Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Будинкоуправління № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва звернулося до суду з позовом (який уточнювало) до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та теплопостачання. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є мешканцем гуртожитку [ADDRESS], який знаходиться на балансі та обслуговуванні позивача та по якому позивач надає комунальні послуги. Протягом останніх років, відповідач систематично не оплачує надані позивачем комунальні послуги, внаслідок чого заборгованість відповідача станом на 01. 11. 2013 складає 10816, 27грн., що складається з заборгованості за комунальні послуги у розмірі 5815, 23 грн. та за теплопостачання у розмірі 5001, 04 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити наявну у нього заборгованість за надані комунальні послуги. Вказані підстави стали підставою для звернення до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечували, вважаючи його безпідставним, посилаючись на відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Вважає, що його дії є правомірними. У задоволенні позову просив суд відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідач є мешканцем гуртожитку [ADDRESS]. Вказаний будинок є багатоквартирним, багатоповерховим. За твердженнями представника позивача відповідач [PERSON] систематично не оплачує надані позивачем комунальні послуги, внаслідок чого заборгованість відповідача станом на 01. 11. 2013 складає 10816, 27грн., що складається з заборгованості за комунальні послуги (послуги з утримання будинку та прибудинкової території, зокрема) у розмірі 5815, 23 грн. та за теплопостачання у розмірі 5001, 04 грн. Відповідач не згоден з нарахованою заборгованістю, вважає її безпідставною, а розмір - необґрунтованим. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу УРСР до житлового фонду відносяться жилі будинки, що в свою чергу включає в себе увесь житловий комплекс з усіма його складовими елементами. Зазначений вище багатоквартний будинок обслуговується позивачем Будинкоуправлінням № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва. Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права і обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно із п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10. 1992 № 572, із змінами від 24.01.2006 року, від 14.01.2009 року власники та наймачі (орендар) квартири багатоквартирних будинків зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 68 Житлового кодексу України квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до статті 32 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Відповідно до зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одним із видів житлово-комунальних послуг є послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. В пункті 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 76 від 17. 05. 2005, зазначено, що утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10. 08. 2004 № 150 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд". Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться: послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку за нормами, затвердженими у встановленому порядку (ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності та рівня облаштування та благоустрою. Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01. 06. 2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Перелік). Також відповідно до п. п. 2, 3 вказаного вище порядку тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Відповідно до п. п. 5, 6 зазначеного порядку калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи. Під час розрахунку нормативних витрат враховуються: середньомісячні витрати з оплати праці (далі - заробітна плата) та середньомісячні матеріальні витрати на рік окремо за статтями експлуатаційних витрат; плановані трудовитрати, що не можуть перевищувати розмір, передбачений нормами часу та нормами обслуговування для робітників і виробничого персоналу, що встановлюються Мінрегіоном. Також вказаним порядком визначено формули для визначення витрат на кожен з видів послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до Переліку. Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01. 06. 2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», зокрема в п. 70, передбачено, що формування тарифів на послуги з централізованого постачання гарячої води підприємствами, що надають зазначені послуги (далі - підприємства), здійснюється на підставі річних планів надання послуг з централізованого постачання гарячої води, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді. Тариф на послуги з централізованого постачання гарячої води розраховується виходячи із затвердженої для відповідної категорії споживачів вартості теплової енергії та холодної води, що використовуються для надання послуг з централізованого постачання гарячої води, з урахуванням втрат теплової енергії та води в мережах централізованого постачання гарячої води, визначених в установленому законодавством порядку відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших документів з нормування витрат та втрат ресурсів, якими передбачені основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва. Вказаним Порядком визначено формули для визначення витрат на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води. Вищенаведене вказує на те, що позивачем повинні бути обґрунтовані тарифи на послуги, що надаються, а відповідно і розмір заборгованості за їх несплату. Представником позивача не надано суду документального підтвердження, на підставі чого позивачем було розраховано та затверджено тарифи на послуги, та їх обґрунтовані розміри, розраховано розмір загальної заборгованості, не вказано конкретні періоди, за які виникла заборгованість. А надані представником позивача розрахунки не дають можливості визначити за який період виникла заборгованість відповідача та за якими тарифами. Саме по собі нарахування заборгованості не є безумовною підставою вважати, що її розмір є безспірним. Відповідач, заперечуючи проти дійсного розміру заборгованості за надані послуги, вказує на її необґрунтованість та безпідставність її існування взагалі. Позивач іншого належними та допустимими доказами не довів, хоча за ст.60 ЦПК України це є його обов'язком. Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позову, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed