Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобільний термінал», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у вказаній вище цивільній справі, в якій вказав, що він був введений в оману при укладанні спірного правочину щодо відчуження частки позивача у ТОВ «Мобільний термінал» розміром 36,65% статутного капіталу. Позивач зазначає, що його звернення до суду із зазначеним позовом може змусити відповідача [PERSON] та третю особу [PERSON] до перепродажу частки у статутному капіталі на інших осіб, що в свою чергу, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд накласти арешт на частку у статутному капіталі ТОВ «Мобільний термінал» (код ЄДРПОУ 34618425) розміром 36,65%. Згідно ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частиною 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі ТОВ «Мобільний термінал» розміром 36,65% задоволенню не підлягає у зв'язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені, крім того, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях. Суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду. З огляду на положення п.1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована тому не підлягає задоволенню. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed