Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09.12.2008 року розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу сторонами залишилися проживати з матір`ю. Однак, позивач зазначає, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини з липня 2007 року. Тому він не є біологічним батьком [PERSON] , а вказаний в актовому записі як батько лише тому, що перебував на час народження дитини у шлюбі з її матір`ю. Тому позивач просить виключити відомості про нього як батька з актового запису № 14 від 05.07.2007 року про народження [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач повторно не з`явився та не подав заяву про розгляд справи в його відсутності. В одному із судових засідань, які проводилися раніше, позивач підтримав свої вимоги із зазначених підстав та надав відповідні пояснення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Дикун І.В. 02.11.2020 року подав заяву про розгляд справи в його та відповідача відсутності, в задоволенні позову просить відмовити. У відзиві на позовну заяву зазначений представник відповідача вказав, що позову не визнає, вважає його необґрунтованим та поданим лише з метою уникнення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, а також звернув увагу суду на наявність у позивача заборгованості щодо сплати аліментів на утримання вказаних дітей. У відповіді на відзив позивач зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів не має жодного відношення до предмету даного спору, а із вказаною дитиною він ніколи не бачився, оскільки завжди вважав, що не є її біологічним батьком. Тому позивач просить позов задовольнити. Представник третьої особи Верещук Л.Д. в судове засідання не з`явилася, 07.08.2019 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 16). В зв`язку з неявкою в судове засідання 02.11.2020 року сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 цієї постанови визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2008 року шлюб між сторонами розірвано, вказаних дітей сторін залишено проживати з їхньою матір`ю (а.с. 8). Згідно з рішенням цього ж суду від 13.10.2008 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання вказаних неповнолітніх дітей у розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення цими дітьми повноліття (а.с. 37). Згідно з даними довідки-розрахунку № 64111, виданої від 19.08.2019 року начальником Івано-Франківського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заборгованість [PERSON] по виконанню виконавчого листа № 2-1774/2008, виданого Коломийським міськрайонним судом 05.08.2011 року, станом на 01.08.2019 року становить 2 026 грн. (а.с. 38-41). Відповідно до висновку експерта № СЕ/109/12/2-265МГ/20 від 31.07.2020 року, складеного за результатом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,99999 % (а.с. 125-140). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з положеннями правового висновку, який міститься в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у справі № 201/6094/18 (провадження № 61-5044ск20) від 17 червня 2020 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Європейський суд з прав людини аналогічне зауважив у рішенні, ухваленому в справі № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації" (§ 34) від 07 травня 2009 року. Таким чином, посилання позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевказаного висновку експертизи суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову з цих підстав. На підставі ст.ст. 122,126,136 СК України, та

Outcome: dismissed