Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Олешківської райдержадміністрації Херсонської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області, Херсонська облдержадміністрація, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку. До початку розгляду справи по суті позивачем змінено предмет та підстави позову. В судовому засіданні представниками позивача позов підтримано. В якості обгрунтування позовних вимог пояснено, що вийшовши за межі наданих їй повноважень, 30 грудня 2009р. Цюрупинська райдержадміністрація прийняла розпорядження №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», на підставі якого фізичним особам (відповідачам по справі) були видані спірні державні акти на право власності на земельну ділянку. Вказане розпорядження постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 р. по справі №821/1708/15 визнано протиправним та скасовано. В березні 2017р. відповідач по даній справі - [PERSON] подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої та апеляційної інстанцій по справі №821/1708/15 та закрити провадження по вказаній справі, посилаючись на те, що питання законності та обґрунтованості розпорядження Цюрупинської райдержадміністрації від 30 грудня 2009р. №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» повинно вирішуватись в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017р. відкрито касаційне провадження та зупинено виконання постанови Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2016 р. до розгляду касаційної скарги. За таких обставин ТОВ «Південноукраїнський пісок» звертається до суду з вимогами про недійсність розпорядження Цюрупинської райдержадміністрації від 30 грудня 2009р . №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» для розгляду їх в порядку цивільного судочинства та відповідно актів, виданих на підставі даного розпорядження. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Надано письмове заперечення. Від представника Херсонської облдержадміністрації надано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від представника Олешківської РДА надано заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлені шляхом надсилання судових повісток, а також шляхом публікації оголошення в газеті "Урядовий кур'єр"(№41(5910) від 02.03.2017 року) Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2009р. Цюрупинська райдержадміністрація прийняла розпорядження №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», на підставі якого фізичним особам (відповідачам по справі) були видані спірні державні акти на право власності на земельну ділянку. Вказане розпорядження постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 р. по справі №821/1708/15 визнано протиправним та скасовано. В березні 2017р. відповідач по даній справі - [PERSON] подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої та апеляційної інстанцій по справі №821/1708/15 та закрити провадження по вказаній справі, посилаючись на те, що питання законності та обґрунтованості розпорядження Цюрупинської райдержадміністрації від 30 грудня 2009р. №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» повинно вирішуватись в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017р. відкрито касаційне провадження та зупинено виконання постанови Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2016 р. до розгляду касаційної скарги. ТОВ «Південноукраїнський пісок» звертається до суду з вимогами про недійсність розпорядження Цюрупинської райдержадміністрації від 30 грудня 2009р . №880 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» для розгляду їх в порядку цивільного судочинства та відповідно актів, виданих на підставі даного розпорядження. Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Земельний Кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обовязків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в звязку з прийняттям субєктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права. За таких обставин рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень. Судом встановлено, що ТОВ «Південноукраїнський пісок» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з двома позовними вимогами: визнання недійсними розпорядження голови Цюрупинської райдержадміністрації та визнання недійсними з моменту видання шістнадцяти державних актів на право власності на земельні ділянки, належні відповідачам. Єдиною підставою, яка обґрунтовує позовні вимоги позивача є посилання на ч.3 ст.61 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання позовної заяви) та на преюдиційне (за думкою позивача) судове рішення, а саме постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року, якою визнано протиправним та скасовано зазначене вище розпорядження голови РДА. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання позовної заяви) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 року, виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року зупинено до розгляду касаційної скарги у справі за позовом ТОВ «Південноукраїнський пісок» про визнання протиправним та скасування розпорядження голови РДА, отже судове рішення не набуло законної сили. Будь-яких інших доказів, які б вказували на недійсність розпорядження голови Цюрупинської РДА та державних актів про право власності на землю при розгляді даної справи позивачем не надано, що в силу ст.13 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні позову у звязку з недоведеністю позовних вимог. За цих обставин вимоги позивача є необгрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed