Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку матеріальних збитків, заподіяних злочином, у розмірі 12713,57 грн. Позивач у позові вказав, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 08.11.2012р. по справі за № 2036/1-97/2011 кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] закрита за спливом строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23.01.2008р. по справі № 1-65/2008 за обвинуваченням [PERSON], який набрав законної сили, судом було встановлено, що 10.10.2006р. до [PERSON] звернувся [PERSON], який мав намір укласти кредитний договір з філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк», на отримання споживчого кредиту нібито для придбання побутових товарів, а фактично, в порушення умов кредитного договору, перевести в готівку і використати кредитні грошові кошти на інші цілі. Відповідно до Положення про кредитування фізичних осіб, затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» № 110/2003р., при укладенні кредитного договору він повинен був надати документи, які посвідчують його особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, рахунок-фактуру на придбання товару, а також довідку про свої доходи за останні три місяці. Однак [PERSON], будучи безробітною особою, не мав можливості укласти кредитний договір на законних підставах, в зв'язку з чим звернувся до [PERSON] і попросив її підробити довідку про доходи, і [PERSON] підробила довідку про його доходи. 13.10.2006р. [PERSON], достовірно знаючи про те, що довідка про доходи на його імя є підробленою і відомості, які в ній містяться, не відповідають дійсності, звернувся до філії Чугуївського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк», надавши підроблену довідку про доходи співробітнику кредитного відділу банку [PERSON], яка без перевірки належним чином відомостей, які знаходяться в довідці про доходи, прийняла від нього кредитну заявку і винесла питання про надання споживчого кредиту на засіданні кредитного комітету. 13.10.2006 року між [PERSON] та філією Чугуївського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» було укладено кредитний договір № 349 і надано споживчий кредит на суму 10 000 грн., які в подальшому [PERSON], в порушення умов кредитного договору, звернув на свою користь. 15.05.2013р. постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2036/1-97/2011 (провадження № 1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно [PERSON] закрито у зв'язку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому суд зазначив ті ж самі фактичні обставини, які були наведені ним у вироку від 23.01.2008р., де вказано, що [PERSON] отримувала з осіб, яким надавала підроблені довідки про доходи, частину суми кредиту за нібито надані послуги. Також 29.08.2013р. постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2036/1-97/2011 (провадження №1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно [PERSON] закрито у зв'язку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому судом було встановлено, що в період жовтень-листопад 2006 року [PERSON], будучи приватним підприємцем, уклав з Чугуївським відділенням № [NUMBER] «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків-фактур на промислові товари отримав в банку готівкові грошові кошти і надав їх цим особам, а частину суми кредиту [PERSON] брав з вказаних осіб за нібито надані послуги. Крім того, 29.08.2013р. постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2036/1-97/2011 (провадження №1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно [PERSON] закрито у зв'язку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому судом було встановлено, що в період жовтень-листопада 2006 року [PERSON], будучи економістом по кредитуванню і членом кредитного комітету Чугуївського відділенням №2838 ВАТ «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку без ідентифікації позичальників, за відсутності всіх необхідних документів, за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку», а частину суми кредиту [PERSON] отримувала з вказаних осіб за нібито надані послуги. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], діючи спільно, за раніше обговореним планом, шляхом обману та підробки документів, вчинили спрямовані на незаконне отримання [PERSON] в Чугуївському відділенні ВАТ «Ощадбанк» споживчого кредиту в розмірі 10 000 грн., який в подальшому був переведений в готівку та розподілений між членами групи, при цьому [PERSON] наміру повертати кредитні кошти не мав. Станом на 17.02.2015 року заборгованість за кредитним договором № 349 від 13.10.2006 року складає 12713,57 грн., яку банк просить стягнути у солідарному порядку з винних осіб. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу без його участі (а.с. 167). Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Відповідачі [PERSON]А.С. та [PERSON] письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали. Від відповідача [PERSON] та його представника за довіреністю [PERSON] (а.с. 50) надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просив в задоволенні вимог позивача відмовити, розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача, при цьому зазначив, що вимоги заявлено з приводу правовідносин, які витікають з кредитного договору № 349 від 13.10. 2006р., укладеного між [PERSON] та філією Чугуївського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк». В постанові суду про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за закінченням строків давності від 29.08.2013 року відсутнє посилання на кредитний договір з вказаними реквізитами. А тому взагалі неможливо встановити, чи має відношення до предмету спору (чи є належним доказом) вказана постанова. [PERSON] вважає, що позивачем при зверненні до суду обрано невірний спосіб захисту, оскільки кредитний договір № 419 є чинним, в судовому порядку недійсним його не визнано. Вказаним договором встановлено порядок дій при порушенні його умов будь-якою стороною, і [PERSON] не має жодного відношення до правовідносин між банком та [PERSON] як позичальником, що витікають з цього кредитного договору, і тому вважає, що з [PERSON] одноособово на користь банку повинно бути стягнення заборгованість за кредитним договором (а.с. 28, 78, 79, 147-150). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи. Як розяснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" - при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі або майну громадянина, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до укладеного між [PERSON] та філією Чугуївського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» кредитного договору № 349 від 13.10.2006 року надано споживчий кредит на суму 10 000 грн. і вказана сума за розпорядженням бухгалтерії банку перерахована на розрахунковий рахунок СПДФО [PERSON], а в подальшому отримані в кредит кошти [PERSON], в порушення умов кредитного договору, звернув на свою користь (а.с. 5). Станом на 17.02.2015р. заборгованість з цим кредитним договором становить у сумі 12173,57 грн. (а.с. 6). На підставі вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23.01.2008 року [PERSON] визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України (а.с. 92-132). Як зазначено у вироку суду, 13.10.2006р. до [PERSON] звернувся [PERSON] з проханням підробити довідку про його доходи, для подальшого надання до банку для отримання кредиту. На підставі підробленої довідки про доходи, був укладений між [PERSON] та філією Чугуївського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України» кредитний договір на суму 10 000 грн., які були перераховані на рахунок СПДФО [PERSON] 15.05.2013р. постановою Чугуївського міського су у Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст.190 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с. 84, 85). 29.08.2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі за ч. 2 ст. 190 КК України по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у зв'язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с. 82, 83, 86, 87). 08.11.2012р. постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі за ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 358 КК України по обвинуваченню [PERSON] у зв'язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с. 81) При цьому, судом встановлено, що [PERSON], будучи приватним підприємцем, уклав з Чугуївським відділенням № [NUMBER] «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків - фактур на промислові товари отримав в банку готівкові гроші і надав їх особам. [PERSON], будучи економістом по кредитуванню і членом кредитного комітету Чугуївського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку, за підробленими довідками про доходи з місця роботи надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку». Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження в діях відповідачів повного складу цивільного правопорушення, яке мало б наслідком заподіяння позивачу збитків, що передбачено ст. 1166 ЦК України. Положенням ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Між тим, судом не встановлено і позивачем не доведено, якими спільними діями чи бездіяльністю відповідачів заподіяна майнова шкода позивачу. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, зазначено в ч. 1 ст. 60 цього кодексу. Частини 2-4 статті 60 ЦПК України вказують на те, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача на те, що вина відповідачів у заподіянні шкоди підтверджується тим фактом, що існують постанови суду про закриття кримінальної справи у зв'язку з закінченням строків давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не є безспірною підставою для задоволення позову . Відносно [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не існує вироку за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно розяснень, які містяться у абз. 1 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільних справах» - постанова про закриття кримінальної справи у зв'язку з закінченням строків давності має оцінюватись судом в загальному порядку, оскільки вказана постанова не встановлює жодної преюдиції. Таким чином, позивачем під час судового розгляду не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження того, що відповідачі спільними діями та маючи єдиний умисел, завдали йому матеріальних збитків, також відсутній причинний зв'язок між їх діями і наслідками, зазначеними позивачем. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що кредитний договір № 349 від 13.01.2006р., укладений між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», не скасований та не визнаний недійсним. За його умовами [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000 грн. і зобов'язався його погасити у встановлені договором строки. Із постанов про закриття кримінального провадження вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконували послуги при умові, що кожний із осіб, які до них звертались, у майбутньому повністю поверне всю суму кредиту банку за умовами кредитного договору. Звертаючись з позовом, позивач, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідачів суму непогашеного [PERSON] кредиту у розмірі 12713,57 грн. Однак, вказана заборгованість за кредитним договором не є матеріальними збитками у розумінні ст. 1166 ЦК України і не підлягає стягненню з відповідачів з наведених позивачем підстав. ПАТ «Державний ощадний банк України» не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у іншій спосіб. З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити по суті позову.

Outcome: dismissed