Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Дарницького РВ ДВС у м. Києві, в якому просила суд зняти арешт з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника 13/7 від 15.03.2005 року Дарницьким ВДВС. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був сином позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Проте нотаріус повідомила, що в оформленні права на спадщину існують труднощі, оскільки на належну померлому частину квартири накладено арешт. Звернувшись до Дарницького РВ ДВС позивачеві повідомили що документи виконавчого провадження були знищені за закінченням терміну зберігання та на даний час на виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи відносно [PERSON] . Було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.04.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 05.05.2020 року до суду від представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання, в якому зазначено, що відкритих виконавчих проваджень стосовно [PERSON] станом на 25.02.2020 року у Відділі не перебуває. Надати детальну інформацію з приводу виконавчого документа, постанови 13/7 від 15.03.2005 року, не вбачається можливим у зв"язку із закінченням строку зберігання, дане виконавче провадження знищено. Просив справу розглядати без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. У судове засідання позивач не прибула, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, враховуючи те, що сторонами надано всі докази по справі, закінчено підготовче засідання, вважає за можливе розглянути справу у відсутність всіх учасників справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, просить зняти арешт зз 1/2 частини квартири [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника 13/7 від 15.03.2005 року Дарницьким ВДВС, яка на праві власності належить її померлому сину [PERSON] (а. с. 5, 7). Судом встановлено, що [PERSON] являється матір"ю [PERSON] , що підтверджуєтся свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові (а. с. 5а). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS] (а. с. 5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7). З довідки Сьомої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що до майна [PERSON] , який помер [INFO] , відкрита спадкова справа № 562/2019, спадкоємцем померлого є його мати [PERSON] (а. с. 8). Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на рухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна зареєстровано обтяження номер 1792388 від 23.03.2005 - арешт на з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника 13/7 від 15.03.2005 року Дарницьким ВДВС (а. с. 4). Відповідно до відповіді від 22.01.2020 Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] було повідомлено, що у відділі станом на 22.01.2020 року не перебувають на виконанні виконавчі документи стосовно [PERSON] (а. с. 9). Так, [PERSON] просить зняти арешт накладений на частину квартири, яка входить до складу спадщини її померлого сина, оскільки вказаним арештом порушується її право на оформлення спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи відсутність виконавчого провадження відносно [PERSON] на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Київа, наявність арешту майна померлої особи порушує права позивача на оформлення спадщини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved