Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

22.10.2013 року позивачка [PERSON] через свого представника звернулась в суд з позовом, направивши його поштовим відправленням, до ПАТ «КБ «Надра», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 805/2007/840-ПК/ЦО/382 від 25.09.2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», а також визнати недійсним іпотечний договір № 5958 від 25.09.2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра». Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 25.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 805/2007/840-ПК/ЦО/382, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 72000 доларів США строком до 24.05.2019 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,49% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 25.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Оскільки при укладенні кредитного та іпотечного договорів банком були допущені порушення, зокрема невиконання переддоговірної роботи із позичальником, обмежено свободу договору при укладенні кредитного договору, відсутність в договорі детального розпису сукупної вартості кредиту, неправомірного нарахування штрафних санкцій, а також враховуючи зміну істотних обставин, за яких укладався кредитний договір, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, оскільки положення кредитного та іпотечного договорів не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та нормам ЦК України. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. На адресу суду представником позивачки направлено заяву, в якій остання просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач ПАТ «КБ «Надра» та третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 805/2007/840-ПК/ЦО/382, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 72000 доларів США строком до 24.05.2019 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,49% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 25.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. З матеріалів справи та з позовної заяви вбачається, що відповідач умови кредитного договору виконав надавши позивачці кошти, а остання отримала ці кошти для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири № 5934 від 25.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого перша придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та положень «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; інші умови, передбачені законодавством. Пунктом 3.2. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» закріплено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Позивачка вважає, що при підписанні кредитного договору, відповідач ввів її в оману, оскільки її зокрема не ознайомили в письмовій формі перед укладенням кредитного договору з такою умовою, як сукупна вартість кредиту, а також не попередили, що валютні ризики під час виконання зобов'язань несе споживач. Крім того позивачка зазначає, що з неї банком незаконно стягнено комісію у розмірі 1,5% за видачу кредиту. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Пунктом 1 ч.1 ст. 230 ЦК України передбачено, що суд визнає угоду недійсною у випадку, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 229 ЦК України істотне значення мають природа правочину, права та обов'язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Частиною 1 ст. 617 ЦК України, особа яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048- 1052, 1054- 1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). З матеріалів справи судом встановлено, що договір укладений в письмовій формі, він підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на світову фінансову кризу, як на підставу істотної зміни обставин, які не могли передбачити сторони, та як наслідок визнання кредитного договору недійсним, оскільки відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою навіть для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, а позивачка в позові просить визнати недійсними кредитний та іпотечний договір з вказаних підстав, тому суд вважає такі посилання позивачки безпідставними та необґрунтованими на вимогах закону. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивачка в своєму позові, як на підстави для його задоволення. Судом при розгляді справи не встановлено жодного з порушень закону з боку відповідача при укладанні кредитного договору та іпотечного договору, на які вказує позивачка в позові, в тому числі судом не встановлено, що позивачка була введена в оману відповідачем при укладанні кредитного договору, тому суд вважає, що при укладенні оспорюваних договорів позивачці були відомі усі викладені в них умови та не існувало ніяких інших підстав, які б примусили позивачку прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки на спростування даних тверджень стороною позивача не надано будь-яких доказів. Враховуючи викладене суд не знаходить законних підстав для визнання недійсними кредитного договору № 805/2007/840-ПК/ЦО/382 та договору іпотеки квартири [ADDRESS], що були укладені між сторонами 25.09.2007 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed