Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

30.11.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 05.05.2014 року № 186-24/2014, яким вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, передати у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: 2625685301:02:006:0012, площею 0,25 га та зареєструвати право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядкую; про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 2158366 від 14.05.2014 року - земельну ділянку з кадастровим номером 2625685301:02:006:0012, площею 0,25 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 359102226256, номер запису про право власності 5638196, виданого на імя [PERSON]; про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,2045, кадастровий номер 2625685301:02:006:0003, що розташована по вул. Друга Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, шляхом перенесення встановленої [PERSON] огорожі відповідно до встановлених правовстановлюючими документами меж належної позивачу земельної ділянки; про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 20000,0 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2045 га, кадастровий номер 2625685301:02:006:0003, розташована по вул. Друга Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. Весною 2012 року відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] господарство, розташоване по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. З метою виготовлення технічної документації [PERSON] проводила встановлення та відновлення меж земельної ділянки. Однак, в [PERSON] встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, невстановленою особою був підроблений її підпис. В подальшому [PERSON], знаючи що вказаний документ є завідомо підроблений, з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, 16.07.2012 року предявила та надала його до Тлумацького районного виробничого відділу ДП «Центр ДЗК», яке в подальшому виготовило «Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території с. Надорожна, вул. Друга Церковна, 4, Тлумацького району Івано-Франківської області», яка була затверджена Рішенням 24 сесії Надорожнянської сільської ради 6 демократичного скликання від 05.05.2014 року № 186-24/2014, яким також вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 2625685301:02:006:0012, площею 0,25 га та зареєструвати право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку. 14.05.2014 року на вказану земельну ділянку [PERSON] було видано свідоцтво про право власності № 2158366. В подальшому [PERSON] було встановлено огорожу та зайнято частину належної їй земельної ділянки площею 0,0022 га. За її заявою, 25.04.2015 року СВ Тлумацького ВП було внесено відомості до ЄРДР за № 12015090240000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме стосовно [PERSON], яка використала завідомо підроблений документ. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у звязку із закінченням строків давності. Тобто зазначеним підтверджується неправомірні дії [PERSON] при виготовленні документів із землеустрою, які послугували підставою для реєстрації нею права власності на зазначену земельну ділянку. Таким чином рішення органу місцевого самоврядування є таким, що не відповідає вимогам закону та порушує права та законні інтереси громадян. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] їй також було завдано моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданням, розладі душевного здоровя, порушення її права власності на частину земельної ділянки, оскільки протягом двох років вона змушена боротись за своє право, звертатись до правоохоронних органів та суду. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 20000,0 грн. У звязку із закінченням повноважень судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю., у якої на розгляді перебувала дана цивільна справа № 353/1065/16-ц, 02.10.2017 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. вказану цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, було прийнято до свого провадження. 30.10.2017 року в судовому засіданні, на підставі письмової заяви позивача, судом було замінено відповідача - Надорожнянську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області на його правонаступника Тлумацьку міську раду обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві, просили його задовольнити в повному обсязі. Також представник позивача зазначила, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2045 га, розташована по вул. Друга Церковна, 5 в с. Надорожна Тлумацького району, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 851299 від 20.05.2008 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказана земельна ділянка була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.02.2008 року. Тлумацьким районним відділом Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» була розроблена технічна документація із землеустрою на придбану [PERSON] земельну ділянку. Цим же відділом було прийнято обмінний файл. Поряд з цим, на даний час відомості у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку [PERSON] відсутні. Для їх внесення позивача зобовязують повторно розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, в даний час це зробити немає змоги, оскільки частина земельної ділянки [PERSON] перебуває в користуванні відповідача [PERSON] Так, весною 2012 року [PERSON] придбала в [PERSON] нежиле господарство по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району. З метою виготовлення технічної документації із землеустрою, відповідно до рішення дванадцятої сесії Надорожнянської сільської ради шостого демократичного скликання від 17.06.2012 № 104-12/2012, у червні 2012 року [PERSON] проводила встановлення та відновлення меж земельної ділянки. [PERSON], всупереч вимогам Закону України «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), встановлення та узгодження меж земельної ділянки [PERSON] здійснювалося у відсутності суміжного землекористувача [PERSON] [PERSON], відповідач [PERSON] з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі 16.07.2012 року предявила та використала [PERSON] встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, у якому містився підроблений невідомою особою підпис позивача [PERSON], як суміжного користувача. У звязку з цим відповідачу [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою. Однак, при встановленні меж земельної ділянки було неправильно вказано межі земельної ділянки. Рішенням Надорожнянської сільської ради вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га та на підставі цього їй також видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У звязку з використанням завідомо підробленого документа було розпочате кримінальне провадження, яке було закрито за строками. Однак, цим підтверджується, що відповідачем було використано підроблений [PERSON], який послугував для виготовлення подальших документів на земельну ділянку. На підставі вищевказаних правовстановлюючих документів, відповідачем встановлено огорожу навколо своєї земельної ділянки, при цьому самовільно зайнято частину земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності, що створює перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки. Фактична площа земельної ділянки, якою користується [PERSON] становить 0,2023 га, зменшена по межі з [PERSON] на 0,0022га. З висновку земельно-технічної експертизи від 29.08.2017 року та пояснень судового експерта [PERSON], наданих в судовому засіданні, встановлено, що «виявлено зменшення дійсного (фактичного) користування-власності внаслідок накладення землекористування площею 0,0031 га». Право власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON] виникло першочергово в 2008 році. Таким чином, вищезазначене рішення органу місцевого самоврядування, є таким, що не відповідає вимогам закону та порушує права та законні інтереси громадян, (оскільки ним порушується право власності [PERSON] на частину належної їй на праві власності земельної ділянки), тому підлягає визнанню їх недійсним, а видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягає скасуванню. Також внаслідок неправомірної поведінки [PERSON] позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, оцінену в 20000,0 грн., яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, та підлягає стягненню з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили, просили в задоволенні позову відмовити. Так, представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позов є надуманим, обставини викладені у ньому не відповідають дійсності. Зокрема, в матеріалах справи вбачається, що земельні ділянки сторін не є з земельного масиву, вони існували давно, призначені для обслуговування житлових будинків. Відповідач не була первинним власником будинку та земельної ділянки, а придбала земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу та між земельними ділянками, на яких розміщені домоволодіння позивача та відповідача, була чітко визначена межа. Попередній власник, належної відповідачу земельної ділянки, була [PERSON], яка теж робила документи на земельну ділянку. Дві земельні ділянки чітко визначені огорожами - межами. Виготовленням технічної документації займався попередній власник [PERSON], яка виготовляла технічну документацію та збирала підписи суміжних землекористувачів, тоді як відповідач проживала в м. Тисмениця. Позивач зверталась в правоохоронні органи, сфальсифікувавши всі обвинувачення проти [PERSON], особи похилого віку, скориставшись її безпорадним станом. Згідно позиції Верховного Суду України стосовно спорів про визначення меж земельних ділянок, суд повинен встановити чи відповідає фактичний розмір земельних ділянок розмірам земельних ділянок, які виділені їх власникам, що зазначені в свідоцтві про право власності. Так, згідно проведеної судової земельно-технічної експертизи вбачається, що відповідач не порушила межі земельної ділянки, а накладення в натурі на земельну ділянку відповідача вбачається зі сторони земельної ділянки позивача. Зазначені обставини та дії позивача вводять суд в оману та спростовуються висновком експертизи. Крім цього, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також ствердив, що накладення в натурі на земельну ділянку відповідача вбачається зі сторони земельної ділянки позивача та послався на пояснення експерта, який вказав, що огорожа, а саме сітка з палями розміщена на земельній ділянці [PERSON] Також представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 08.12.2018 року долучив до матеріалів справи свої письмові пояснення, у яких зазначає, що судовою земельно-технічною експертизою встановлено, що позивач самовільно захопила земельну ділянку відповідача, коли спричинила конфлікт та руйнувала межові знаки та огорожу відповідача. Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у ст. 141 ЗК України та є вичерпним. Так, у постанові пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що правильне встановлення меж, після попереднього помилкового встановлення, є чисто технічним питанням і не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку. Щодо визнання позову Тлумацькою міською радою обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області зазначив, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при такому позбавленні слід дотримуватись справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Отже, зазначений позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Представник відповідача Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області, який є правонаступником Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 60 Том 1). Допитаний в судовому засіданні судово-технічний експерт по будівництву та землекористуванню Судово-експертної фірми «Експо-Фірма» [PERSON] ствердив обставини викладені у висновку № 027/ЗТ-17 земельно-технічної експертизи від 29.08.2017 року. Також зазначив, що ним особисто було проведено обміри земельної ділянки, яка належить [PERSON], та встановлено, що її площа менша ніж 0,2045 га. Парадокс полягає в тому, що з огляду на документи, які перебували у [PERSON], та здійсненого переобміру земельної ділянки, встановлено, що площі 0,2045 га у неї не було. Встановити відповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], не надалось можливим. По земельній ділянці [PERSON] встановлено відповідність її розмірам і конфігурації, площа якої становить 0,2500 га. По спірній межі, розміром 31 метра, зі сторони [PERSON] захоплення немає. Земельна ділянка, якою на даний час користується [PERSON] є меншою, а саме їй ще пару метрів не вистачає. Тобто, в [PERSON] пішло зменшення земельної ділянки, та у неї немає ніяких зміщень у земельній ділянці, бо всі тверді межі. У [PERSON] немає чітко визначеної однієї межі. Згідно технічних документацій суміжних земельних ділянок встановлено, що у [PERSON] наявна державна реєстрація, а у [PERSON] наявна лише зйомка. Виходячи з того, що у [PERSON] є державна реєстрація земельної ділянки, експерт виходив з того, що зменшена земельна ділянка саме у [PERSON] До цього ж, процедура приватизації земельної ділянки [PERSON] пройшла без проблем. За основу було взято Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON], оскільки ця земельна ділянка внесена в кадастрову карту. Земельна ділянка [PERSON] зменшена по межі з [PERSON], а лінія розмежування не відповідає представленій в технічній документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку [PERSON] Земельна ділянка [PERSON] має всі межові знаки та тверді межі. Земельна ділянка [PERSON] має периметр по відношенню дороги, а її західна межа не має розмежування - межових знаків. Права сторона, західна сторона, земельної ділянки, якщо нею рухати з іншим сусідом, то там можна знайти розмежування. [PERSON] в даному випадку в [PERSON] земельна ділянка менша на 31 квадратних метра, у звязку з накладенням земельної ділянки зі сторони земельної ділянки [PERSON] Ліва межа земельної ділянки [PERSON] не відповідає конфігурації. Належна [PERSON] земельна ділянка навколо огороджена твердими межовими знаками, а саме парканом, сіткою з палями та геодезія чітко показала, що ці межі не порушені. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши думку експерта, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 та ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно п. є) ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські, селищні, міські ради. Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У відповідності до ст. 143 Земельного Кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у випадках визначених положеннями цієї статті. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2045 га, кадастровий номер 2625685301:02:006:0003, розташована по вул. Друга Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 851299 від 20.05.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010831100004 (а.с. 9 Том 1), та копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2015 року (а.с. 10 Том 1). Вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.02.2008 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), згідно якого продавець продав, а покупець купив вищевказану земельну ділянку (а.с. 112 Том 1). 06.06.2012 року [PERSON] (відповідач) придбала у [PERSON] домоволодіння в цілому, що розташоване за адресою вул. Церковна -2, будинок 4, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. Житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 2500,0 кв.м., кадастровий номер 2625685301:02:006:0012, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу домоволодіння від 06.06.2012 року (а.с. 104 Том 1) та копією [PERSON] про державну реєстрацію прав від 06.07.2012 року (а.с. 105 Том 1). 17.06.2012 року рішенням 12 сесії Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області шостого демократичного скликання № 104-12/2012 «Про дозвіл на складання технічної документації» вирішено: - надати дозвіл [PERSON] (відповідач) на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою вул. Друга Церковна, 4, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства за адресою вул. Друга Церковна с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, площею 0,20 га; - громадянці [PERSON] звернутись у ліцензовану проектну організацію для виготовлення технічної документації на договірних умовах; - технічну документацію із землеустрою, погоджену органом земельних ресурсів та органом містобудування та архітектури, подати до сільської ради на затвердження (а.с. 16 Том 1). На підставі вищевказаного рішення сесії Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області спеціалістами Тлумацького районного виробничого відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» в присутності представника місцевої влади, землекористувача та суміжних землекористувачів проведено встановлення та відновлення меж земельної ділянки, розташованої по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. За результатами проведеної роботи було складено акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки , у якому містяться підписи: спеціаліста Тлумацького районного виробничого відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» [PERSON], сільського голови [PERSON], землевласника [PERSON] та суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (позивач) та [PERSON] (а.с. 75, 98 Том 1). Згідно висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України № 09/03-50 від 18.05.2016 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «Суміжні землекористувачі» у [PERSON] встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 68-74 Том 1). Дані обставини стали підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2015 року кримінального провадження № 12015090240000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Так, згідно копії обвинувального акту, встановлено, що [PERSON] (відповідач) достовірно знаючи, що підпис в [PERSON] встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки (в графі «суміжні землекористувачі») виконаний не [PERSON], а іншою особою, тобто вказаний документ є завідомо підробленим, з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, 16.07.2012 року предявила та надала його до Тлумацького районного виробничого відділу ДП «Центр державного земельного кадастру». На підставі поданих документів Тлумацьким районним виробничим відділом Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території с. Надорожна по вул. Друга Церковна, 4, Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 87-106 Том 1). 21.07.2016 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області юриста 3-го класу [PERSON] надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню N 12015090240000125, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2015 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 12-13 Том 1). Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2016 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито (а.с. 14 Том 1). 05.05.2014 року рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 186-24/2014 вирішено: - затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області; - передати у власність гр. [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2625685301:02:006:0012, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га; - зареєструвати право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку (а.с. 17 Том 1). На підставі вищевказаного рішення [PERSON] (відповідач) було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.05.2014 року серії САК № 451211, індексний номер 21583656, що згідно [PERSON] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.05.2014 року за № 5638196, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 359102226256, яке посвідчує за нею право приватної власності на земельну ділянку, площею, 0,25 га, з присвоєним кадастровим номером 2625685301:02:006:0015 від 21.03.2014 року, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул. Друга Церковна, 4, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 107, 108 Том 1). Згідно ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порядок вирішення земельних спорів врегульований ст. ст. 158-161 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття оспорюваного рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. З системного аналізу вказаних норм законодавства слід прийти до висновку, що підставами для визнання недійсним рішення є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. При цьому захист таких прав має бути нерозривно пов'язаний з тим фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в цій частині в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобовязані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі обєкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Аналогічний перелік документів, що включає технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передбачений пунктом 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року N 376. Стаття 198 Земельного кодексу України передбачає, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Тобто саме погодження меж є винятково допоміжною стадією в процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому ст. 198 Земельного Кодексу України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». [PERSON], підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Тому підписання спірного акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки не має правового значення, що породжує окремі наслідки, а є складовою (елементом), яка входить до сукупної технічної документації. До цього ж, згадувана ст. 55 Закону України «Про землеустрій» не передбачає наведеного вище документу у складі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Але з правової точки зору його наявність у складі технічної документації, на думку суду, не може розглядатися як порушення закону. До цього ж позивачем та її представником не доведено, порушення відповідачем норм земельного чи цивільного законодавства при оформленні права власності на земельну ділянку, а наявність підпису на акті встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, що виконаний не позивачем, а іншою особою, не свідчить про його підробку з боку відповідача. Таким чином, сама по собі оспорювана обставина не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності на земельну ділянку. Окрім цього, згідно висновку № 027/ЗТ-17 земельно-технічної експертизи від 29.08.2017 року, складеного судово-технічним експертом по будівництву та землекористуванню Судово-експертної фірми «Експо-Фірма» [PERSON] (а.с. 160-167 Том 1), вбачається, що: - Встановити відповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], жителька вул. Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, розмірам і конфігурації цієї земельної ділянки при наділенні - не надається можливим. Співставити проведений контрольно-експертний переобмір (комплекс топографічно-геодезичних робіт по вул.Церковна, 5, в с.Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області), що виконаний в денний час, за допомогою електронного тахеометра Sokkia SET 630RK із привязкою ділянок до державної системи координат з використанням GPS приймачів та виявити порушення меж (накладання) не надається можливим - за відсутності реєстрації ділянки по вул. Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, в Державному реєстрі та даних в Публічній карті приватизованих ділянок. - Встановити відповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], жителька вул. Церковна 4, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, розмірам і конфігурації цієї земельної ділянки при наділенні - не надається можливим. Проведений контрольно-експертний переобмір (комплекс топографічно-геодезичних робіт по вул. Церковна 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області), що виконаний в денний час, за допомогою електронного тахеометра Sokkia SET 630RK із привязкою ділянок до державної системи координат з використанням GPS приймачів та виявити порушення меж (накладання) - виявлено зменшення площі дійсного (фактичного) користування-власності як результат накладання по спільній межі з господарством [PERSON] вул. Церковна 5, с.Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме частини землекористування площею, що становить: S1 накл = 0,0031 га. - Встановлено відповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], що знаходяться по вул. Церковна 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, розмірам і конфігурації земельної ділянки представленої в Технічній документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку від 20.08.2013 року, вказано площу = 0,2500га (із врахуванням площі накладання 0,0031га). Зараз лінія розмежування між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], що знаходяться по вул. Церковна №4-№5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області - не відповідають. Встановлено часткова невідповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON], що знаходяться по вул. Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, розмірам і конфігурації земельної ділянки представленої в Технічній документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку від 27.02.2008 року, вказано площу = 0,2045га (з врахуванням накладання 0,0031га). Зараз лінія розмежування між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], що знаходяться по вул. Церковна №5-№4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області - не відповідають представленій в Технічній документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку [PERSON] - Згідно проведеного контрольно-експертного переобміру (комплексу топографічно-геодезичних робіт) досліджуваних ділянок, земельна ділянка [PERSON] що знаходиться по вул. Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області накладається на земельну ділянку [PERSON], що знаходиться по вул. Церковна № 4, в с.Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, площею: Slнакл = 0,0031га. (див. на Схемі додатку до висновку). Накладення в натурі на земельну ділянку [PERSON], яка знаходиться по вул. Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, виявлено зі сторони земельної ділянки суміжного користувача [PERSON] площею = 0,0031 га. Позивач зверталась до Відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області та Центру надання адміністративних послуг Тлумацької РДА з письмовими заявами про внесення до кадастрової карти України належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 2625685301:026006:0003 (а.с. 201, 207-208 Том 1), проте згідно відповідей Відділу Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області їй було рекомендовано звернутись до розробників землеустрою та замовити технічну документацію з відновленням меж земельної ділянки в натурі на місцевості та закріпити її межовими знаками, оскільки відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки у документації із землеустрою відсутні, відповідний електронний документ у відділі Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області відсутній, а тому внесення інформації до Державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Друга Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області по наявних відомостях технічно неможливо (а.с. 202-206 Том 1). Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що доводи позивача та її представника, викладені в позові, щодо зменшення розміру її земельної ділянки на 0,0022 га, та створення перешкод у користуванні, належною їй земельною ділянкою, шляхом встановлення огорожі, є необґрунтованими та нічим не підтверджені, зокрема погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, до цього ж суд вбачає відсутність у позивача порушеного права, як власника земельної ділянки, оскільки згідно висновку земельно-технічної експертизи встановлено відповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується відповідач, та яка представлена в технічній документації, тоді як встановлено часткову невідповідність розмірам і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується позивач, що свідчить про накладення в натурі на земельну ділянку відповідача зі сторони земельної ділянки позивача площею 0,0031 га. До цього ж, у п. 8 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним. З огляду на відсутність порушених прав позивача та не встановлення фактів порушень з боку органу місцевого самоврядування при винесенні рішення, яке прийнято сільською радою в межах наданих їй повноважень відповідно до вимог ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і є законним, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині скасування рішення Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 05.05.2014 року № 186-24/2014, яким вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Друга Церковна, 4, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, передати у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер: 2625685301:02:006:0012, площею 0,25 га та зареєструвати право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку; а також в частині скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 2158366 від 14.05.2014 року - земельну ділянку з кадастровим номером 2625685301:02:006:0012, площею 0,25 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 359102226256, номер запису про право власності 5638196, виданого на імя [PERSON] Крім цього, задоволенню не підлягає позов в частині зобовязання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні, належною [PERSON], земельною ділянкою, площею 0,2045 га, кадастровий номер 2625685301:02:006:0003, розташованої по вул. Друга Церковна, 5, в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, шляхом перенесення встановленої огорожі, оскільки зі сторони відповідача не порушено меж земельної ділянки з суміжним користувачем. За загальним правилом, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановленої частиною 2 статті 1167 ЦК України (ч. 1 ст. 1167). Згідно з частиною 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині також слід відмовити, оскільки в діях відповідача [PERSON] не встановлено наявність вини, зокрема нею не було порушено прав власності позивача [PERSON] на частину, належної їй, земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положеннями частин 1 статтей 15, 16, 20 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші). У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши докази по справі, встановивши обставини, на які посилаються сторони по справі, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд не приймає до уваги заяву представника відповідача Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання позову, оскільки вона суперечить закону та порушує права свободи та інтереси відповідача [PERSON], як власника спірної земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При такому вирішенні спору, суд вважає, що документально підтверджені судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в загальній сумі 3031,60 грн. (а.с. 1, 2, 28, 29 Том 1), за проведення геодезичних робіт земельної ділянки в сумі 1600,0 грн. (а.с. 19 Том 1) та на професійну правничу допомогу в сумі 1000,0 грн. (а.с. 20, 21 Том 1) слід покласти на її рахунок. Оскільки відповідачі та їх представники до закінчення судових дебатів у справі не заявили вимоги про відшкодування судових витрат та не надали суду документально підтверджених доказів про понесені судові витрати, суд позбавлений можливості визначити розмір понесених відповідачами судових витрат. На підставі ст.ст. 12, 90, 116, 122, 140, 143, 152, 153, 155, 158-161, 198 Земельного кодексу України, ст.ст. 25, 55 Закону України «Про землеустрій», п. 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року N 376, ст.ст. 10, 26, 46, 59 «Про місцеве самоврядування», ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 23, 386, 391, 393, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed