Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником транспортного засобу MERSEDES-BENS 609 D, 1984 року випуску, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.09.2012 року зазначений автомобіль було витребувано з чужого незаконного володіння, а саме у громадянина [PERSON] Проте рішення суду не було виконано, майно не повернув. Як було встановлено у подальшому даний автомобіль було зареєстровано за [PERSON]Оскільки він як власник майна, не надавав згоду на відчуження належного йому автомобіля, автомобіль було знято з реєстрації та зареєстровано за відповідачем без його згоди, просить суд витребувати майно у відповідача. У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги суду пояснив, що даний автомобіль було зареєстровано за відповідачем на підставі довіреності, проте він ніяких довіреностей не посвідчував, дозволу на продаж автомобіля не надавав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що у 2014 році вона придбала автомобіль MERSEDES-BENS 609 D, 1984 року випуску. Купівлею автомобіля займався її син. Позивач надав [PERSON] довіреність на право розпорядження майном. За таких обставин, вона вважає, що є добросовісним набувачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Матеріалами справи підтверджено, що 25.09.2008 року за гр. [PERSON] було зареєстровано автомобіль MERSEDES-BENS 609 D, 1984 року випуску, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (арк.с. 27). Згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей 28 травня 2012 року, зареєстровано довіреність від [PERSON] на ім'я [PERSON] відповідно до якої останній має право експлуатувати вищевказаний автомобіль. 28 липня 2012 року [PERSON] посвідчує довіреність на розпорядження автомобілем на ім'я [PERSON] 31 липня 2012 року даний автомобіль [PERSON], який діяв за довіреністю, за принципом єдиного вікна знято з реєстрації. Згідно реєстраційної картки ТЗ, автомобіль MERSEDES-BENS 609 D, 1984 року випуску, колір білий, номер шасі [NUMBER], зареєстрований на підставі дубліката свідоцтва про реєстрацію за [PERSON] 15.09.2012 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.10.2012 року було витребувано у [PERSON] автомобіль марки S-BENZ, модель 609 D, типу-фургон С, 1984 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 03.12.2011 року, свідоцтво про страхування автомобіля та передати [PERSON] зазначений автомобіль та документи. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Пунктом 25 зазначеної Постанови передбачено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.ст. 237, 238, 239 ЦК України). Як встановлено судом, 28 липня 2012 року приватним нотаріусом Гугель С.Ю. була посвідчена довіреність, якою [PERSON] надав право [PERSON] на розпорядження належного йому автомобіля MERSEDES-BENS. На момент звернення до суду зазначена довіреність не скасована. Користуючись своїм правом на розпорядження майном, [PERSON] діючи від імені [PERSON] 31.07.2012 року зняв з реєстрації автомобіль, що також підтверджується листом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2015 року № 14/с-228/с-228/1 та витягом з інформаційної системи ДАІ (арк.с. 10, 22-23). 28 липня 2012 року приватним нотаріусом Яковлевою І.М. було посвідчено в порядку передоручення довіреність [PERSON] на розпорядження [PERSON] вказаним транспортним засобом. Ця довіреність також не скасована. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивачем не надано доказів того, що майно вибуло поза волею власника або інших осіб, яким він передав майно, у суду не має, оскільки перереєстрація автомобіля відбувалася на підставі довіреностей, які на час вчинення дій щодо продажу автомобіля не були скасовані, підстав вважати, що набувач знав про відсутність у продавця прав на продаж автомобіля у суду, також, не має.

Outcome: dismissed