Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

24.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В позові зазначив, що 18.06.2019 року, 27.03.2019 року та 12.03.2019 року [PERSON] було перераховано від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26 000 доларів США, а саме: 18.06.2019 року перераховано 5 000 доларів США (додаток №7 та №22); 12.03.2019 року перераховано 12 000 доларів США (додаток №6); 27.03.2019 року перераховано 9 000 доларів США (додаток№8 та №2). Грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача (Банк одержувача: JSB "Ukrgasbank,\~Ukraine,\~поточний рахунок:\~ [NUMBER] ) з рахунків, які належать Позивачу та розміщені у HSBC (Hongkong and Shanghai Banking Corporation) (Банківська корпорації Гонконга та Шанхаю), а саме: 1) перерахування коштів відповідачу 18.06.2019 року та 27.03.2019 року було зроблено з рахунку позивача № [NUMBER] . факт належності рахунку Клієнту підтверджується Формою запиту клієнта від 19.12.2019 року (додаток №4); 2) перерахування коштів відповідачу 12.03.2019 було зроблено з рахунку позивача № [NUMBER] . факт належності рахунку Клієнту підтверджується Довідкою банку від 06.01.2020 року (додаток №5). Жодних договірних відносин передбачених чинним законодавством України, між [PERSON] та [PERSON] немає, а тому з урахуванням чинного законодавства України отримані [PERSON] грошові кошти від [PERSON] у розмірі 26000 доларів США кваліфікуються як безпідставно набуті. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності просив позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав клопотання про продовження строку для надання відзиву також суду надано не було. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як вбачається з наданих позивачем довідок банку, 18.06.2019 року, 27.03.2019 року та 12.03.2019 року [PERSON] було перераховано від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26 000 доларів США, а саме: 18.06.2019 року перераховано 5 000 доларів США; 12.03.2019 року перераховано 12 000 доларів США; 27.03.2019 року перераховано 9 000 доларів США. Грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача (Банк одержувача: JSB "Ukrgasbank,\~Ukraine,\~поточний рахунок:\~ [NUMBER] ) з рахунків, які належать Позивачу та розміщені у HSBC (Hongkong and Shanghai Banking Corporation) (Банківська корпорації Гонконга та Шанхаю), а саме: 1) перерахування коштів відповідачу 18.06.2019 року та 27.03.2019 року було зроблено з рахунку позивача № [NUMBER] . факт належності рахунку Клієнту підтверджується Формою запиту клієнта від 19.12.2019 року; 2) перерахування коштів відповідачу 12.03.2019 було зроблено з рахунку позивача № [NUMBER] . факт належності рахунку Клієнту підтверджується Довідкою банку від 06.01.2020 року. У вказаних довідках платником зазначено [PERSON] , а отримувачем [PERSON] . Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилаються на те, що між сторонами не укладалось будь-яких правочинів та не виникало будь-яких зобов`язань, відтак вказані грошові кошти, що були перераховані позивачем на користь відповідача є безпідставно отримане майно, яке підлягає поверненню на рахунок позивача. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу. Разом з тим, договір є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. З матеріалів справи вбачається, що спірні грошові кошти перераховані позивачем на банківський рахунок відповідача за його власною ініціативою, в призначенні платежу зазначено «придбання особистих товарів», що вбачається із наданої позивачем банківських довідок та витребуваних платіжних доручень. Також не вбачається, що гроші були перераховані помилково, оскільки перерахування здійснювалось не один раз. Отримання відповідачем коштів відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб. Доказів звернення до відповідача з вимогою про повернення вказаних коштів суду не надано, хоча позивачу було відомо де саме відповідач зареєстрований, що вбачається з наданої копії паспорта відповідача. У даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), проте такі факти позивачем не доведені належними та допустимими доказами. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed