Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON]: - про витребування у [PERSON] та передати [PERSON] предмет застави - автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 200, легковий універсал - В, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане 8РЕР № 1 ГУМВСУ в м. Харків, 04 грудня 2008 року, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. - в рахунок погашення заборгованості сумі - 308 394, 50 гри. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser 200, легковий універсал - В, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) [NUMBER], свідоцтво гро реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕР № 1 ГУМВСУ в м. Харків, 04 грудня 2008 року, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування вимог посилається на повне виконання ним як поручителем кредитних зобов'язань [PERSON] п.2.7, п.3.3.3 договору застави від 04.12.2008 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник першого відповідача проти задоволення позову заперечувала з посиланням на необґрунтованість та незаконність вимог позивача, у задоволенні позову просила відмовити. Другий відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю проти задоволення позову заперечує. Вислухавши позивача, представника першого відповідача дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом встановлено, що 4 грудня 2008 року ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №310000004973003, за умовами якого ВАТ «Астра Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 296 218 грн. на строк до 4 грудня 2015 року включно на придбання автомобіля Тоyota Land Cruiser 200 . В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 4 грудня 2008 року ВАТ «Астра Банк» та [PERSON] уклали договір застави №310000004973003/3, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки Тоyota, модель LandCruiser 200, 2008 року випуску. Також судом з'ясовано, що 28 лютого 2012 року ВАТ «Астра Банк», [PERSON] уклали договір поруки №310000004973003/111, відповідно до якого [PERSON] поручився перед ВАТ «Астра Банк» відповідати у повному обсязі по зобов'язанням [PERSON] які виникають з кредитного договору № 310000004973003 від 4 грудня 2008 року. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпеченого порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Отже, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Звертаючись до суду з позовом про витребування у [PERSON], та передання останнім предмет застави автомобіль марки автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, 2008 року випуску, шасі ( кузов, рама) [NUMBER], свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], комплект ключів, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та в рахунок погашення заборгованості суми 308394,50 грн. звернення стягнення на предмет застави вищезазначеного автомобілю шляхом продажу вказаного автомобілю позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-ким способом з іншою особою, зі зняття вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу позивач посилається на повне виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором №310000004973003, саме позивачем, тобто [PERSON], який на думку останнього відповідно до ЗУ « Про заставу» має право звернути стягнення на предмет застави в рахунок заборгованості та витребування майна. Однак суд не погоджується з посиланням позивача, оскільки у судовому засіданні встановлено, що в обґрунтування позовних вимог щодо звернення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості суми у розмірі 308 394,50 грн., позивач посилається на довідку ПАТ « Дельта Банк » від 31.07.2015 року яка свідчить лише про сплату останнім 231 134,50 грн., а сплата грошових коштів у розмірі 77 260,00 грн. містить прізвище [PERSON] у графі платник, а не [PERSON] Отже, позивачем не доведено, що саме позивач в повному обсязі особисто виконав зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» та до нього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та умовах, що існували на момент переходу цих прав. Крім того, у рішенні Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.02.2016 року по справі № 646/11159/15, яке було залишено без змін апеляційним судом Харківської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що він, як поручитель за кредитним договором від 4 грудня 2008 року, в повному обсязі особисто виконав зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» та до нього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином позивач не довів виконання того, що саме він, як поручитель за кредитним договором від 4 грудня 2008 року, в повному обсязі особисто виконав зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» та до нього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та умовах, що існували на момент переходу цих прав та права звернення позивача на предмет застави. З матеріалів справи також вбачається, що 05.09.2015 р. відповідач направив на адресу позивача лист, в якому запропонував позивачу повідомити на адресу боржника чи має намір позивач, як поручитель отримати відшкодування витрат, понесених ним при погашенні боргу за відповідача перед AT «Дельта Банк» та якому розмірі ці витрати були понесені позивачем, окрім того, у зазначеному листі відповідач попрохав надати документи, які підтверджують факт сплати суми боргу та її докладний розрахунок, який отриманий позивачем, але залишений без відповіді та задоволення. В обґрунтування позову позивач також посилається на те, що відповідно до договору застави від 04.12.2008 р. № 310000004973003/3, а саме у п. 2.7 та 3.3.3 встановлено, що заставодержатель може звернути стягнення на предмет застави та обирати порядок звернення стягнення. Пунктом 2.7 договору застави передбачає, що у випадку невиконання заставодавцем будь-яких зобов'язань, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави в спосіб, передбачений чинним законодавством України, зокрема реалізувати предмет застави через третіх осіб за власним розсудом через комісійні магазини, біржі тощо. Однак, в зазначених положеннях Договору застави, ані у п. 2.7 аніуп.3.3.3 не передбачено умов про можливість заставодержателя звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу ним особисто від імені заставодавця [PERSON] предмета застави. Відповідно до ЗУ «Про заставу», звернення стягнення на предмет застави може бути проведене шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається щодо витребування та передання предмета застави та звернення стягнення на предмет застави в рахунок заборгованості. Крім того, на автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, 2008 року випуску, шасі ( кузов, рама) [NUMBER] накладено арешт в рамках виконавчого провадження ВП№ 31311273 та вищезазначений автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні у [PERSON] з забороною відчуження. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed