 01.01.2021 року і по час надання відповіді ні трудових ні цивільно - правових відносин між [PERSON] та ТОВ «Інтер Профі» не існувало. (а. с. 15) Також, згідно довідки, виданої директором ТОВ «Інтер Профі» від 21.05.2021 року за №21, [PERSON] надавав послуги ТОВ «Інтер Профі» при створенні програми власного виробництва під робочою назвою « Вещдок » відповідно до укладеного цивільно - правового договору №86-В від 22.01.2020 року, який діяв з 22.01.2020 року по 31.12.2021 року. Звертає увагу, що договірні відносини встановлювались не на постійній основі, послуги надавались не регулярно, а саме - відповідно до Акту №1 до Договору №86-в послуги надавались у період з 22.01.2020 року по 23.01.2020 року та 25.01.2020 року. Сторони за цим Договором свої зобов`язання виконали. За загальним правилом, у відповідності до ст. 590 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначалось раніше, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. (ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення») З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Київський міський центр зайнятості безпідставно звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що відповідач з моменту звернення з заявою про надання статусу безробітнього виконував оплачену роботу відповідно до Договору №86-в про надання послуг від 22.01.2020 року, в той же час, зобов`язання між сторонами за вказаним Договором припинились внаслідок належного його виконання шляхом укладення Акту прийому - передачі наданих послуг №1 від 25.01.2020 року. Будь - яких інших доказів, які б підтверджували статусу особи відповідача, якого можна віднести до зайнятого населення у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» до матеріалів справи позивачем не додано. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підтвердженого факту виконання відповідачем оплачуваної роботи під час реєстрації в якості безробітної та відсутності її зайнятості у цей період в розумінні положень Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і отримання доходу у зв`язку з такою зайнятістю. Відповідно до ст.. 2 Цивільного - процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed