Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому (з урахування змін та доповнень /а.с.123/) просить визнати, що поширені відомості директором ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» Чаус В.М. в листі до Генерального директора ДК « Укроборонпром» Романова Р. А. не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» навести спростування неправдивої інформації шляхом написання листа до ДК «Укроборонпром» та відкликати листа вих. № 520-1122 від 08 червня 2014 року адресованому Генеральному директорові ДК «Укроборонпром» Романову Р.А. і принести публічні вибачення; стягнути з ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» компенсацію за моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював на посаді представника ДП «Завод імені Малишева» в західних регіонах і відповідно до його обов'язків і довіреності уповноважений вести переговори, здійснювати контроль якості продукції, що має бути поставлена на завод. В листі вих. № 520-1122 від 08 червня 2014 року адресованому Генеральному директорові ДК «Укроборонпром» Романову Р.А. відповідач наводить наступну інформацію, яка є неправдивою і шкодить його діловій репутації: «[PERSON] (в.о. Генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева» м. Харків) пропонує нам для проведення вхідного контролю [PERSON] з сумнівною репутацією, який являється спеціалістом по металоконструкціям танка (гусениці, корпус танку, башня і ін.), тому приймати складні електронні блоки у нього немає відповідної кваліфікації. [PERSON] це колишній працівник ремонтного танкового заводу, який до електронних виробів ніякого відношення немає і звільнений з цього заводу по невідомим нам причинам. [PERSON] пригрів у своє оточення для проведення сумнівних операцій по розміщенню виробів по темі «Оплот-Т» на приватні структури з метою отримання власної вигоди [PERSON]». Вважає, що відомості, наведені в листі відповідача, принижують честь, гідність і ділову репутацію його, як громадянина та фахівця, оскільки характер висловлювань в листі створює негативне враження керівництва ДК «Укроборонпром» і відношення до позивача як до непрофесіонала, наведені цитати з листа також є припущенням і неправдивою інформацією, яка порочить мою ділову репутацію, як професіонала у своїй сфері не відповідає дійсності, безпідставно пов'язує моє ім'я з аморальною і протизаконною діяльністю та порушує його немайнові права. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи проти позову заперечила, подавши до суду письмові заперечення /а.с.60-65/, додатково пояснивши, що всі вислови, які наводяться у листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» щодо професійності позивача є оціночним судженням, а відтак не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, і тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 08.11.2004 року працював на ДП «Львівський «Бронетанковий ремонтний завод» на посаді заступника директора з матеріально-технічного постачання, а з 03.03.2009 року по 27.01.2011 року працював на посаді заступника директора з транспорту та озброєння, та був звільнений згідно з ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. З 25.01.2013 року позивач працював на посаді представника Державного підприємства «Завод імені Малишева» в західних регіонах та був звільнений 08.09.2014 року за ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується трудовою книжкою позивача /а.с.112,113/. Згідно диплому [NUMBER] позивач закінчив у 1979 році Омське вище танкове інженерне училище імені Маршала СРСР [PERSON], за спеціальністю гусеничні та колісні машини, та отримав кваліфікацію військового інженера механіка /а.с116/. 06.12.2013 року між ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та ДП «Завод імені Малишева» був укладений договір поставки № 558-06/13 /а.с.95-99/. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язувався поставити товар, а саме: електронні блоки. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1221 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром»» ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та ДП «Завод імені Малишева» перебувають в управління зазначеного концерну /а.с.66/. 06.06.2014 року ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» листом № 320-939 повідомило ДП «Завод імені Малишева» та ДК «Укроборонпром», що пропонований для проведення вхідного контролю [PERSON] не являється спеціалістом в сфері електронних виробів, та запропонувало направити компетентного спеціаліста [PERSON] для проведення вхідного контролю виробів по темі «Оплот-Т» /а.с.103/. ДК «Укроборонпром» листом від 11.06.2014 року № УОР-130-5116 просив директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» Чауса В.М. надати пояснення причин не допуску [PERSON] до приймання продукції на зазначеному заводі, а також пояснити щодо ситуації зі зриву проведення вхідного контролю готової апаратури така БМ «Оплот» /а.с.104/. У відповідь на зазначений лист ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» листом від 20.06.2014 року № 520-1000 повідомило ДК «Укроборонпром», що позивач не являється спеціалістом в області радіоелектроніки /а.с.124/. 08.07.2014 року ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» листом № 520-1122 /а.с.8-11/ звернулося до генерального директора ДК «Укроборонпром» Романова Р.А. з приводу грубого порушення умов договору № 43 від 27.10.2010 року з ДП «Завод імені Малишева» в частині розрахунків за поставлену продукцію. Також, у зазначеному листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» було зазначено наступне: «Крім цього, в даний час нами виготовлені і готові до поставки два комплекти з 8 найменувань виробів «Оплот-Т». Не дивлячись на неодноразове звернення до [PERSON] направити до нас для проведення вхідного контролю виготовлених виробів компетентного представника, який має досвід роботи з електронними виробами. [PERSON] пропонує нам для проведення вхідного контролю [PERSON] з сумнівною репутацією, який являється спеціалістом по металоконструкціям танка (гусениці, корпус танку, башня і ін.), тому приймати складні електронні блоки у нього немає відповідної кваліфікації. [PERSON] це колишній працівник ремонтного танкового заводу, який до електронних виробів ніякого відношення не має і звільнений з цього заводу по невідомим нам причинам. [PERSON] пригрів його у своє оточення для проведення сумнівних операцій по розміщенню виробів по темі «Оплот-Т» на приватні структури з метою отримання власної вигоди [PERSON]». Позивач вважає, що вищевказана інформація поширена у листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» вказує про його непрофесійність, та викладає не провірені факти, що не відповідають дійсності, шкодить його діловій репутації як фахівця. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в пункті 19 роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції . Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи. Аналізуючи зміст листа ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 08.07.2014 року № 520-1122 в частині, що стосується позивача, зокрема його професійних навичок, суд приходить до висновків, що ці висловлювання носять характер оціночного судження, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, не містять наклепу на адресу позивача, не висловлені у непристойній або принизливій формі, а відтак ці судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача, що в результаті отримання листа ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 08.07.2014 року № 520-1122 у керівництва ДК «Укроборонпром» склалося негативне враження про нього, як спеціаліста, оскільки зі змісту листа ДК «Укроборонпром» від 05.11.2014 року № ООР-130-441у /а.с.118/ убачається, що кандидатура позивача, яка була запропонована на посаду директора ДП «ЛБТЗ», взято до уваги керівництвом концерну, що свідчить про те, що в керівництва ДК «Укроборонпром» немає негативних вражень щодо професійності позивача, в іншому випадку кандидатура останнього не була б взяти ними до уваги. За таких обставин, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що у позовних вимогах щодо визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності та зобов'язання відповідача навести спростування неправдивої інформації слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то у задоволенні такої слід також відмовити, з огляду на таке. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в пункті 19 роз'яснено, що якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Беручи до уваги, що в листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 08.07.2014 року № 520-1122 суб'єктивна думка щодо професійності позивача не висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, а також, те, що позивач не надав достатніх доказів про те, що йому була завдана моральна шкода, та не довів її розмір, суд вважає, що у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Outcome: dismissed