Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У травні 2015 р. [PERSON] звернулася\~ суду із позовом до [PERSON], [PERSON], яким просила визнати недійсною довіреність видану на їх імя. Вказувала, що від її імені (попереднього прізвища) підписана довіреність, яка посвідчена 06 квітня 2009 р. за реєстровим №865 приватним нотаріусом [PERSON] про наділення всеосяжних повноважень відповідачів - її батьків. Проте довіреність з такими повноваженнями вона не підписувала, підпис в ній не схожий на її підпис, а відповідачка [PERSON], користуючись цієї довіреністю, 16 квітня 2009 р., як представник позивачки,\~ оформила два іпотечних договори, яким передала в заставу ПАТ «Укрсоцбанк» належний їй на праві приватної власності будинок по вул. 8 Лінія,71/1 в м. Миколаєві. Згідно Ухвали суду від 07.10.2015 року судом за клопотанням представника позивача витребувано Оригінал оспорюваної Довіреності в ПН ММНО [PERSON], який останнім наданий до суду. Згідно Ухвал суду від 06.03.2016 року, 06.06.2016 року, 04.11.2016 року, 25.01.2017 року, 28.11.2017 року по справі призначалась почеркознавча експертиза. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про розгляд справи (арк.33,49, 2-й том справи). Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відповідно до пояснень представника ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] у судовому засіданні та письмових пояснень, позов не визнали, вказуючи, що при укладенні іпотечних договорів обсяг повноважень представника позивача за довіреністю відповідав обсягу повноважень, необхідному для укладання таких договорів. Відповідно до ч.1 п.2 ч.3 ст.223, ч.8 ст.279 ЦПК України Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті..... у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи ( його представника), незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Оскільки справа перебуває в провадженні суду тривалий час (з 26.05.2015 року)представник позивача був належним чином повідомлений про розгляд справи, двічі не з'явився у судове засідання, від нього не надійшло заяв про залишення позову без розгляду,закриття провадження у справі, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутністю позивача (його представника). Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які містяться в матеріалах справи, заслухавши представника третьої особи ПАТ "Укрсоцбанк", при вирішенні справи виходить з такого. 19.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту №2006/13-2.06/484, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 100\~000,00 доларів США зі сплатою 12% річних. 19.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений Договір кредиту №2006/13-2.06/482, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 90\~000,00 доларів США зі сплатою 12% річних. 16.04.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] на підставі Довіреності, посвідченої ПН ММНО [PERSON] 06.04.2009 р. за №856, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за договором кредиту №2006/13-2.06/484, був укладений Іпотечний Договір, за яким іпотекодавець передав Банку в іпотеку житловий будинок№71/1 по вул. 8 Лінія в м. Миколаєві. Також 16.04.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] на підставі Довіреності, посвідченої ПН ММНО [PERSON] 06.04.2009 р. за №856, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за договором кредиту №2006/13-2.06/482, був укладений Іпотечний Договір, за яким іпотекодавець передав Банку в іпотеку житловий будинок№71/1 по вул. 8 Лінія в м. Миколаєві. Так, 06.04.2009 року Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], посвідчена Довіреність ВМС №806431, за якою [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] бути її представниками з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань придбання на її імя, відчуження, здачі в оренду, передачі у заставу (іпотеку) з метою забезпечення зобовязань будь-якої особи перед будь-якою особою, а також вчинення будь-яких дій щодо належного їй рухомого та нерухомого майна, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту та тягар доказування лежить на сторонах спору. Відповідно до ч. ч. 1-2, 5 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно із ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона ( представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства ( ч.1,3 ст.237 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. За своєю юридичною сутністю, видача довіреності є одностороннім правочином, який повинен відповідати загальним вимогам, що передбачені\~статтею 203 ЦК України. Позивач, окрім оспорювання підпису, вчиненого від її імені невідомою особою, в обґрунтування своїх вимог також посилається на те, що про наявність вказаних іпотечних договорів вона дізналась в квітні 2014 року та вказує, що вона не уповноважувала відповідачів на укладання від її імені будь-яких іпотечних договорів, в тому числі і вищезазначених. Також зазначала, що у посвідченій Довіреності від 06.04.2009 року жодних юридичних дій стосовно передачі конкретного нерухомого майна не зазначено. Проте, з огляду на зміст довіреності, вбачається що позивач уповноважувала відповідачів на вчинення певних дій, у тому числі й щодо нерухомого майна, яке їй належить. Твердження позивача на те, що Довіреність не містить її розпорядження щодо конкретного майна спростовуються змістом довіреності, яка містить посилання на все майно позивача, змістом якого охоплюється і предмет іпотеки: житловий будинок №71/1 по вул. 8 Лінія в м. Миколаєві. Крім того, позивач посилалась на недійсність довіреності з тих підстав, що цей документ підписаний не нею, а іншою особою, в звязку з чим кілька разів заявляла клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Згідно Ухвал суду від 06.03.2016 року, 06.06.2016 року, 04.11.2016 року, 25.01.2017 року, 28.11.2017 року по справі було призначено почеркознавчу експертизу, однак вона проведена не була через недостатню кількість вільних зразків почерку позивача та несплату нею рахунку за експертизу. Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Згідно ст. 45 ЗУ «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Разом з тим, в матеріалах справи міститься оспорювана Довіреність, підпис на якій виконаний віл імені [PERSON] та його справжність засвідчена нотаріусом. Оскільки в момент посвідчення довіреності нотаріусом перевірено волевиявлення сторін щодо укладення правочину, почеркознавча експертиза по справ не проведена, достовірність підпису позивача на довіреності засвідчена уповноваженою особою (нотаріусом), суд позбавлений можливості самостійно встановлювати недостовірність підпису позивача, підстави для визнання довіреності недійсною - відсутні. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed