Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

04.10.2019 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання нею позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18.04.2015 вона уклала шлюб з відповідачем і у шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач відмовляється брати участь в утриманні дитини. Їй важко одній утримувати дитину, оскільки ніде не працює, а тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Згідно позовних вимог, зокрема просить справу розглядати без її участі. Згідна на ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 28.09.2020 постановлено ухвалу суду за згодою позивачки про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням позовних вимог, згідно яких зокрема позивач просить розглядати справу без її участі, та не подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 18.04.2015, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11). В шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11 зворот). Довідкою виконавчого комітету Мохнатської сільської ради Турківського району Львівської області від 03.10.2019 №930 доводиться, що дочка сторін проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх малолітню дитину, а тому просить вирішити спір, який виник з цього приводу, в судовому порядку. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Матеріалами справи встановлено, що малолітня дитина сторін у справі проживає разом із матір`ю [PERSON] (а.с.12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 03.10.2019 №929 умови проживання позивача [PERSON] погані (а.с.13). Відтак, позивач підставно звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як той з батьків, з ким проживає дитина. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує вік та стан здоров`я дитини, у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням усіх досліджених обставин справи, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу є підставним та підлягає до задоволення. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача, яка згідно п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. У матеріалах справи є квитанція адвоката Сенюга І.М. від 04.10.2019 про одержання від [PERSON] 500 грн. за позовну заяву. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу належним чином не підтверджені, оскільки позивачем надано лише квитанцію від 04.10.2019 про отримання від позивача коштів за підготовку цивільного позову, однак не долучено договору про надання правничої допомоги, детального опису виконаних робіт. Відтак, позивачем не підтверджено понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 500 грн., а отже такі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved