Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

18 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 03 квітня 2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 4000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48% річних за користування кредитом. Оскільки зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 27 лютого 2014 року у неї виникла заборгованість в сумі 16342 грн. 36 коп., яку позивач банк просив стягнути на його користь та витраті по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28.04.2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 червня 2014 року вказане рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області в частині стягнення процентів за користування кредитом та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28.04.2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11.06.2014 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судове засідання представник позивача Тимошенко О.А. (за довіреністю) подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати строк позовної давності. Оскільки позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року відповідач звернулась до Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач, із заявою на підставі якої їй було надано кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Подія» зі сплатою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача ( а.с.6 на звороті). За умовами кредитного договору строку його дії відповідає строку дії картки. Згідно з п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні ( місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місця. Згідно заяви позивача строк дії кредитної картки отриманої відповідачем згідно кредитного договору від 03 квітня 2006 року, закінчився у квітні 2008 року ( а.с.147). Пунктом 3.1.3 Правил користування кредитною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше ( до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. З розрахунку заборгованості складеного позивачем та виписки по лицевому рахунку (а.с.4,54-56,95) останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 21 жовтня 2008 року в сумі 87 грн. 78 коп., які були зараховані банком на погашення відсотків за кредитом, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались. Судовим наказом Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 3924 грн. 97 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складалась з відсотків за користування кредитом станом на 11 грудня 2007 року та простроченої заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 - строк позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування ними, що визначені періодичними щомісячними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. За ст. 266 ЦК України за спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін, за п. 5.12 Правил користування платіжною карткою строк позовною давності за вимогами по стягненню кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки - пені, штрафів було збільшено до п'яти років (а.с.52). За пунктами 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, картка видана відповідачу діє до останнього дня місяця і року зазначеного на її лицевій стороні. При цьому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця вказаного на картці, термін дії картки закінчився у квітні 2008 року, а останній платіж було здійснено у жовтні 2008 року, із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся 03.01.2008 року, судовий наказ було видано 08.01.2008 року, до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся лише 18 березня 2014 року. За вказаними вище умовами пролонгація кредитного договору передбачає продовження строку після виконання сторонами його умов, однак банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник свої зобов'язання за договором від 03.04.2006 року не виконала, відповідно кредитний договір припинив свою дію, у зв'язку з чим позивач не мав права нараховувати проценти відповідачу. Крім цього, банк звернувся до суду з вимогами про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами, що визначені періодичними щомісячними платежами за межами п'ятирічного строку позовної давності, враховуючи правову позицію Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167 цс14, беручи до уваги заяву [PERSON] про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить висновку, що у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed