Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

07.05.2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 700 грн. 86 коп. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 22.10.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов`язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов вищевказаного кредитного договору, в зв`язку з чим, станом на 15.04.2020 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 16 700 грн. 86 коп. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 07.05.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дій, визначених ст.178, ч.7 ст.279 ЦПК України сторонами не вчинено. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, не подала відзиву на позовну заяву і не повідомила про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128 ЦПК України, була повідомлена належним чином,про належний виклик свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося на адресу суду з відміткою про вручення. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 22.10.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого остання отримала кредит у розмір 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг /а.с.15-63/. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 15.04.2020 року, перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість в загальній сумі - 16 700 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 11 927 грн. 57 коп., в т.ч 9 723,89 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, заборгованості за простроченим тілом кредита- 2 203 грн. 68 коп., заборгованість за нарахованими відсотками- 629 грн. 74 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 2 872,08 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 0,00 грн., нарахованої пені- 0,00 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 771 грн. 47 коп.. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, з огляду на положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на 15.04.2020 року порушив умови договору від 22.10.2018 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого сторонами не оспорюється /а.с.7-14/. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористалася своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, в задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» і штрафів, зокрема - 500 грн (фіксована частина) та 771 грн. 47 коп. (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зі змісту п.1.1.5.25 та п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов`язання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні. У зв`язку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості по тілу кредиту - 11 927 грн. 57 коп., в т.ч 9 723,89 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, заборгованості за простроченим тілом кредита- 2 203 грн. 68 коп., заборгованість за нарахованими відсотками- 629 грн. 74 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 2 872,08 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 0,00 грн., нарахованої пені- 0,00 грн., нарахованої комісії - 0,00 грн. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення №ZZ423B0X0W від 23.04.2020 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2102 грн. 00 к. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача /а.с.1/. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 16 700 грн. 86 коп. (шістнадцять тисяч сімсот гривень 86 копійок), що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 15 429 грн. 39 коп. (п`ятнадцять тисяч чотириста двадцять девять гривень 39 копійок), що становить 92 %. В зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1933 грн 84 к. (одна тисяча дев`ятсот тридцять три гривні 84 копійки) (2102 х 92 /100 = 1 933 грн 84 к.) судового збору.

Outcome: partial