Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] \~та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 05.05.2014 року їх син [PERSON] уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. За наказом командира 25 окремого матеріального забезпечення від 05.05.2014 року № 15-пм [PERSON] було призначено на посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону. 16.02.2015 року на виконання розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу АТО на території Донецької та Луганської областей від 16.02.2015 року № 1975 ог/дск [PERSON] , керуючи автомобілем КАмАЗ-43106 з військовим номерним знаком [NUMBER] , виїхав у населений пункт Дебальцеве Донецької області з метою виконання завдання щодо перевезення військового майна в інтересах сто двадцять восьмої гірсько-піхотної бригади. В період з 17.02.2015 року по 19.02.2015 року [PERSON] перебував на місці дислокації сто двадцять восьмої гірсько-піхотної бригади. 19.02.2015 року [PERSON] , керуючи автомобілем КАмАЗ-43106 з військовим номерним знаком [NUMBER] , виїхав у складі колони до міста Артемівськ Донецької області, де [PERSON] потрапив під мінометний обстріл поблизу населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області. В результаті обстрілу син позивачів отримав поранення, несумісні з життям. Факт загибелі\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від поранень,\~отриманих під\~час захисту\~Батьківщини в\~районі населеного\~пункту Миронівський\~Бахмутського району\~Донецької області,\~внаслідок збройної\~агресії Російської\~Федерації проти\~України,\~був встановлений\~рішенням Балтського\~районного суду\~Одеської області\~від 04.12.2018\~року по\~цивільній справі №\~493/ 2323/18. Через смерть сина позивачі втратили сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, підтримувати соціальний спосіб життя та працювати, оскільки вони знаходяться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Внаслідок втрати сина, а також з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, [PERSON] , [PERSON] відчувають безперервні, невгамовні страждання та душевний біль, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування. Вважають, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право їх сина, [PERSON] , на життя, гарантоване ст. 2 Європейської конвенції, його право на повагу до сімейного життя, у зв`язку з чим змушені звернутися із вказаним позовом, в якому просять стягнути з Російської Федерації на їх користь моральну шкоду у розмірі 3\~399\~600, 00 (три мільйони триста дев`яносто дев`ять тисяч шістсот гривень) грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 120000 (сто двадцять тисяч) євро, тобто кожному з позивачів по 1\~699\~800, 00 грн. (один мільйон шістсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот гривень). Розмір моральної шкоди встановлений ними з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав їх сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчувають через неможливість відновити порушені права їх сина та їх особисті права. Також, при визначенні розміру моральної шкоди вони керуються практикою Європейського суду з аналогічних питань. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судове засідання не зявилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Російської Федерації в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва народження\~\~[PERSON] від 05.12.1995 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.17) . З копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 05.05.2014 року [PERSON] погодився з умовами проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] (а.с.18-21). Згідно копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] по строковій частині вбачається, що [PERSON] прибув з Балтського РВК, призначеного наказом командира 25 окремого полку матеріального забезпечення від 05.05.2014 року № 15-пм, на посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону (а.с.22). Копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України передбачено, що з 03.01.2015 року по 20.02.2015 року [PERSON] брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України антитерористичної операції у м. Краматорськ Донецької області (а.с.23). З копії акту службового розслідування за випадком, що стався 19.02.2015 року під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в районі населеного пункту Миронівський Донецької області, вбачається, що випадок загибелі старшого солдата військової служби за контрактом [PERSON] визнано таким, що стався під час обстрілу з важкого озброєння по колоні військовослужбовців, яка здійснювала марш при виході з оточення та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с.24-25). З копії наказу командира військової частини [NUMBER] про результати проведення службового розслідування за фактом знищення автомобіля КАмАЗ-43106 з військовим номерним знаком [NUMBER] , 5,45 мм автомата АК-74 № [NUMBER] , 120 патронів до нього та інших матеріальних засобів вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем КАмАЗ-43106 з військовим номерним знаком [NUMBER] , виїхав у населений пункт Дебальцеве Донецької області з метою виконання завдання щодо перевезення військового майна в інтересах сто двадцять восьмої гірсько-піхотної бригади. При виході з оточення у складі колони сто двадцять восьмої гірсько-піхотної бригади, потрапив під мінометний обстріл поблизу населеного пункту Миронівський Бахмутського району Донецької області, в результаті обстрілу отримав поранення, несумісні з життям. У зв`язку з отриманням солдатом [PERSON] тяжких поранень, вини особового складу військової частини [NUMBER] не встановлено (а.с.26-29). З копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.30). Копією рішення\~Балтського районного\~суду Одеської\~області \~від 04.12.2018\~року по\~цивільній справі №\~493/ 2323/18 встановлено\~факт \~загибелі [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~від поранень,\~отриманих під\~час захисту\~Батьківщини в\~районі населеного\~пункту Миронівський\~Бахмутського району\~Донецької області,\~внаслідок збройної\~агресії Російської\~Федерації проти\~України. (а.с. 31-32). Відповідно до\~\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. В силу\~\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров"я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст.ст.\~1167,\~1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю. Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., ІУ Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту,\~розділу ІІ Конституції України. Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачам моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог позивачів по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60 000 Євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаевы против России" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаева и Другие против России" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Исламова против России" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султыгов и Другие против России" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)). Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачам моральних страждань, істотних порушень їх прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, яку вони відчувають через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачам моральної шкоди в сумі по\~1\~699\~800, 00 (один мільйон шістсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот) гривень., що на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 60000,00 (шістдесят тисяч)\~євро, і саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи. Враховуючи те, що позивачами наведені обґрунтовані правові докази вини відповідача у завданні їм моральної шкоди через загибель сина внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивачів, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved