Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Київської міської ради, Колонщинської сільської ради, Бортниківської сільської ради, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла [INFO], право власності на наступне майно: квартиру [ADDRESS]; земельну ділянку площею - 0,0900 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Київської області, Макарівський район, село Миколаївка, с/т «Конструктор»; земельну ділянку площею - 0,618 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Київської області, Фастівського району, Бортниківська сільська рада, с/т «Триліси», а також на сертифікат іменних акцій серії [NUMBER] Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль», номінальною вартістю 10 коп. у кількості 280 шт. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка за життя залишила заповіт на користь [PERSON], заповівши їй квартиру [ADDRESS]. Крім цього, померлій на праві власності належали земельні ділянки площею - 0,0900 га, що розташована на території Київської області, Макарівський район, село Миколаївка, с/т «Конструктор» та площею - 0,618 га, що розташована на території Київської області, Фастівського району, Бортниківська сільська рада, с/т «Триліси». Позивач останні 3 роки проживала із матір»ю та доглядала за нею, прийняла на себе всі витрати по лікуванню та забезпеченню матері, тобто фактично прийняла спадщину після її смерті. 29.03.2017 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріальноо округу Мальченко Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову у зв»язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, Позивач звернулась до суду за захистом свого порушенного права шляхом визнання права власності за законом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду свої письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без участі свого представника, крім цього зазначив, що відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мальченко Т.В. від 01.04.2017 року Позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини щодо майна померлої [PERSON], оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини. Між тим, Позивачем не надано доказів щодо існування перешкод для оформлення спадкових справ та вона не ставить питання про поновлення строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представники відповідачів Колонщинської сільської ради, Бортниківської сільської ради, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не подавали, причини неявки суду не відомі. Свідок [PERSON] з боку позивача у судовому засіданні зазначила, що є працівником ТОВ «Віра Надія Любов» в сфері медичного обслуговування та на виконання умов Договору укладеного між товариством та [PERSON] доглядала [PERSON] з напарницею вдень з січня 2015 року і до самої її смерті. Позивач є єдиною донькою померлої та проживали вони разом у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Шевченківського районного суду від 01 вересня 2017 року по справу було відкрито провадження за участю сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду від 23 жовтня 2017 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мальченко Тетяни Вільленівни витребувано копію спадкової справи №2-2017 заведену після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В ході розгляду справи Позивач частково відмовилась від позовних вимог, відповідно до заяви від 29.11.2017 року (а.с. 164), зокрема в частині визнання права власності на сертифікат іменних акцій серії [NUMBER] Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль», номінальною вартістю 10 коп. у кількості 280 шт. Протокольною ухвалою від 29.11.2017 року суд прийняв відмову від позову в цій частині. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши наявні письмові докази і спадкову справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] про, що складено відповідний актовий запис №10558 від 06 липня 2016 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 65). Судом встановлено, що Позивачка [PERSON] є єдиною донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та єдиним спадкоємцем після її смерті. (а.с. 67). Після реєстрації шлюбу 18 лютого 1983 року Позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 68). За життя, [PERSON] набула права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,11 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло посвідчене Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківського виконкому від 21.02.1996 року (а.с. 19); земельну ділянку площею - 0,618 га, що розташована на території Київської області, Фастівського району, Бортниківська сільська рада, с/т «Триліси», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку виданного на підставі розпорядження Фастівської райдержадмністрації №416 від 22.08.2003 року (а.с. 84); на земельну ділянку площею - 0,0900 га, що розташована на території Київської області, Макарівський район, село Миколаївка, с/т «Конструктор», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку виданного на підставі рішення Колонщинської сільської ради народних депутатів від 20 вересня 2001 року за №9, а також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 78, 79). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт від 06 серпня 1995 року на користь [PERSON], в якому заповіла останній нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та речі домашньої обстановки і вжитку (а.с.88). 29 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мальченко Т.В. заведено спадкову справу №2-2017 щодо майна [PERSON], померлої [INFO]. Між тим,01 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мальченко Т.В. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с 162). Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Спадкоємці за законом, відповідно до ст.1258 ЦК України, одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини, у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що з дати відкриття спадщини позивач фактично вступила в управління спадковим майном, у тому числі у праві власності на квартиру [ADDRESS], оскільки продовжила проживати у такій квартирі та сплачувати вартість житлово-комунальних послуг. Оскільки Позивач, як єдиний спадкоємець померлої [PERSON], позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, в тому числі і за законом, тому таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судом достовірно встановлено, що власником спірної квартири [ADDRESS] була померла [PERSON], крім цього останній на праві власності належали земельні ділянки площею - 0,0900 га, розташована на території Київської області, Макарівський район, село Миколаївка, с/т «Конструктор» та площею - 0,618 га, розташована на території Київської області, Фастівського району, Бортниківська сільська рада, с/т «Триліси», тому відповідно до ст. 392 ЦК України позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом та заповітом повинна успадкувати зазначене нерухоме майно. З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved