Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Мале приватне підприємство «АНіС» (далі МПП «АНіС») 13 травня 2015 року звернулося до суду з позовом про відшкодування з відповідача шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, вказавши, що 31 січня 2015 року о 16-05 годині [PERSON] , керуючи належним їй автомобілем «Geely», номерний знак [NUMBER], в районі паркувального майданчика біля будинку № 10 по проспекту Гагаріна в м. Кривому Розі скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER], що належить позивачу та яким керував директор підприємства [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобіль «Toyota Camry» зазнав механічних пошкоджень, зокрема був пошкоджений задній бампер. На підтвердження здійснення зіткнення (наїзду) та визнання своєї вини відповідачкою того ж дня було складено розписку про зобовязання відшкодувати заподіяну шкоду шляхом сплати вартості відновлювального ремонту, однак в подальшому свого зобовязання не виконала, на листи-вимоги позивача не реагувала. Відповідно до рахунку № 421а від 06.04.2015 р. складеного спеціалізованим обєктом господарювання з ремонту транспортних засобів, вартість робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля позивача становить як в рахунку СТО 3500,00 грв. Тому позивач просить на підставі ст. 1166, 1187 ЦК України стягнути з відповідачки суму завданих збитків у розмірі 3500,00 грв. та судовий витрати судовий збір у розмірі 243,60 грв. У судовому засіданні 01 10 2015 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Надалі директор МПП " АНіС" [PERSON] надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату слухання повідомлялася. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, Мале приватне підприємство «АНіС», керівником якого є [PERSON], є власником автомобіля марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] (л.с.9 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, л.с. 12 копія рішення). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження вини відповідачки в скоєнні ДТП позивачем лише надано розписку, яка написана не зрозуміло ким ( суду не надано доказів, що саме [PERSON] написала дану розписку ) та зміст і форма складання якої не може слугувати належним доказом у справі про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Ні протоколу ДАІ, ні судового рішення, відповідно до яких була б встановлена вина відповідача в зіткненні, суду не надано. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази тому, що 31 січня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригоди, в якій з вини [PERSON] було вчинено пошкодження автомобіль позивача, а тому у відповідачки на підставі наявних доказів не виникло обов'язку відшкодовувати завдану позивачеві шкоду, а тому у задоволенні вимог слід відмовити з названої підстави. Суд також не вважає належним та допустимим доказом наданий суду розрахунок збитків, завданих автомобілю «Toyota Camry», оскільки ДТП сталося 31 січня 2015 року, розрахунок зроблений через великий проміжок часу - 06 квітня 2015 року, та зроблений субєктом підприємницької діяльності [PERSON], повноваження якої на проведення такого розрахунку суду не надані (а.с. 8 копія рахунку). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МПП «АНіС» щодо відшкодування матеріальних збитків задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed