Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.08.2014 року Комсомольський районний суд м.Херсона виніс рішення, яким зобов`язав [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою площею 550 кв.м., що розташована в [ADDRESS] шляхом заборони учиненні перешкод у зведенні огорожі існуючої суміжної межі. 11.09.2015 року [PERSON] не маючи графічних матеріалів земельної ділянки, не маючи акту відведення земельної ділянки, знесла стару існуючу та на свій розсуд збільшила площу своєї земельної ділянки до 563 кв.м. (висновок судового експерта №14/2016), встановивши нову суцільну бетонну огорожу, чим змінила до цього існуючу суміжну межу. 16.09.2015 року розглянув заяву від 31.08.2015 року [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення від 18.08.2014 року та призначив справу в загальному порядку. Домоволодіння [ADDRESS] в цілому складається із житлового будинку вказаного на генеральному плані під літерою «А». На схематичному плані від 10.06.1958 року, в якому під літ. «А» - жилий будинок, під літерою «Б» - вбиральня. Загальна площа земельної ділянки 550 кв.м. прямокутної форми з умовними лінійними розмірами, в довжину 25 м. та шириною 22 м. Рішенням виконкому Херсонської ради депутатів робітників №299/15 від 13.08.1969 року [ADDRESS] . Всі інші будівлі, прибудови та споруди (гараж літера «Б», літня кухня літера «Г», прибудова літера «а», прибудова літера «г», сарай літера «Д», баня літера «З»), які були збудовані в період 1958-1985 років, не є об`єктами договору купівлі-продажу від 31.12.1985 року, а на час складання договору купівлі-продажу були самовільно збудованими будівлями, прибудовами та спорудами не установленою особою на земельній ділянці, яка їй не надавалася в встановленому законом порядку. Про що свідчить схематичний план з відміткою «самочинне будівництво» від 26.02.1986 року, довідка БТІ від 01.02.2010 року. Гараж (літ. «Б») відсутній в описі належності домоволодіння. В інвентаризаційній справі №11854 КП «ХБТІ» ХОР роком будівництва гаража (літ. «Б») є 1978 рік, на той час діяла ч.5.24 СНиП ІІ-60-75**, яка вимагає: «відстань від гаража до сусідського будинку необхідно бути не менше 7 м або передбачити прибудову гаража до жилого будинку». А гараж (літ. «Б») збудований на відстані 0,84 метри від сусідського житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** - для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухомість та не встановлює межі земельної ділянки, а є виключно документом, що містить основні відомості про об`єкт. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , від 06.03.2014 року КП «ХБТІ» ХОР реєстраційний №19409, складений та виданий без укладання договору на виконання робіт, без проведення технічної інвентаризації, не внесений інвентаризаційної справи, в якому відсутня відмітка про самочинне будівництво будівлі гаража (літера «Б») та вказана недостовірна інформація про лінійні розміри та площу земельної ділянки, що є порушенням вимог ч.8 ст.14 Закону України «Про технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна». Завідомо внесена не достовірна інформація про фактичну площу, що підтверджується висновком експерта №14/2016, у випадку встановлення межі між ділянками [ADDRESS] та № [NUMBER] по стіні гаражу (літ. «Б») площа фактичного землекористування земельної ділянки [ADDRESS] становитиме 560 кв.м. На Абрисі від 10.11.2009 року встановлений лінійний розмір 21 м 80 см., між фасадними парканами земельних ділянок [ADDRESS] та №79, являють собою поворотні точки розмежувань з суміжною земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] та є фактичною фасадною шириною. Відповідно Абрису від 0.11.2009 року земельна ділянка [PERSON] має лінійні розміри ширина - 21 м. 80 см., Абрис підписаний замовником [PERSON] та останньою написано: «Із технічним описом, розмірами, призначенням приміщень згодна, з розмірами земельної ділянки згодна». На схематичному плані (Додаток 1) до Висновку №14/2016 також вказаний лінійний розмір, який не змінювалися [PERSON] при зведенні неї суцільної бетонної огорожі 11 вересня 2015 року. Це визначена судовим експертом, ширина (між поворотними точками розмежувань суміжних №75, №79 земельних ділянок, від межі [ADDRESS] , земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] ) - 21 м. 83 см., яка відповідає розмірам вказаними в Абрисі підписаним [PERSON] (інвентаризаційна справа № 11854 КП «ХБТІ» ХОР аркуш 41). Звідси: (21,80x25,57) + ((0,03х25,57):2) = 557,81 кв. м. площа земельної ділянки [ADDRESS] , яка є більшою за площу договору купівлі-продажу жилого будинку, на земельній ділянці 550 кв.м. від 31.12.1985 року. При видачі КП «ХБТІ» ХОР Лашині В.Л. технічного паспорту на житловий будинок, станом на 06.03.2014 року, були також порушені вимоги Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773. Збудований гараж у 1978 році, не установленою особою, на відстані 0,84 м та 11.09.2015 року зведена [PERSON] суцільна бетонна стіна висотою більше двох метрів на відстані 0,56 м, якою ширину своєї земельної ділянки збільшила до 22 м 36 см, завдають незручності в догляді і здійсненні поточного ремонту житлового будинку та фасадної огорожі, що порушує законне право власника домоволодіння [ADDRESS] користування, володіння та розпоряджатися власністю. У зв`язку з викладеним, позивач просить прийняти рішення, яким визнати недійсним технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 06.03.2014 року №19409, як такий, що складений та виданий [PERSON] з порушенням законодавчих нормативних актів; прийняти рішення, за яким гараж (літ. «Б»), що збудований по [ADDRESS] , вважати об`єктом самочинного будівництва; прийняти рішення, за яким зобов`язати [PERSON] відновити межу яка існувала до порушення законних прав власника домоволодіння [ADDRESS] , шляхом знесення зведеної бетонної огорожі, за її рахунок; судові витрати та витрати пов`язані із залученням судового експерта покласти на відповідача. Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.04.2014 року відкрито провадження за справою. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.08.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено. Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 16.09.2015 року заочне рішення від 18.08.2014 року скасовано та призначено справу до розгялду. [PERSON] 08.10.2015 року подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, який ухвалою суду від 19.05.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2019 року цивільну справу розподілено судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 14.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.05.2021 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31.12.1985 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 70,3 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 550 кв.м. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 06.03.2014 року, вказаний житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», літ. «Б» - гараж, літ. «Г» - кухня, літ. «З» - баня, №4 яма вигрібна, №2,3 огорожа, №І мостіння, №1 коридор, №2 кухня-їдальня, приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV (прибудовані до 05.08.1992 року). Загальна площа будинку 70,3 кв.м., в т.ч. житлова 33,6 кв.м., допоміжна (підсобна) 36,7 кв.м. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 550 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2014 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 132,3 кв.м., в т.ч. житлова 63,3 кв.м., на праві приватної власності належить [PERSON] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №18441061 від 28.02.2014 року. Зазначений житловий будинок складається з: літ. А житловий будинок, літ. Г гараж, літ. В туалет, літ. М альтанка, літ. З, К навіси, літ. Б сарай, №1 водопровід, №2,3,4 огорожа. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 554 кв.м. Згідно листа Міжрегіонального управління Дергеокадастру у м.Херсоні та Автономній Республіки Крим від 23.03.2016 року №9-2103-99.4-238/2-16 повідомлено, що в архіві технічних документацій Міжрегіонального управління Дергеокадастру у м.Херсоні та Автономній Республіки Крим відсутні технічні документації щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS] . Відповідно до листа ДП «Херсонгеоінформ» будь-яких землевпорядних робіт (розробка схем відведення, технічної документації із землеустрою) за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] не проводилася. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №14/2016, складеного 21.07.2016 року [PERSON] , фактична площа (в існуючих на дату проведення дослідження межах з урахуванням припущень, зазначених в дослідницькій частині), по існуючим межам користування, земельної ділянки за адресою [ADDRESS] складає 563 кв.м. Фактична площа земельної ділянки не відповідає тій, що, вірогідно, була надана в користування за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу та схематичним планам БТІ площа земельної ділянки складає 550 кв.м., а фактична площа на час обстеження складає 563 кв.м. Документів про відведення вказаної земельної ділянки в користування у встановленому порядку експерту не надано. На даний час перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 550 кв.м., що розташована [ADDRESS] з боку користувача суміжної земельної ділянки [ADDRESS] відсутні. Збудований гараж знаходиться в межах земельної ділянки площею 550 кв.м., вірогідно, наданої в користування власнику домоволодіння [ADDRESS] . За змістом ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Із змісту ст.48 ЦПК України слідує, що сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. За правилами ст.41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Отже, цивільне законодавство передбачає, що саме власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З матеріалів справи судом встановлено, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме він є власником житлового будинку [ADDRESS] , чим не виконано вимоги ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, за встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю повністю. Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed