Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

09 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала наступним. 10.12.2014 року о 17-00 годині по вул. Півненка в м. Тростянець Сумської області, де проживає позивач, було відключено електроенергію, без графіку та попередження. В будинку вона проживає сама. В темряві з позивачем стався нещасний випадок: вона впала та в результаті падіння пошкодила тазобедрений суглоб. В період з 10 грудня 2014 року по 20 квітня 2014 року вона перебувала на лікуванні у м. Суми з діагнозом: перелом шийки лівого суглоба. Потребує постійної підтримки медикаментами. На рентгенівському знімку від 13.02.2015 року «Правосторонній кокс артроз 3 ступеню ускладнений асептичним некрозом головки правого суглоба». Позивач вказує, що стан здоровя складний, через біль при ходьбі вона веде малорухливий спосіб життя, пересувається за допомогою палиць, не може обслуговувати себе самостійно, втратила сон та спокій, стала інвалідом. 04.08.2015 року позивач було встановлено першу групу інвалідності по опорно-руховому апарату. Позивач в своєму позові вказує, що нещасний випадок стався з вини відповідача ПАТ «Сумиобленерго», але останній в своїх письмових відповідях не визнав своє вини і відмовляється добровільно сплачувати допомогу. Крім того, внаслідок падіння вона зазначала дуже болісних відчуттів, не мала можливості протягом тривалого часу рухатись в наслідок чого була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та витрачати свою життєву енергію на збирання доказів для захисту своїх порушених прав. Посилаючись на ст. 23 ЦК України просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в наслідок неправомірних дій відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в задоволенні в повному обсязі та надали пояснення аналогічні тим, які викладені в письмових запереченнях (а.с.21-23, 98-100). В своїх запереченнях представники відповідача вказують на те, що договір від 10.08.2014 року про користування електричною енергією укладений між ПАТ «Сумиобленерг» та споживачем [PERSON], а не з позивачем [PERSON] (а.с.41-44). Крім того, відповідач вказує, що даним договором не передбачено відшкодування моральної шкоди за припинення електропостачання. Також відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини її падіння саме в будинку по вул. Півненка, 52 в м. Тростянець і саме 10 грудня 2014 року о 17-00 год. Відповідач вказує, що позивачем не надано медичної документації, на підтвердження того, що вона зверталася за допомогою до медичних установ внаслідок травми 10 грудня 2014 року. Крім того, в своїх запереченнях представник відповідача зазначає, що починаючи з 30 жовтня 2014 року, в звязку з дефіцитом ресурсів для забезпечення потужності в енергосистемі України, в державі застосовувалися графіки аварійних відключень споживачів (ГАВ), а також спеціальні графіки аварійних відключень (СГАВ).З цього приводу мається факсограма ДП НЕК «Укренерго» адресована в тому числі і Північній електроенергетичній системі, до якої входить ПА «Сумиобленерго». Згідно п. 4.3.1 Інструкції про складення і застосування графіків обмеження та аварійного відключення споживачів, а також протиаварійних систем зниження електроспоживання, у разі несподіваного виникнення в ОЕС України (електроенергетичній системі) аварійного дефіциту електричної потужності введення в дію ГАВ, СГАВ, відключення кнопками (ключами) САВН здійснюється за командою чергового диспетчера Державнго підприємства або диспетчера електроенергетичної системи. Диспетчери електроенергетичної системи, підприємства електроенергетики, чергові підстанцій виконують команди на застосування ГАВ та СГАВ без попередження споживачів та попереднього узгодження з місцевими органами виконавчої влади. Крім того, представник відповідача додатково пояснив, що 10 грудня 2014 року світло в будинку, де проживає позивач, було відключено починаючи з 14-00 год., що підтверджується відповідним графіком та оперативним журналом, тоді як падіння зі слів позивача відбулося о 17-00 год. Тобто, до моменту падіння [PERSON] вже достовірно знала, що світло відсутнє протягом трьох годин, в будинку вже було темно, і це не було раптове для позивачки о 17-00 годині відключення світла, і враховуючи свою хворобу, і обмеженість та проблеми у пересуванні, вона завчасно не прийняла належних заходів безпеки щодо пересування в темряві. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач проживає та користується будинком за адресою: м. Тростянець, вул. Пивненко, 52, який належить її сину [PERSON] (а.с.96). 10 серпня 2014 року [PERSON] уклав з ПАТ «Сумиобленерго» договір про користування електричною енергією в будинку за адресою м. Тростянець, вул. Пивненко, 52, Сумської області (а.с.7-8). Відповідачем надано письмові докази на підтвердження того, що філія «Тростянецька РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» у листопаді 2014 року повідомила місцеву владу м. Тростянець та Тростянецького району, що в Тростянецькому районі та м. Тростянець починаючи з 30 жовтня 2014 року, у звязку з дефіцитом палива та гідроресурсів, а також зниження експлуатаційних запасів палива, будуть застосовуватися графіки аварійних відключень та спеціальні графіки аварійних відключень еклектичної енергії (а.с.103). Дана інформація була доведена до споживачів електроенергії ПАТ «Сумиобленерго» через засоби масової інформації та через Інтернет ресурс (а.с.5-6,105-108). З довідки філії «Тростянецька РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» (а.с.104) та графіку аварійних відключень (а.с.46) вбачається, що аварійні відключення споживачів електричної енергії по ПАТ «Сумиобленерго», в тому числі і по девятій черзі, по живлячій підстанції ПС «Пивненковская» почались з 02 грудня 2014 року, і відбувались 02.12.2014 року 03.12.2014 року, 04.12.2014 року, 05.12.2014 року, 08.12.2014 року, 09.12.2014 року, 10.12.2014 року по два рази на добу, на тривалий час. Тобто 10.12.2014 року, коли позивач впала і отримала травму, їй вже було достовірно відомо, що кожного дня проводяться систематичні аварійні відключення електроенергії, і твердження позивача про те, що «електроенергію в цей день відключали в місті без будь-якого графіку та попередження» - спростовуються наданими відповідачем доказами. З цієї ж довідки вбачається, що згідно з графіком аварійного відключення дійсно 10 грудня 2014 року в період часу з 14-15 год. до 23-03 год. відбулася перерва в електропостачанні до будинку, де проживає позивач (а.с.104). З наданих в судовому засіданні пояснень свідка [PERSON] встановлено, що 10 грудня 2016 року свідок відвідувала позивача в будинку за адресою: м. Тростянець, вул. Півненка, 52, приблизно о 17-30 годині. Електричне світло в будинку вже було відсутнє, горіла свічка. В районі 18-00 години вечора [PERSON] провела свідка [PERSON] до «фіртки», замкнулася та пішла назад в будинок. Свічку перед виходом позивач потушила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 10 грудня 2014 року позивач ввечері зателефонувала йому, повідомила, що впала і попросила відкрити фіртку, щоб якщо вона викличе лікарів, лікарі могли зайти. На його пропозицію викликати швидку вона відмовилась, від іншої допомоги також відмовилась. Обидва свідки пояснили, що і до падіння у [PERSON] були проблеми з ногами, вона мала труднощі з пересуванням, ходила за допомогою палиці. Судом встановлено, що позивач отримала травму тазобедреного суглобу за місцем свого мешкання 10 грудня 2014 року в період часу приблизно з 17-30 години до 22-55 години, під час аварійного відключення електропостачання її будинку. Точного часу падіння та отримання травми позивачем, а також місце отримання травми не встановлено, оскільки суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження цих обставин, а свідки пояснили, що вони особисто не бачили моменту падіння позивача і не можуть вказати ні час падіння, ні місце, де впала позивач, і їм відомо про це лише зі слів позивача. При цьому суд приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що 10 грудня 2014 року світло за місцем проживання позивача було аварійно відключене ще з 14-15 години і до 23-03 години, раптових включень та відключень в цей проміжок часу не відбувалось, позивач певний період часу пересувалась по будинку вже після настанні темної пори доби, вона запалювала свічку, виходила надвір, і причинами падіння позивача могли бути і її захворювання та обмеженість рухів, і необережність при пересуванні, і похилий вік. З відповіді Сумського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф вбачається, що 10.12.2014 року о 22 год. 55 хв. бригадою Тростянецької станції Охтирської підстанції екстреної (швидкої) медичної допомоги здійснено виїзд за викликом [PERSON] за адресою: м. Тростянець, вул. Півненка, 52, приводом до виклику було вказано «впала». За результатами огляду лікарем було діагностовано: забій лівого стегна; закритий перелом правого стегна. Від госпіталізації 10.12.2014 року [PERSON] відмовилася. 11.12.2014 року о 12 год. 05 хв. хвора була госпіталізована до Тростянецької ЦРЛ (а.с.92). З відповіді КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня», наданої на запит суду, вбачається, що зі слів [PERSON], вона отримала травму 10 грудня 2014 року та викликала екстрену медичну допомогу (а.с.122). Крім того, у відповіді зазначається, що зі слів [PERSON], 11 грудня 2014 року донька відвезла її до м. Суми, де позивач проходила лікування в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Суми», в амбулаторної карті хворої [PERSON] наявні висновки лікаря рентгенолога вказаної установи (а.с.122). Також з даної відповіді вбачається, що [PERSON] раніше, до отримання травми, у 2011-2013 роках неодноразово зверталась до лікаря ортопеда-травматолога, вказані діагнози: Правобічний коксартроз ІІІ ст., больовий синдром. Ангіодистонія правої нижньої кінцівки. Синільний остеопороз. Локальні підшкірні розширення вен нижніх кінцівок. Вторинна лімфо-венозна недостатність нижніх кінцівок. Атеросклероз судин нижніх кінцівок (а.с.122). З дослідженої в суді медичної картки [PERSON], що заведена 17.12.2014 року в 3-й поліклініці м. Суми (КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Суми»), вбачається, що 11.12.2014 року [PERSON] отримала направлення в рентгенкабінет, а перший запис, датований 17.12.2014 року, зроблений сімейним лікарем під час виклику на дому. Оглядом терапевта від 05.01.2015 року встановлено діагноз: трещина тазобедренного сустава справа. Оглядом ортопеда на дому від 14.01.2015 року встановлено діагноз: закритий перелом шийки лівого стегна. З позову вбачається, що позивач просить відшкодувати моральну шкоду, посилаюсь на порушення відповідачем своїх договірних зобовязань (за договором про користування електричної енергією), порушення її прав як споживача щодо непопередження завчасно про відключення електроенергії, в той же час одночасно позивач просить відшкодувати моральну шкоду за правилом генерального делікту, закріпленим у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Дослідивши вказані матеріали, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення моральної шкоди в звязку з порушенням зобовязання. Так, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 43-44, 46 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі і порядку, визначеним законодавством. У разі тимчасового прининення електропостачання з вини енергопостачальника, він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, у разі порушення прав споживача енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. В договорі про користування електричною енергією передбачена відповідність енергопостачальника за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі і порядку, визначеним законодавством, зокрема, і у разі порушення прав споживача (а.с.8) Як вбачається з умов договору, енергопостачальник не несе відповідальності за тимчасове припинення постачання електричної енергії, або за шкоду, заподіяну споживачу, якщо доведе, що вони виникли не його вини, а з вини споживача або внаслідок дії обставин непереборної сили. Такого виду відповідальності енергопостачальника за ненадання чи неналежне надання послуг як відшкодування моральної шкоди, не передбачає і укладений договір про користування електричною енергією (а.с.8). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст. 22, 711, 714, 1209, 1210ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи встановлені по справі обставини, відсутні підстави для застосування п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону до спірних правовідносин. Посилання позивача на Правила користування електричною енергією для , яким встановлено обовязок енергопостачальника повідомити споживачів по тимчасове припинення постачання електроенергії через засоби масової інформації не пізніше ніж за 10 днів суд вважає неспроможним, оскільки відбувались не планові, а аварійні відключення, при яких відповідно п. 4.3.1 Інструкції про складення і застосування графіків обмеження та аварійного відключення споживачів, а також протиаварійних систем зниження електроспоживання, чергові підстанцій виконують команди на застосування графіків аварійних відключень та спеціальних графіків аварійних відключень без попередження споживачів та попереднього узгодження з місцевими органами виконавчої влади. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1167 ЦК України, то суд приходить до висновку, що в даному випадку також відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до вимог п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки. Неправомірне діяння повинно бути головною причиною, що з неминучістю тягне за собою заподіяння моральної шкоди, необхідною умовою настання негативних наслідків у вигляді фізичних або душевних страждань. Причинний зв'язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов'язковою умовою настання деліктної відповідальності. Отже визначення причинного зв'язку як умови деліктної відповідальності є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв'язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об'єктивний причинний зв'язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об'єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що під час розгляду справи позивачем не доведено наявності причинного зв'язку між діями відповідача ПАТ «Сумиобленерго» та шкодою, завданою позивачу. Беручи до уваги вищеперераховані обставини, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed