Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

08.07.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Краснолиманський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Донецької області, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Донецьку Донецької області помер його син - [PERSON], причина смерті - "отруєння не встановленою речовиною". Заявник [PERSON] займався його похованням. За фактом його смерті було видано довідку про смерть № 1959 від 28 червня 2016 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2016 року. Оскільки вказані документи було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання відповідного свідоцтва про смерть, отримання допомоги на поховання та для оформлення своїх законних спадкових прав в подальшому. У судовому засіданні заявник [PERSON] надав пояснення аналогічні тим, що викладені в заяві, просив встановити факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Донецьку Донецької області. Представник заінтересованої особи - Краснолиманського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду показав, що знає родину [PERSON], вони є сусідами в смт. Дробишеве Лиманського району. Заявник постійно з 2012 року проживає в смт. Дробишеве, син приїздив до батька. [INFO] [PERSON] помер в м. Донецьку, де проживав постійно. Про це йому повідомив заявник, якому він допомогав з відправленням у м. Донецьк на поховання сина. Він спілкувався з дружиною заявника по телефону, виразив їй співчуття. Причина смерті йому невідома. Вислухавши пояснення заявника та свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 17.06.1987 року, актовий запис № 868 його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Заявник є переміщеною особою, місце перебування якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Заявник підтверджує факт смерті довідкою про причину смерті № 1959 від 28.06.2016 року в якій зазначено, причину смерті [PERSON] - "отруєння не встановленою речовиною" (а.с. 8). Також, заявник отримав свідоцтво про смерть [PERSON], серії [NUMBER] від 29.06.2016 року, видане Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 685 (а.с. 9). Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зпроханням зареєструвати смерть [PERSON], але в проведенні державної реєстрації смерті йому було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.20). Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смертьта для оформлення своїх законних спадкових прав в подальшому. Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті № 1959 від 28.06.2016 року в якій зазначено, причину смерті [PERSON] та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2016 року, актовий запис № 685, як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявником доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть [PERSON] іншим шляхом. Досліджені докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області. На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved