Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у березні 2019 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії, яким просить зобов`язати відповідачів за власний рахунок відновити в квартирі [ADDRESS] систему водовідведення (каналізаційну мережу). Позов мотивовано тим, що позивач є балансоутримувачем комунальної власності Святошинського району м. Києва в частині переданого йому майна, в тому числі і будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, та згідно положень Статуту відповідає за збереження та належне використання житлового фонду. Разом з тим, відповідачі на підставі ордера на жиле приміщення № 65090 серії Б виданого Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва 07.02.1990 року є наймачами трикімнатної квартири [ADDRESS] . При цьому, 18.10.2018 року при обстеженні квартири [ADDRESS] комісією було складено акт обстеження технічного стану, в результаті якого було виявлено конструкційні зміни в системі каналізації, а саме відсутність ділянки каналізаційної труби, внаслідок чого порушена фанова вентиляція та в квартирі [NUMBER] відчувається сморід з каналізаційної мережі. За встановленими фактами, працівниками ЖЕД № 8 рекомендованим листом відповідачам було направлено припис від 13.12.2018 року № 548 щодо надання доступу до квартири для проведення технічного огляду загально будинкових інженерних комунікацій. Проте, данні приписи залишенні без відповіді та задоволення, про що також було складено Акт від 19.12.2018 року. На підставі зазначеного позивач вважає, що вказані дії відповідачів є протизаконними, оскільки відповідачами не було дотримано вимог чинного законодавства щодо оформлення дозвільної та проектно-кошторисної документації на конструктивні зміни в системі каналізації, у зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 29.03.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] , відповідно до ордеру на жиле приміщення серії Б № 65090 (а.с. 9). Як зазначає, позивач будинок [ADDRESS] закріплений за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на підставі господарського віддання. Відповідно до положень ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Однак позивачем не надано до суду розпорядження «Про закріплення майна за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" на праві господарського відання, а тому не можливо встановити чи є позивач є балансоутримувачем комунальної власності Святошинського району м. Києва в частині переданого йому майна в тому числі і будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів. З матеріалів справи вбачається, що до ЖЕД № 8 зі скаргою звернулись власники квартири [ADDRESS] з приводу неприємного запаху в квартирі. 18.10.2018 року комісією у складі голови комісії Гуд Ю.М. , членів комісії слюсаря-сантехніка [PERSON] , інженера [PERSON] було складено акт обстеження технічного стану, в результаті якого було виявлено, що в квартирі [NUMBER] конструктивні зміни в системі каналізації, а саме відсутність ділянки каналізаційної труби, внаслідок чого порушена фанова вентиляція та в квартирі [NUMBER] відчувається сморід з каналізаційної мережі (а.с. 5). При цьому, 19.11.2028 року працівниками ЖЕД № 8 було складено припис № 517 щодо приведення трубопроводу каналізації до попереднього стану в термін до 20.1.2018 року, який останні намагались вручити відповідачам по справі (а.с. 6). 13.12.2018 року працівниками ЖЕД № 8 рекомендованим листом було правлено припис № 548 щодо надання доступу до квартири для проведення технічного огляду загально будинкових інженерних комунікацій (а.с. 7). 19.12.2018 року комісією у складі голови комісії Гуд Ю.М. , членів комісії слюсаря-сантехніка [PERSON] , інженера [PERSON] було складено акт « Про невиконання припису власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачами не було дотримано вимог чинного законодавства та не оформлено дозвільної та проектно-кошторисної документації при конструкційні зміни в системі каналізації. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України та п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року N 572, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, -за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. При цьому, відповідно до Правил утримання жилих будинків до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання -улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема, щодо недотримання відповідачами вимог чинного законодавства у зв`язку з тим, що ними не оформлено дозвільної та проектно-кошторисної документації при конструктивній зміні в системі каналізації, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 383 ЦК України, та

Outcome: dismissed