Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач 20.01.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 23.10.1998 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO] З 2009 року відповідач фактично не проживає разом із своєю сім`єю. На даний час в нього вже є інша сім`я, від якої він має ще двох неповнолітніх дітей. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю та знаходитья на її утриманні. Відповідач коштів на утримання та розвиток дитини не надає. У період з 13.01.2010 року по 31.07.2012 року відповідач не сплачує аліменти на утримання свого сина. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість відповідача станом на 10.07.2013 року складала 22624 грн. Згодом відповідач погасив вказану заборгованість, проте так і не почав виконувати свої батьківські обов'язки. Позивач стверджує, що на теперішній час заборгованість відповідача становить 9636,75 грн. Відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 29.10.2014 року його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (за не виконання рішення суду), і на підставі санкції даної статі призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Тож, як стверджує позивач, [PERSON] систематично не виконує свої батьківські обов'язки. Із приводу протиправних дій відносно сина з боку відповідача позивач неодноразово зверталась до органу опіки та піклування виконкому міськради. Також зазначає, що під час побутових сварок, які виникають на ґрунті житлового питання, вона змушена щоразу звертатися до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області з приводу протиправних дій відповідача, його матері по відношенню до неї та сина. Відповідач не згадує про сина на його день народження, не вітає зі святами, не проявляє бажання поспілкуватися як батько із сином, проте нагадував про себе тільки тоді, коли прийшов в черговий раз виселити її із сином з будинку. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач погасив заборгованість по аліментам, зараз аліменти сплачує, проте так і не почав виконувати свої батьківські обов'язки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх. Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.10.1998 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). У відповідності до довідки №7, виданої ЖЕО №1, зі слів заявниці, син [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.10.2010 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.01.2010 року до повноліття дитини, тобто до [INFO], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей (а.с.25). У зв'язку із несплатою аліментів, у відповідача виникла заборгованість. Так, згідно розрахунку заборгованості відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ станом на 10.07.2013 року вона становила 22324 грн., станом на 31.03.2014 року заборгованість складала 4446,76 грн., станом на 30.11.2014 року - в сумі 9636,75 грн. (а.с.11-13). Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і на підставі санкції даної статті призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (а.с.24). Станом на час розгляду справи заборгованості по сплати аліментам у відповідача відсутня. Матеріали справи також містять докази неодноразових звернень [PERSON] до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС з приводу неправомірних дій з боку відповідача та його матері, а також факт звернення до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради як органу опіки та піклування з приводу протиправних дій відносно неї та її сина з боку бабусі та батька (а.с.14-19). Згідно аналітичної довідки про результат психологічного обстеження учня 8-А класу [PERSON]. СШ № 3, підліток [PERSON] знаходиться у стані дистресу (хронічного стресу) внаслідок психотравм, які постійно виходять з боку близьких родичів (батька та бабусі). Вищезгаданий деструктивний сімейний мікроклімат, у якому живе дитина, являє собою серйозну небезпеку його психологічного здоров'я (а.с.8). Але обставини на які посилається позивач не можна розцінити як поважні причини неучасті батька у вихованні та утриманні дитини. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час розгляду справи відповідач пояснив, що він заперечує підстави для позбавлення його батьківських прав та бажає приймати участь у вихованні дитини, посилаючись на те, що він матеріальну допомогу раніше не надавав тому, що був безробітним, зараз він працевлаштований та сплачує аліменти, заборгованості немає, від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилявся, намагається приймати участь у вихованні дитини однак, позивач налаштовує сина проти нього, оскільки між ними виникли неприязнені відносини, стосовно поділу майна. З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, виданої Білгород-Дністровським міськрайонним центром зайнятості, [PERSON] був зареєстрований як безробітний з 28.10.2014 року (а.с.62). Згідно характеристики, виданої Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України, [PERSON] зарекомендував себе за місцем проживання з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, в порушенні громадського порядку не був помічений (а.с.63). Згідно розрахунку заборгованості, виданого ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ, станом на 31.05.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 3,35 грн. (а.с.77). Суд ставиться критично до наданого висновку виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 06.05.2015 року, оскільки єдиною правовою підставою для позбавлення батьківських прав є заборгованість по аліментам, що станом на час розгляду справи відсутня. Інших відомостей про свідоме нехтування відповідачем батьківських обов'язків, висновок органу опіки та піклування а також матеріали справи не містять. Ураховуючи зміст заявлених позовних вимог відповідно до правових норм та положень ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів які підтверджують про свідоме нехтування відповідачем батьківських обов'язків. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. Частиною 1 ст.164 СК України наведений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, матеріали справи у розумінні ст.ст. 59,60 ЦПК України зазначених доказів не містять. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб з урахуванням того, що приймаючи рішення суд повинен виходити перш за все з інтересів малолітньої дитини, адже механізм здійснення контролю за виконанням батьківських обов'язків не передбачено,бажання здійснювати батьківські обов'язки виключно залежить від ставлення до їх виконання батьком дитини, а не від контролю чи рішення суду, станом на день винесення рішення заборгованість по аліментам відсутня, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed