Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У грудні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтувало тим, що 04.02.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який є правонаступником Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №10-29/5177 відповідно до умов якого останній отримав в тимчасове користування грошові кошти в сумі 203 200, 00 доларів США зі сплатою 11,75 % річних строком до 04.02.2033 року. [PERSON] одержав та використав кошти, отримані в кредит, при цьому не дотримується графіку погашення заборгованості, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками, а тому згідно ст. 1050 ЦК України, зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. Станом на 01.06.2016 року заборгованість становить 351 343, 20 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає 8 833 343,20 грн. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» просив про стягнення з [PERSON] існуючої заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився. Про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували наявності заборгованості проте просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який є правонаступником Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №10-29/5177 відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 203 200, 00 доларів США зі сплатою 11,75 % річних строком до 04.02.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано належну останньому квартиру в будинку [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] 203 200 доларів США, про що не заперечує останній. У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, погашення по кредитному договору здійснюється з порушенням умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позичку частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.п. 1.1., 2.4., 2.6., 3.3.9 Кредитного договору відповідач отримав кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності із зобов'язанням своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями де моментом (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом позичальника перед кредитором, на позичковий рахунок в день на який припадає погашення Ануїтетного платежу до 16:00 год. щомісячно. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 10-29/5177 від 04.02.2008 року не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.06.2016 року становить 351 343, 20 долара США, що за офіційним курсом НБУ складає 8 833 343,20 грн. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Відповідно до п.1.1.1 Кредитного договору термін дії договору визначено до 04.02.2033 року. При цьому згідно п. 4.5. договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених договором, протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони передбачили достроковий сплив строку користування кредитом та обов»язок позичальника дострокового виконання борговаих зобов»язань. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст 261 ЦПК України). Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Зазначена позиція збігається з позицією Верховного Суду України в постанові №6-900 цс16 від 16.11.2016 року по цивільній справі в якій встановлюється наступне: оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем було заявлено в суді до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України. З розрахунку наданого представником позивача вбачається, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 08.12.2011 року. Зважаючи на положення п.4.5 Кредитного договору , а також на дату останнього платежу відповідача по погашенню кредиту, здійсненого 08.12.2011 року, строк користування кредитом сплив 04.04.2012 року, таким чином строк перебігу позовної давності починається саме з цієї дати, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» фактично змінено строк виконання основного зобов'язнання та строк користування кредитом. При цьому, позов про стягнення заборгованості за цим договором подано ПАТ «Укрсоцбанк» до суду лише 01.12.2016 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що його довірителем пропущено строк для звернення до суду з позовом з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed