Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] в грудні 2015 року звернувся до суду із позовом, в обгрунтування якого вказав, що під час розгляду кримінальної справи 30.11.2015 в Богунському районному суді м.Житомира прокурор Житомирської обласної прокуратури [PERSON] при свідках назвав його «бандитом», чим завдав йому моральної шкоди. Вказану шкоду [PERSON] оцінює в 1000 євро, що в гривневому еквіваленті на день позову до суду становить 25270 грн., та просить стягнути цю суму на свою користь з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав з тих же підстав та просив його задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позову за безпідставністю та вказав, що він підтримував державне обвинувачення в суді по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та інших, ставлення позивача до нього є упередженим, він заявляв йому відводи, останній з яких судом задоволено. При цьому відповідач заперечив, що називав позивача «бандитом» та вказав, що це наклеп. Свідок [PERSON], в судовому засіданні підтвердив, що під час словесного конфлікту в перерві між судовими засіданнями 30.11.2015 прокурор Романенко назвав Малика «бандитом». Свідок [PERSON] пояснив, що він працює секретарем судових засідань Богунського районного суду м.Житомира та дійсно, 30.11.2015, між Маликом та прокурором Романенком, який підтримував державне обвинувачення в суді, відбулася словесна перепалка, однак він був зайнятий своїми службовими обов»язками і до слів не прислухався, тому не може сказати, чи називав прокурор Малика «бандитом». Свідок [PERSON], суддя Богунського районного суду м.Житомира, пояснила, що в її провадженні перебувала кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] та інших, в судовому засіданні 30.11.2015 Маликом заявлялося клопотання про відвід прокурора Романенка з тих підстав, що останній назвав його «бандитом», однак особисто вона цього не чула. Свідок [PERSON] пояснив, що був присутній під час словесної перепалки в суді між [PERSON] та прокурором Романенком Д.М., однак не чув, щоб останній назвав позивача «бандитом». Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. У відповідності до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засідань встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебуває кримінальна справа №1-50/12 по обвинуваченню [PERSON], [PERSON] у вчиненні в складі організованої групи злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3. ст. 209, ч.2 ч.3 ст.358, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 366 КК України і [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 358 КК України. Як вказує позивач, під час судового засідання 30.11.2015, прокурор Житомирської обласної прокуратури [PERSON], який на той час підтримував державне обвинувачення, при свідках назвав його «бандитом» та звертався до нього, як до злочинця, хоча його вини не доведено в законному порядку та не встановлено обвинувальним вироком суду. Вважає, що такими діями прокурор Романенко Д.М. образив його, принизив честь та гідність, завдав йому душевних страждань, тим самим спричинивши йому моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди (1000 євро, що в гривневому еквіваленті на день позову до суду становить 25270 грн.) позивач виходив з рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2015 в справі «Малик проти України», де розмір моральної шкоди за незаконне його затримання визначено в розмірі 2000 євро. Правовідносини по справі регулюються статтями 1166, 1167 та статтею 23 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні цієї шкоди. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з положень пункту 3 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків Згідно з пунктом 5 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди відповідачем. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підтвердили обставин образливого висловлювання прокурора Романенка Д.М. на адресу позивача [PERSON] З постанови Богунського районного суду м.Житомира від 31.11.2015 також вбачається, що прокурором Романенком Д.М. не допущено порушення вимог закону, які б могли впливати на його об"єктивність при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та ін., а тому головуючий суддя Гулак Н.А. відмовила в задоволенні клопотання про відвід прокурора. Вказаною постановою також не підтверджено доводів позивача. До показів свідка [PERSON] суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються вказаними вище доводами. Крім того, позивачем не надано доказів та не заявлено клопотань про їх витребовування, які б вказували на протиправність поведінки відповідача, а також не обгрунтовано належними доказами наявності причинно-наслідкового зв"язку між такою поведінкою та шкодою. При цьому відповідач, заперечуючи проти позову, довів відсутність своєї вини у заподіянні моральної шкоди позивачу [PERSON] Тому суд, враховуючи викладене, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed