Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 5.25 га на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Згідно довідок Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 67/02-17 від 04 березня 2011 року та № 60/02-17 від 03 березня 2011 року на момент смерті батька [PERSON] він проживав разом з батьком та вів з ним спільне господарство, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті батька. В травні 2014 року він звернувся до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, однак йому було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину про право власності на земельну ділянку видано його брату [PERSON]. Тому, вважає, що свідоцтво про право на спадщину повинно бути визнано недійсним і за ним визнано право власності на спадкове майно, а саме на ? частину земельної ділянки площею 5.25 га, що належала [PERSON], який помер [INFO] року. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] надали аналогічні пояснення, просили позов задовольнити в повному обсязі, доповнивши, що [PERSON] при написанні заяви до нотаріуса не вказав про наявність інших спадкоємців, а саме його. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні виходячи зі слідуючого. Дійсно, [INFO] року помер [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка та житловий будинок. Відповідач неодноразово говорив позивачу про необхідність оформлення спадкового майна, однак позивач не бажав його оформляти. В шестимісячний термін він надав нотаріусу всі необхідні документи, в тому числі і довідки Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області, в який зазначено, що [PERSON] проживав одиноко до дня смерті, інших осіб, які були б зареєстровані з ним чи проживали з ним не було. Тому вважають, що позивач не прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як факт проживання з батьком не підтверджено, а також він не звертався до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Крім того, позивач звернувся до суду про визнання права власності на спадкове майно, а саме на ? частину земельної ділянки, хоча фактично до нотаріуса з питань оформлення спадщини із заявою не звертався і відмови нотаріуса з питань оформлення спадщини взагалі не отримував. Особа вправі звернутись до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Тому, просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] вона видала на підставі діючого законодавства. В матеріалах спадкової справи є довідки сільської ради про те, що [PERSON] проживав одиноко. Відповідач [PERSON] звернувся до неї із заявою з питань оформлення спадщини у встановлений законодавством строк, надав всі необхідні документи, інші спадкоємці з питань оформлення спадщини не звертались, а тому в січні 2014 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до неї не звертався, а лише усно питав в 2011 році, які документи йому необхідно подати для прийняття спадщини. Крім того, в свідоцтві про народження [PERSON] є розбіжності в написанні по батькові, а саме батько - [PERSON], а в свідоцтві про народження позивача батьком зазначений «[PERSON]». Тому, без встановлення факту родинних відносин, позивач також не зміг би прийняти спадщину. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 7). З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 088438, виданого Любашівською районною державною адміністрацією 13 листопада 2006 року видно, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 5.25 га на [ADDRESS] (а.с. 13). Із спадкової справи № 60/2011 видно, що [PERSON] звернувся 15 травня 2011 року до приватного нотаріуса Любашівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк. При наданні документів приватному нотаріусу [PERSON] надав довідку Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 178/02-17 від 04 травня 2011 року з якої видно, що [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] року за адресою [ADDRESS] одиноко. Зареєстрований та проживаючих осіб разом зі спадкодавцем не було. 25 січня 2014 року приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого він успадкував земельну ділянку площею 5.25 га на [ADDRESS], що належала його батькові [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно постанови пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах проспадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач взагалі не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], відмову нотаріуса в оформленні спадщини суду не надав. Крім того, у спорах між спадкоємцями про поділ спадкового майна застосуванню підлягають спеціальні норми, які регулюють спадкові правовідносини щодо поділу спадкового майна (статті 1278, 1279 ЦК). Згідно ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Згідно ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, на думку суду, підстав для визнання недійсним вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON], а також визнання права власності на спадкове майно за позивачем не має. Не зазначення відповідачем в заяві про прийняття спадщини інших спадкоємців не може бути підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, так як вказаний факт не позбавляв позивача звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed