Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.12.2007 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання з його забезпеченню та наданню побутових послуг, а він в свою чергу передав йому у власність 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Проте з часу укладення договору відповідач не виконує належним чином взяті за договором на себе зобов'язання, тому позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений 01.12.2007 року між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач пояснив, що з часу укладення договору і до теперішнього часу відповідачем не виконуються зобов'язання щодо забезпечення продуктами харчуванням, ліками, медичною допомогою, наданням побутових послуг та не сплачувалося передбачене договором матеріальне забезпечення в сумі 100,00 грн. Всім необхідним він забезпечує себе самостійно, хоча є захворів та потребує допомоги. У липні 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні, під час чого відповідач його двічі відвідав та сфотографував його, але ніякої допомоги від нього не отримував. Після подання позову, а саме з липня 2014 року відповідач почав сплачувати по 100,00 грн. щомісячно грошовими переказами, які мав платити згідно договору, але він не бажає їх отримувати, тому були повернуті йому. У квартирі [ADDRESS] проживає він та його дружина [PERSON], яка є бабою відповідача. Внаслідок травмування шийки бедра вона прикута до ліжка і догляд за нею до липня 2014 року здійснював він сам, а з липня 2014 року - її син [PERSON], забезпечуючи її необхідними продуктами харчування та всім іншим. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач належним чином виконує умови договору, надає необхідну позивачу матеріальну допомогу, забезпечує продуктами харчування, ліками, надає йому медичну допомогу, оскільки за фахом є лікарем, здійснює прибирання квартири, прання білизни та речей позивача. З часу укладення договору відповідач не сплачував позивачу по 100,00 грн. щомісячно, оскільки ця сума не є грошовими коштами, які він мав сплачувати позивачу, а є загальним матеріальним забезпеченням, тобто сума, на яку малось здійснюватися забезпечення позивача продуктами харчуванням, ліками, медичною допомогою, наданням побутових послуг. На час подання позову позивач за станом здоров'я міг обслуговувати не тільки себе, а й свою дружину, тому не потребував ніякого особового догляду. Починаючи з липня 2014 року відповідач щомісячно надсилав позивачу грошові перекази на 100,00 грн., але він відмовляється їх приймати. У зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності, представник позивача просила застосувати строк позовної давності до заявлених вимог та відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, розгляд справи 16.12.2014 року просила проводити у її відсутності, про що подала відповідну заяву, а про причин неявки в інші судові засідання не до суду не повідомили. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що 01.12.2007 року між позивачем та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, зареєстрований у реєстрі за № 5117. Згідно договору позивач передав у власність відповідача 1/2 частину квартири [ADDRESS], а відповідач взяв на себе зобов'язання з утримання, надання побутових послуг та щомісячного матеріального забезпечення позивача. Зокрема, відповідно до пункту 4 договору відповідач зобов'язався довічно утримувати позивача, тобто забезпечувати його житлом, харчуванням, ліками та необхідною матеріальною та медичною допомогою, надавати побутові послуги: прибирання квартири, придбавання продуктів харчування. За умовами договору позивач має право на довічне безоплатне проживання у відчужуваній квартирі та на користування нею. Розмір матеріального забезпечення визначений сторонами в сумі 100,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, в порядку, встановленому законом (а.с. 5). За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором незалежно від його вини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник має виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання та звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що працюють листоношами, а також [PERSON], яка є дочкою позивача, надали узгоджені між собою показання про те, що позивач скаржився їм на те, що відповідач не надає йому допомоги і він сам здійснював догляд за хворою дружиною, а коли заходили до квартири, то бачили, що в ній не прибрано. Свідки [PERSON] та [PERSON] також вказали на те, що за проханням позивача неодноразово купували йому ліки та продукти, свідок [PERSON] забирала його одяг для прання, та коли вони бували у квартирі, де він проживає, то жодного разу відповідача у квартирі не бачили. Свідок [PERSON] надала показання про те, що позивач самостійно купував собі продукти харчування та готує з них страви, а інколи це робить вона, пере йому речі, а під час перебування на стаціонарному лікуванні вона купувала йому ліки, підтвердивши, що відповідач належного утримання та матеріальної допомоги позивачу не надає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання про те, що зі слів матері та батька відповідача їй відомо, що з 2007 року відповідач здійснював догляд за позивачем, забезпечував його продуктами харчування, ліками, надавав йому медичні консультації, приносив до своєї матері речі позивача для прання. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що декілька разів протягом останніх років заходили до квартири [ADDRESS], але жодного разу не бачили в ній позивача, на що відповідач їм пояснював, що той знаходиться на дачі. Свідки пояснили, що в їхній присутності відповідач ходив купувати ліки і за показаннями [PERSON] зі слів відповідача йому було відомо, що ліки купувалися для позивача. Також в їхній присутності відповідач готував їжу, пояснивши, що їм невідомо для кого, а також при них відповідач прибирав у квартирі та складав брудну білизну для прання. Окрім того, показали, що відповідач купував продукти харчування та здійснював заготівлю картоплі й цибулі. [PERSON], який є батьком відповідача, допитаний у судовому засіданні як свідок надав показання про те, що відповідач купував позивачу щотижня продукти харчування, а саме хліб, кефір, сир, а також придбавав йому ліки, робив розтирання та уколи, забезпечував позивача чистою білизною, заготовляв продукти харчування, зокрема купував картоплю та цибулю, готував страви для позивача, здійснював прибирання квартири, в якій проживає позивач. Під час стаціонарного лікування позивача влітку 2014 року відповідач перебував у відпустці, а позивач йому пояснював, що все необхідне йому приносить його дочка. У квартирі також проживає його хвора матір [PERSON], за якою він здійснює догляд. Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Однак стороною відповідача не надано відповідних переконливих та достатніх доказів на підтвердження належного виконання взятих за договором на відповідача зобов'язань у частині утримання позивача (забезпечення харчуванням, ліками та необхідною матеріальною та медичною допомогою) та надання йому побутових послуг (прибирання квартири, придбавання продуктів харчування). Так, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є достатніми доказами належного виконання відповідачем його зобов'язань, передбачених договором, оскільки показання свідка [PERSON] ґрунтуються на обставинах, повідомлених їй батьками відповідача, а не на безпосередніх спостереженнях, надані свідками [PERSON] та [PERSON] показання в частині приготування відповідачем їжі, купівлі ним ліків та продуктів харчування, збирання білизни для прання також не можна розцінювати як достатні докази виконання відповідачем зобов'язань щодо утримання позивача, оскільки містять їхні припущення та суб'єктивну оцінку діям відповідача, а також зважаючи на те, що у квартирі [ADDRESS] проживає хвора дружина позивача [PERSON], яка також потребує стороннього догляду та допомоги. При цьому суд враховує, що свідок [PERSON] перебуває з відповідачем у родинних відносинах. Надані представником відповідача копії квитанцій на купівлю ліків та продуктів харчування (а.с. 103-108) суд не розцінює як належні докази придбання їх відповідачем для позивача, оскільки вони не містять відомостей, які б підтверджували їхнє безпосереднє відношення до спірних правовідносин. Копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 109-135) суд також не вважає доказами належного виконання відповідачем договору довічного утримання, так як ним не передбачено обов'язку відповідача оплачувати ці послуги на виконання умов щодо утримання позивача, а є його обов'язком щодо утримання ним набутої за договором частини нерухомого майна. Як встановлено з пояснень позивача та представників сторін, а також із наданих доказів, починаючи з часу укладення договору та до липня 2014 року відповідачем не виконувався обов'язок надання позивачу обумовленого договором матеріального забезпечення в сумі 100,00 грн. щомісячно та не проводилася індексація суми грошового утримання в порядку, встановленому чинним законодавством. Із липня 2014 року відповідач почав перераховувати позивачу зазначену суму коштів грошовими переказами, але вони були повернуті йому у зв'язку з відмовою позивача від їх отримання, що підтверджується копіями відповідних квитанцій та повідомленнями УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 97-102). Таким чином, встановлені обставини і досліджені судом докази не доводять факту належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання, забезпечення у повній мірі позивача необхідним утриманням, наданням йому побутових послуг та матеріального забезпечення, тому зазначене відповідно до ст. 755 ЦК України є підставою для розірвання договору довічного утримання між сторонами на вимогу позивача. Разом з тим, суд не знаходить підстав для застосування за клопотанням представника відповідача позовної давності з огляду на те, що порушення прав позивача триває у часі. За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, що підтверджено оригіналом квитанції, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved