Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради в інтересах малолітніх [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що у відділі у справах дітей Шевченківської районної адміністрації перебувають на обліку малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір'ю батьківських обов'язків щодо їх виховання та утримання. Розпорядженнями Яворівської районної державної адміністрації №433 від 16.08.2012, Шевченківської районної адміністрації N0365 від 22.07.2017 та N9548 від 14.09.2016, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] влаштовані у «Родинний дім «Покрова», де й перебувають на даний час. [PERSON], мама дітей, за час перебування дітей у закладі відвідувала їх близько разу на один-два місяці та відповідно не забезпечила дітям належного рівня виховання та навчання, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток впродовж тривалого терміну, матеріально їх не забезпечує. Окрім цього, [PERSON] рішеннями Шевченківського районного суду м. Лозова вже позбавлена батьківських прав відносно інших дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При розгляді даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, [PERSON] не з'явилась, вмотивованих пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов'язків не надала. Відповідно 18.07.2017р. органом опіки та піклування - Шевченківською районною адміністрацією прийнято висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно синів. Враховуючи вищенаведене і зібрані докази, оскільки мати не проявила бажання щодо виховання своїх дітей в сімейному оточенні та належного виконання батьківських обов'язків на протязі тривалого часу, органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації 18.07.2017р. прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] В судовому засіданні 19.03.2018р. представник позивача Брикса Р.З. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені рекомендованим листом за місцем проживання. Суд вважає, що відповідно до ст.ст.223,280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, може бути проведено заочний розгляд справи та постановлено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до вимог ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 ч.1 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов'язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], - відповідачка по справі. Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно розпоряджень Яворівської районної державної адміністрації №433 від 16.08.2012р., Шевченківської районної адміністрації N0365 від 22.07.2017р. та N9548 від 14.09.2016р. влаштовані у «Родинний дім «Покрова», де й перебувають на даний час. Мати дітей [PERSON] не забезпечила дітям належного рівня розвитку, виховання та навчання, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток впродовж тривалого часу, матеріально їх не забезпечує. За період перебування дітей у закладі відвідувала їх близько разу на один-два місяці. Даний факт стверджується, зокрема, листом-відповіддю Родинного дому «Покрова» №01-10-вих/39 від 20.06.2017 року. Крім того, суд приймає до уваги, що [PERSON] рішеннями Шевченківського районного суду м. Лозова вже позбавлена батьківських прав відносно інших дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до Висновку №36-3776 від 18.07.2017р. орган опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При розгляді даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, [PERSON] не з'явилась, вмотивованих пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов'язків не надала. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. в судовому засіданні підтримав вказаний вище висновок органу опіки та піклування. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 р. - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Сама поведінка відповідачки, котра не з'явилися в судове засідання по вказаній справі, не з'явилася і на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка розглядала питання доцільності позбавлення її батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дітей, можливе позбавлення її батьківських прав щодо них. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд з'ясував, що відповідачка не має офіційної роботи та постійного стабільного заробітку. А тому суд вважає, що аліменти з неї слід стягувати в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідачі зобов'язані сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище особи, наявність у відповідачки інших дітей, стан здоров'я дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що з відповідачки слід стягувати на користь державного закладу або фізичної особи, якій будуть передані діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі, відповідно до заявлених позовних вимог, 1599,00 грн., що підлягає індексації згідно закону, починаючи з 09.11.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого продовжити стягнення за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позов про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів є підставним і підлягає до задоволення.

Outcome: approved