Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та 06 червня 2018 року підписала заяву, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 15 000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 19 січня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 24 700,03 грн., яка складається з: 22 823,03 грн. - заборгованість за кредитом; 1 877 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 09 лютого 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 06 червня 2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що позичальник згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася та погодилася з договором до його підписання та згодна отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом самосійного роздрукування із офіційного сайту банку. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , Довідку про видані кредитні картки; копію Анкети-заяви позичальника; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитну картку. Вказана обставина визнається сторонами та у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, допустила прострочення повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 19 січня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 24 700,03 грн., яка складається з: 22 823,03 грн. - заборгованість за кредитом; 1 877 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком та випискою за особовим рахунком. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Крім того, факт наявності заборгованості та її розмір визнано відповідачем, а тому вказані обставини у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також суд враховує положення ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ввідповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved