Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» м.Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що 13 вересня 2008 року між Відкритим [PERSON] Товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON], укладено кредитний договір №400058762, відповідно до якого, відповідач отримав кредит в сумі 3990 грн. 73 коп., шляхом відкриття поточного рахунку №29095400058762 та зобов»язувався повернути кредитні кошти та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Строк кредитування встановлено 10 місяців. Процентна ставка за Договором встановлена в розмірі 0,01% річних. Цільове призначення кредиту купівля товару/надання послуг. Кредитні кошти надавалися строком до 14 липня 2009 року. За користування кредитом встановлено комісію у розмірі 0,00 грн., що нараховується та сплачується щомісяця разом із сплатою процентів та заборгованості по кредиту. Відповідач порушив договірні зобов»язання та надані в кредит грошові кошти не повернув, внаслідок чого станом на 26 серпня 2015 року виникла заборгованість, яка становить 3990 грн 91 коп. та складається із: кредиту 3990 грн. 73 коп., відсотків 0,18 грн.. Представник позивача в судове засідання, будучи вчасно та належним чином повідомленим, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 13 листопада 2015 року №1950201029122, не з»явився, надіслав до суду клопотання від 27 листопада №12/2-50334 про розгляд справи за відсутності представника та електронною поштою клопотання від 25 грудня 2015 року за №ЕП-834/15-Вх., в якому просить долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №400058762 станом на 24 грудня 2015 року. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 13 листопада 2015 року за №1950201029068, від 24 листопада 2015 року №1950201035963, через канцелярію суду надав заяву від 25 грудня 2015 року №5602 про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги не визнає, оскільки заборгованість сплатив в добровільному порядку, надавши квитанцію №243086 про здійснення касової операції від 21 грудня 2015 року та квитанцію №N15QV34641 від 25 грудня 2015 року про сплату судового збору в сумі 1218 грн.. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору від 13 вересня 2008 року між Відкритим [PERSON] Товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON], укладено кредитний договір №400058762, згідно якого, відповідач отримав кредит в сумі 3990 грн. 73 коп., шляхом відкриття поточного рахунку №29095400058762 та зобов»язувався повернути кредитні кошти та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції (а.с.4-6). Термін дії договору 10 місяців. Процентна ставка встановлена в розмірі 0,01% річних. Банк свої зобов»язання за Кредитним Договором №400058762 виконав у повному обсязі. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачкою, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], відповідач по справі, 13 вересня 2008 року звернувся до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» м.Київ, позивача по справі, про надання кредиту, і 13 вересня 2008 року отримав кредит в сумі 3990 грн. 73 коп., шляхом відкриття поточного рахунку №29095400058762 (а.с.4-6). Процентна ставка за зазначеним Договором була встановлена в розмірі 0,01% річних. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконав і відповідно до розрахунку заборгованості, станом 26 серпня 2015 року становила 3990 грн 91 коп. та складається із: кредиту 3990 грн. 73 коп., відсотків 0,18 грн.(а.с.10-11). Вимогами ч.1 ст.34, ч.1 ст.35, ч.ч.1, 2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантування вкладення фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного Банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладення фізичних осіб. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд гарантування вкладення фізичних осіб здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Уповноважена особа діє від імені Фонду гарантування вкладення фізичних осіб відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку будь-якого службовця, експерта, консультанта в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі особи можуть бути відсторонені від виконання обов'язків у будь-який час; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; звільняти чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду. Серед заходів щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, покладених на уповноважену особу Фонду гарантування вкладення фізичних осіб, про що йдеться у ч.4 ст.38 вказаного Закону, зазначено, що вказана особа вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Отже, однією із справ, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації банку, є вжиття уповноваженою особою Фонду гарантування вкладення фізичних осіб заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року за № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]». На підставі зазначеного рішення, розпочата процедура ліквідації Публічного [PERSON] Товариства Всеукраїнський [PERSON]» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питаньврегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності [PERSON]А.(а.с.15). Таким чином, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, реалізувала надані їй повноваження, в тому числі і по забезпеченню збереження активів банку. До початку розгляду справи по суті позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором №400058762 станом на 24 грудня 2015 року, з якого вбачається, що заборгованість за зазначеним договором становить 0,00 грн., в тому числі: кредит 0,00 грн., відсотки - 0,00 грн., комісія за РО - 0,00 грн., плата за пропуск платежів - 0,00 грн.. Відповідно до квитанції №243086 про здійснення касової операції від 21 грудня 2015 року, відповідачем [PERSON] сплачено на рахунок позивача, код банку отримувача 380537, кошти в сумі заборгованості 3 990 грн. 91 коп.. Враховуючи вище наведене, суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. З вказаної норми вбачається, що у разі звернення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із позовом до суду з приводу здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку, остання звільняється від сплати судового збору, а тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у добровільному порядку сплатив судовий збір, що підтверджується оригіналом квитанції №N15QV34641 від 25 грудня 2015 року про сплату судового збору в сумі 1218 грн. на користь Держави. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що підстав про стягнення заборгованості за кредитним договором №400058762 з відповідача не встановлено, а тому позовна заява не підлягає задоволенню. Позов підтверджується: копією Кредитного договору №400058762 від 13 вересня 2008 року, копією детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупності вартості кредиту від 13 вересня 2008 року, копією паспорта [PERSON], копією специфікації товару №400058762 від 13 вересня 2008 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором №400058762 від 13 вересня 2008 року станом на 26 серпня 2015 року, копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року за № 63, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором №400058762 від 13 вересня 2008 року станом на 24 грудня 2015 року, копією квитанції №243086 про здійснення касової операції від 21 грудня 2015 року, оригіналом квитанції №N15QV34641 від 25 грудня 2015 року про сплату судового збору в сумі 1218 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed