Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] суму завданої майнової шкоди в розмірі 19215,41 грн. та судовий збір. Представник позивача позовні вимоги мотивував тим, що 07 жовтня 2017 року у м. Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «OPEL» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «MITSUBISHI» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було складено відносно [PERSON] . Згідно Постанови Київського районного суду від 04.12.2017 року по справі №520/13223/17 провадження по справі відносно [PERSON] закрито за відсутністю в ії діях складу адміністративного правопорушення. Щодо особи, винної у ДТП, судового рішення не приймалось. Тому, як вважає позивач,згідно ст.ст. 1166 та 1188 ЦК України відповідальною особою за завдання збитків внаслідок ДТП є [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «OPEL» реєстраційний номерний знак [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна Відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому власник пошкодженого автомобіля «MITSUBISHI» (реєстраційний номерний знак [NUMBER] ) [PERSON] , згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 10 січня 2018 року повідомив МТСБУ про подію та звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування. 14 травня 2018 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 19215,41 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. З наданих до суду документів судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер [NUMBER] , 07.10.2017 року близько 16.20 години, рухаючись по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, здійснюючи поворот ліворуч, в порушення вимог п.п.16.6, 10.1 Правил дорожнього руху, була неуважною, не врахувала дорожньої обстановки, та не надала перевагу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «OPEL Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Дії [PERSON] інспектором поліції були кваліфіковані заст.124 КпАП України. За наслідком розгляду вказаних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, 04 грудня 2017 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено постанову по справі №520/13223/17, якою на підставі п.1 ч.І ст.247 КпАП України, провадження по справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, закрито за відсутністю в її діях вказаного адміністративного правопорушення. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно зч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. МТСБУ, звертаючись до суду з регресним позовом про сплату страхового відшкодування, повинно довести, що відповідач, до якого заявлені вимоги, є винним у дорожньо-транспортній пригоді. Позивач на підтвердження того, що [PERSON] винний у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07.10.2017 року, посилається на постанову від 04.12.2017 року по справі №520/13223/17. Однак, вказана постанова ухвалена 04 грудня 2017 року Київським районним судом міста Одеси по справі №520/13223/17 стосується розглядом судом справи про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, за наслідком чого провадження по справі було закрито за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Також у вказаній постанові судом зроблено висновок, що водій автомобіля марки «OPEL Vectra» - [PERSON] здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору, що видно з відеозапису з камери зовнішнього спостереження, встановленого на будівлі поруч. Цим доказом спростовуються пояснення [PERSON] про те, що він закінчував проїзд перехрестя. Позивач не скористався свої правом на витребування доказів на підтвердження своєї позиції у справі. Суд на підставі наявних матеріалів та доказів, наданих позивачем по справі, позбавлений можливості дійти висновку про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення та визнання останнього винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07.10.2017 року, оскільки суду не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження цих обставин, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню .

Outcome: dismissed