Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

04.05.2016 року [PERSON] (далі позивач), звернулась до суду з позовом до Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області та Відділу освіти, культури та молодіжної політики Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області, з урахуванням уточнень до позову позивачка просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу культури Ширяївської РДА, зміну формулювання підстави звільнення, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позов зазначила, що вона працювала на посаді художнього керівника Ширяївського районного Будинку культури. На підставі розпорядження голови Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 03.02.2016 року за № 29/А-2016, та наказу начальника відділу культури Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 04.04.2016 року її звільнено за скороченням штатів, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що на її думку є грубим порушенням норм трудового законодавства, а саме без надання їй іншої посади та проігноровано гарантоване її право - переважне право на залишення на роботі, встановлене ст. 42 КЗпП України. В судовому засіданні позивач та представник підтримали позов, просили його задовольнити з підстав заявлених в позові. Представники відповідачів позов не визнали, заперечували проти його задоволення з підстав заявлених в запереченні. Заслухавши пояснення позивача та представника, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Як вбачається із наведеної норми закону, поняття змін в організації виробництва і праці не вичерпується лише реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЦК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Виходячи із наведених вимог закону, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому органу підприємства. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. Суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Згідно правової позиції, яка висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 червня 2012 року №6-65цс12, при зміні внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи, звільнення згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України проводиться лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з такими змінами, при умові дотримання власником вимог ч.2 ст.40, ст.ст.42,43, 49-2 КЗпП України. Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частинами 1,3 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Відповідно до копії трудової книжки з 22.06.1992 року по 06.04.2016 року позивач перебувала у трудових відносинах з Відділом культури Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області. Відповідно до копії положення про відділ культури Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області, засновником відділу культури є Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області і як юридична особа публічного права, входить до складу Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області і в межах району забезпечує виконання покладених на нього завдань. Відповідно до ст.ст. 6, 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та на виконання ст. 51 Бюджетного кодексу України, п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, рішення сесії III сесії VII скликання Ширяївської ради Одеської області від 22.12.2015 року №18 - VII «Про районний бюджет Ширяївського району Одеської області на 2016 рік», та з метою проведення оптимізації штатної чисельності закладів культури Ширяївською районною державною адміністрацією було видано Розпорядження від 03.02.2016 року № 29/А-2016 «Про оптимізацію штатної чисельності закладів району». Відповідно до Розпорядження від 03.02.2016 року № 29/А-2016 «Про оптимізацію штатної чисельності закладів району» було затверджено перелік посад Відділу культури які підлягаю до скорочення: - 1 ставка художнього керівника Відділу культури; 1ставка інструктора по роботі з дітьми Ширяївського РБК; 1 ставка завідуючого відділом комплектування Ширяївської ЦБС; 1 ставку методиста Ширяївської ЦБС. На підставі даного розпорядження, Відділом культури було видано наказ від 03.02.2016 р. №09-ОД «Про оптимізацію штатної чисельності закладів культури району», в якому йдеться про скорочення 1 ставки художнього керівника Ширяївського РБК. Відповідно до акту, складеного комісією, [PERSON] відмовилися від ознайомлення з даним наказом. Відділом культури Ширяївської РДА було направлено подання до Ширяївської районної організації профспілки працівників культури України від 01.03.2016 року №01-17/94 про надання згоди на розірвання трудового договору між [PERSON] та Відділом культури Ширяївської РДА. На засіданні профспілкового комітету (04.03.2016 року протокол №45), на якому [PERSON] була присутня, було вирішено надати згоду на розірвання трудового договору між [PERSON] та Відділом культури. Як було встановлено судом, [PERSON], була запропонована посада художнього керівника Новоєлизаветівського сільського Будинку культури відповідно до листа №01-17/83 від 23.02.2016 року, але запропонована посада [PERSON] була проігнорована. Згідно до штатного розпису Відділу культури Ширяївської РДА була передбачена лише одна ставка художнього керівника Ширяївського РБК, що унеможливлює проведення процедури відповідно до ст. 42 КЗпП України. Наказом начальника відділу культури Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 04.04.2016 року, позивача звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штатів, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. На підставі встановлених обставин та матеріалів справи, з урахуванням правових положень та наведеного правового висновку Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] фактично відбувалося в порядку передбаченому законодавством, у зв'язку зі скороченням штату працівників, що було визначено розпорядженням Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 03.02.2016 року «Про оптимізацію штатної чисельності закладів культури району», що за змістом ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України включає в себе і скорочення штату працівників. Твердження [PERSON] в частині того, що при звільненні їй не було запропоновано іншої посади та проігноровано гарантоване її право - переважне право на залишення на роботі, встановлене ст. 42 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки як було встановлено судом вище та в судовому засіданні позивачу пропонувалася інша рівнозначна посада, але позивачем вона було проігнорована. Доводи позивача в частині того, що наказ начальника відділу культури Ширяївської РДА від 04.04.2016 року № 20-К «Про звільнення [PERSON]В.» є незаконним, суд вважає необґрунтованими, її доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Також не знайшов підтвердження факт спричинення позивачу моральної шкоди. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed