Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить розірвати договір оренди землі №46, укладений 22 жовтня 2015 року між ним - [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо оренди земельної ділянки площею 2,84 га, кадастровий номер 1823786000:04:008:0021, яка знаходиться на території Межиліської сільської ради, мотивуючи тим, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №322001, виданого 04.04.2006 Народицькою районною державною адміністрацією Житомирської області, йому належить земельна ділянка з кадастровим номером 1823786000:04:008:0021, площею 2,84 га, яка знаходиться на території Межиліської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 06.12.2015 державним реєстратором Народицького районного управління юстиції Казьмірик Р.І., номер запису про право власності 12447266. Зазначеною земельною ділянкою користується ФОП [PERSON] на підставі договору оренди землі №46, укладеного з ним, позивачем, 22 жовтня 2015 року строком на 10 років. Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1823786000:04:008:0021, площею 2,84 га, зареєстровано 06.12.2015 за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право - 12447452. З інформаційної довідки №205890296 від 01.04.2020 йому стало відомо про те, що відповідач передав в суборенду [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 2,84 га на підставі договору суборенди б/н від 06.05.2018 (номер запису про право суборенди - 27754477, зареєстроване 01.09.2018). Проте відповідач не погоджував із ним передачу його земельної ділянки в суборенду та він не надавав письмової згоди на це відповідачу у порядку, встановленому ст. 8 Закону України «Про оренду землі». Умовами договору оренди землі №46 від 22.10.2015 не передбачено передачу орендованої земельної ділянки у суборенду. Згідно із п. 30 зазначеного договору оренди встановлено право орендаря самостійно господарювати на земельній ділянці з дотриманням умов договору оренди. Вважає, що передача відповідачем права користування третій особі належною йому земельною ділянкою без його згоди та відома є істотним порушенням умов договору оренди землі та його права, як власника, на розпорядження своєю власністю, що є підставою для розірвання договору оренди землі №46 від 22 жовтня 2015 року за ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Крім того, відповідач систематично не сплачує йому орендну плату за землю, якою користується з моменту державної реєстрації права оренди 06.12.2015. Так, з огляду на умови договору оренди землі №46 від 22.10.2015, копію якого він отримав в квітні 2020 року у державного реєстратора, встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовій або натуральній формі або послугами за домовленістю сторін до 15 грудня поточного року. При цьому, між сторонами не досягнуто згоди щодо натуральної форми розрахунку, зокрема переліку, кількості продукції, одержуваної із земельної ділянки, якісні показники продукції, а також щодо відробіткової форми - виду, обсягу, строку і місця надання послуг (пункти 9-11). При укладенні договору оренди землі та його реєстрації не було зазначено нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки (п.5). Позивач через свого представника отримав витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку його земельної ділянки, яка склала 46442 грн. 73 коп.. Таким чином, відповідач повинен був сплатити йому орендну плату, визначену від зазначеного розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки - 3%, а саме: до 15 грудня 2016 року- 1393, 28 грн., до 15 грудня 2017 року - 1393, 28 грн., до 15 грудня 2018 року - 1393, 28 грн., до 15 грудня 2019 року - 1393, 28 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань по договору оренди землі №46 від 22.10.2015 року виникла заборгованість перед ним в розмірі 5573 грн. 13 коп.. В свою чергу він розраховував на отримання необхідних йому обігових грошових коштів за передачу речових прав на його земельну ділянку на праві оренди відповідачу. В зв`язку з систематичною несплатою визначеного договором оренди розміру орендної плати та порушення відповідачем строків сплати орендної плати, не перегляді розміру орендної плати кожен рік, враховуючи підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, він позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які він розраховував при укладені договорів оренди землі, адже єдиною метою передачі землі орендодавцем в оренду є саме отримання прибутку. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість. При цьому вказав, що дійсно між ним та [PERSON] 22 жовтня 2015 року було укладено договір оренди землі за № 46, згідно умов якого ним було взято в оренду на 10 років належну [PERSON] земельну ділянку розміром 2,84 га з кадастровим номером 1823786000:04:008:0021. Вказаний договір був підписаний особисто [PERSON] в трьох примірниках, один із яких був переданий безпосередньо йому, і який позивачем надано до суду. З усіма умовами договору оренди землі він погоджувався і до цього часу будь-яких претензій чи зауважень не заявляв. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначалась в розмірі встановленому Головним управління Держгеокадастру у Житомирській області і становила в 2015 році - 24765,53 грн., а в послідуючих роках не індексувалась і лише в 2019 розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлений по кожній земельній ділянці окремо і відповідно становить 46442,73 грн.. Отже, посилання представника позивача у позовній заяві щодо ненадання договору оренди, самостійного встановлення грошової оцінки, самостійного визначення умов договору є безпідставними та надуманими. Пунктом 9 вказаного вище договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3%: в грошовій, або натуральній формі, або послугами за домовленістю сторін, що не суперечить діючому законодавству. Позивач самостійно погодився отримувати орендну плату за землю у натуральній формі і протягом 2015-2019 років ним було отримано в рахунок орендної плати 1225 кг пшениці та 490 кг ячменю, що підтверджується накладними, записами в книгах обліку виданої сільгосппродукції в рахунок орендної плати, які завірені підписами позивача. Будь-яких зауважень щодо несвоєчасної сплати орендної плати за земельні ділянки, чи не в повній мірі проведення оплати, чи необхідності проведення орендної плати у грошовій формі від позивача не надходило. 06.05.2018 згідно договору суборенди б/н орендована ним у [PERSON] земельна ділянка розміром 2,84 га., кадастровий номер 1823786000:04:008:0021, була передана у суборенду підприємцю [PERSON] .. Про дану передачу земельної ділянки у суборенду [PERSON] позивачу було відомо. Так, на адресу позивача 19.03.2018 надсилався відповідний цінний лист запит-звернення про передачу земельної ділянки у суборенду на один рік ФОП [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 113 від 20.03.2018. Будь-яких дій щодо незгоди з такою передачею земельної ділянки у суборенду позивач не вчиняв, письмових зауважень не надсилав, протягом 2018-2019 років отримував в рахунок орендної плати за землю сільгосппродукцію, що свідчить про згоду позивача на передачу належної йому земельної ділянки у суборенду підприємцю [PERSON] .. Крім того, договір суборенди від 06.05.2018 б/н був укладений між ним, відповідачем, і ФОП [PERSON] лише на один рік, а тому з 06.05.2019 він автоматично втратив силу і на даний час спірну земельну ділянки орендує безпосередньо він - [PERSON] .. Отже, будь-яких порушень умов Типового договору оренди землі № 46, від 22.10.2015 ним не допущено. Доводи наведені у позовній заяві представником позивача не відповідають дійсності, є надуманими та безпідставними. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому вона не погоджується із наведеними відповідачем у відзиві запереченнями проти позову, враховуючи наступне. Так, однією із підстав звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору оренди землі №46, укладеного з відповідачем 22 жовтня 2015 року строком на 10 років є те, що позивач в квітні 2020 дізнався про передачу відповідачу без згоди та відома позивача в суборенду [PERSON] належної йому земельної ділянки, кадастровий номер 1823786000:04:008:0021, площею 2,84 га. Є безпідставними посилання відповідача у відзиві, що позивачу було відомо про передачу земельної ділянки в суборенду [PERSON] , адже при цьому відповідач не надав належних доказів щодо отримання письмової згоди орендодавця (позивача) на передачу ним у суборенду орендованої земельної ділянки як передбачено ст. 8 Закону України «Про оренду землі». Крім того, договором оренди землі №46 від 22 жовтня 2015 року не передбачено право орендаря передавати в суборенду орендовану земельну ділянку. Доводи відповідача щодо надсилання на адресу позивача 19.03.2018 листа із запитом-звернення не заслуговують уваги, оскільки зазначені докази не є належними і допустимими відповідно до ст. 76 - 78 ЦПК України та викликають сумніви в їх достовірності, так як додані до відзиву копії квитанції №113 та запиту-звернення від 19.03.2018 належним чином не засвідчені відповідачем. Крім того, в доданій відповідачем квитанції за №113 про направлення цінного листа на адресу Межиліска, Миру, 19 (а не Миру, 18 як зазначено в запиті - зверненні) та містить інший підпис ніж у відповідача. В свою чергу цінний лист має містити опис вкладення, який є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником, що передбачено положенням п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270. Таким чином, відповідач не надав належних, допустимих та достовірних доказів щодо направлення на адресу позивача запиту-звернення про надання згоди на укладання договору суборенди та отримання зазначеного запиту позивачем. Він не спростував доводів позивача щодо непогодження з ним передачі його земельної ділянки в суборенду у порядку, встановленому ст. 8 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу передача права користування земельною ділянкою третій особі без згоди позивача є істотним порушенням умов договору оренди землі, прав позивача на розпорядження своєю власністю та підставою для розірвання договорів оренди землі. Є також безпідставними посилання відповідача на те, що позивач протягом 2018-2019 років отримував в рахунок орендної плати за землю сільгосппродукцію та у зв`язку з цим, на думку відповідача, погодився на передачу належної йому земельної ділянки у суборенду підприємцю [PERSON] .Адже залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. Крім того, відповідач у відзиві не спростував належними, допустимими і достовірними доказами щодо виконання ним обов`язку по сплаті орендної плати позивачу за користування його земельною ділянкою. Умовами укладеного договору передбачено, що орендна плата вноситься до 15 грудня поточного року, а її обчислення здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункти 10-11); розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції. В свою чергу відповідачем при укладанні договору оренди землі №46 та під час їх реєстрації не зазначено нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки (п.5). Належним доказом розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки саме окремої земельної ділянки, яка передана в оренду відповідачу. Наданий відповідачем витяг з технічної документації із землеустрою про вартість земельної частки (паю) сільськогосподарських угідь, які знаходяться на території Межиліської сільської ради Народицького району Житомирської області станом на 01.01.2015 не є належним доказом щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що передана позивачем в користування на підставі договору оренди землі №46. Не заслуговують уваги посилання відповідача, на те що розмір нормативної грошової оцінки встановлений в 2019 році, а до цього часу з 2015 року нормативна грошова оцінка не індексувалась. В свою чергу індексація нормативної грошової оцінки, яка використовується, як правило, для визначення розміру земельного податку, не є тотожною індексації грошової оцінки. Є безпідставним посилання відповідача на те, що позивач самостійно погодився отримувати орендну плату у натуральній формі. Разом з цим не є належними доказами сплати орендної плати відповідно до умов договору копії наданих відповідачем накладних від 10.11.2015, 22.10.2016, 21.09.2017, 26.08.2018, 22.09.2019 та копії аркушів, з яких неможливо встановити їх джерело. Так як, відповідно до п. 12 договору оренди землі передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Водночас із наданих відповідачем копій накладних неможливо встановити, що позивач отримував сільгосппродукцію в рахунок орендної плати та в якому розмірі. Зважаючи, що позивач за 2015-2019 роки (систематично) не отримував орендної плати за договором оренди землі, а відповідач не надав до суду доказів на підтвердження виконання умов договору оренди землі №46 та сплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою, наявні правові підстави для розірвання договору оренди землі №46 від 22.10.2015. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, з підстав наведених у відзиві. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 2 ст. 22 вказаного Закону визначено, що за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися не лише у грошовій, але і у натуральній формі. В ст. 32 Закону України «Про оренду землі» законодавець закріпив, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У п.«д» ч.1ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Статтею 5 Закону визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки. Відповідно до ч. 2 ст. 18 даного Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. В ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , тобто позивач, є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1823786000:04:008:0021, площею 2,84 га, яка знаходиться на території Межиліської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 06.12.2015 державним реєстратором Народицького районного управління юстиції Казьмірик Р.І. Номер запису про право власності - 12447266. Підстава виникнення права власності - державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ №322001, виданий 04.04.2006 Народицькою районною державною адміністрацією Житомирської області. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2020 № довідки 205890296 (а.с.9). 22.10.2015 [PERSON] укладено з ФОП [PERSON] типовий договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1823786000:04:008:0021, площею 2,84 га, строком на 10 років, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.11-12). Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано 06.12.2015 за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про інше речове право - 12447452 (а.с. 9 зворот). В п.п. 9-13 договору оренди сторони: [PERSON] та ФОП [PERSON] погодили, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% в грошовій або натуральній формі, або послугами за домовленістю сторін. Питання урахування (не урахування) індексів інфляції сторонами не узгоджено. Строк внесення орендної плати - до 15 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно п. 13 договору розмір орендної плати переглядається і раз на рік у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом. Проте, розмір орендної плати за час дії договорів оренди землі сторонами договору не переглядався. Копія витягу з технічної документації із землеустрою про вартість земельної частки (паю) сільськогосподарських угідь, які знаходяться на території Межиліської сільської ради Народицького району Житомирської області станом на 01.01.2015 від 12.11.15 № 1413 (а.с.47) свідчить, що нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на день укладення договору оренди землі становила 24765 грн. 53 коп.. Аналізуючи законодавство, що регулює питання нормативно грошової оцінки земельної ділянки, суд відмічає, що законодавець не покладає на орендарів обов`язку проводити щорічно нормативно грошову оцінку земельної ділянки та відповідно до неї сплачувати орендну плату за користування землею сільськогосподарського призначення, що перебуває у приватній власності. Відтак, за повний рік оренди земельної ділянки, яка належить позивачу, ФОП [PERSON] зобов`язаний був сплачувати 742 грн. 96 коп. (24765 грн. 53 коп.Х3%). Однак, виходячи з умов укладеного між позивачем та ФОП [PERSON] договору, розрахунки щодо орендної плати за землю здійснювалися відповідачем у натуральній формі. Копії накладних від 10.11.2015, 22.10.2016, 21.09.2017, 26.08.2018, 22.09.2019 підтверджують факти отримання позивачем в рахунок орендної плати від ФОП [PERSON] за період 2015-2019 років 1225 кг пшениці та 490 кг ячменю (а.с.50-54). Грошовий еквівалент виведено лише в накладній від 10.11.2015 - 500 грн. Зважаючи на дату укладення договору та відповідно термін користування земельною ділянкою в 2015 році вказана сума є значно більшою погодженої вартості. Вартість товару в інших накладних не виведено, однак вага зерна є більшою в кожному неаступному році (поступове збільшення щороку). Факт отримання продукції представником позивача не заперечувався. Водночас на підтвердження посилань на те, що продукція відпускалась за іншими домовленостями, а не по спірному договору, доказів фактів укладення будь-яких інших договорів, домовленостей позивачем з відповідачем щодо отримання продукції, суду не надано. Не надано стороною позивача і доказів, що позивач звертався до відповідача з будь-якими зауваженнями чи претензіями до відповідача щодо несвоєчасної сплати орендної плати за земельну ділянку, чи не в повному обсязі, чи необхідності проведення орендної плати у грошовій формі; пропозиціями щодо перегляду розміру орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 46442 грн. 73 коп.. Судом не може бути покладено в основу рішення по справі посилання представника позивача на витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.04.2020 (а.с.10), оскільки будь-які докази, які б давали підставу вважати, що вказана оцінка землі була встановлена протягом 2015-2019 років, суду не надані. Не можеть бути покладені в основу рішення і посилання представника позивача на невідповідність документу, на підставі якого відпускалась продукція - накладна, визначеному в договорі - акт, оскільки законодавство не містить вичерпного переліку первинних документів, які використовуються в бухобліку. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг. Акт приймання виконаних робіт - документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт (послуг) та приймання їх замовником за кількістю та якістю. Їх типові форми законодавцем не затверджені. Договором погоджено ж загальне поняття - акт. Таким чином, така правова підстава для розірвання договору оренди землі, як систематична не сплата орендної плати за землю, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. 06.05.2018 згідно договору суборенди б/н орендована у [PERSON] земельна ділянка розміром 2,84 га., кадастровий номер 1823786000:04:008:0021, була передана у суборенду [PERSON] . Строк дії суборенди - один рік. Номер запису про право суборенди - 27754477, зареєстровано 01.09.2018 (а.с. 9 зворот). Судом не може бути покладено в основу рішення надані стороною відповідача лист запит-звернення на ім`я позивача відповідачем від 19.03.2018 та квитанцію № 113 від 20.03.2018 АТ «Укрпошта» (а.с.45,49), оскільки в процесі розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди землі було задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи лист АТ «Укрпошта» від 11.03.2021 №33-Н-1619/1. Вказаним листом АТ «Укрпошта» повідомило представника позивача, що за повідомленням Київської міської дирекції Укрпошти у 2018 році відділення поштового зв`язку №11 м. Київ вже було автоматизованим ВПЗ. В автоматизованих ВПЗ при розрахунку з користувачами послуг поштового зв`язку за надані послуги видаються чеки з касового апарату встановленого зразка, що не відповідає копії квитанції №113, яка додана до запиту. Також, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 №611 «Про затвердження нової редакції Статуту ПАТ «Укрпошта» та інші питання діяльності» було змінено тип ПАТ «Укрпошта» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Укрпошта», що також має відображення у квитанції. Тобто, на день ймовірного подання поштового відправлення до пересилання - 20.03.2018, Укрпошта мала статус ПАТ «Укрпошта», а не АТ «Укрпошта», як зазначено на копії квитанції, доданій до запиту. Посилаючись на вказаний лист, представник позивача вважала, що відповідачем надано підроблену квитанцію АТ «Укрпошта» про направлення цінного листа на адресу Межиліска, Миру,19 на ім`я [PERSON] , а тому є необхідність у постановленні окремої ухвали. Зважаючи на викладене, судом було постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома Коростенської окружної прокуратури про встановлені факти, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, для організації перевірки та вирішення питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також повідомлено про викладене акціонерне товариство «Укрпошта» для проведення відповідної внутрішньої перевірки та вжиття відповідних заходів. Поряд з цим, суд враховує, пояснення сторони відповідача в частині того, що договір суборенди було укладено із сином, так як він - відповідач мав перебувати на тривалому лікарняному. Однак, операція відмінилася і фактично суборенда тривала лише місяці три. Суд бере до уваги, що позивачем в 2018-2019 роках отримувалася продукція в рахунок орендної плати і доказів того, що він вчиняв будь-які дії щодо незгоди з неналежним використанням земельної ділянки, неналежною орендною платою (продукцією), неналежною особою суду не надано. 06.05.2019 договір автоматично втратив силу і з вказаного часу земельну ділянку орендує безпосередньо ФОП [PERSON] .. За встановлених обставин, зважаючи, що орендована земельна ділянка була передана орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, позивачем в 2018-2019 роках отримувалася продукція в рахунок орендної плати і доказів того, що він вчиняв будь-які дії щодо незгоди з неналежним використанням земельної ділянки, неналежною орендною платою (продукцією), неналежною особою суду не надано, факту підробки квитанції № 113 від 20.03.2018 АТ «Укрпошта» на підтвердження відправки листа запиту-звернення на ім`я позивача відповідачем від 19.03.2018 на час розгляду справи не встановлено, а також враховуючи не тривалий строк суборенди без заподіяння будь-яких збитків позивачу, суд приходить до висновку про недоведеність даної правової підстави для розірвання договору. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем позов подано до [PERSON] , в той час, коли договір укладено з ФОП [PERSON] і статус його не припинено. Таким чином, аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, та оцінивши всі докази, надані на підтвердження обставин, на які учасники посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позивача від сплати судового збору звільнено на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Витрати відповідача на правничу допомогу на підставі ст. 141 ЦПК України не підлягають віднесенню на рахунок позивача по причині відсутності в акті здачі-прийняття юридичних послуг від 20.06.2020 за договором про надання правової допомоги від 06.11.2017 відомостей, які б підтверджували понесення відповідачем витрат саме в даній справі.

Outcome: dismissed