Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить суд надати дозвіл на виїзд за межі території України [PERSON], [INFO], у її супроводі без згоди батька дитини відповідача [PERSON] На обгрутування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач не надає добровільної згоди на перетинання державного кордону їх дитиною у її супроводі, чим перешкоджає повноцінному розвитку сина, який є гравцем футбольного команди «Металіст», а тренувальний процес передбачає участь у різноманітних змаганнях, у тому числі і закордонних. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що він не заперечує проти виїзду дитини за межі країни, але при зверненні до нього як батька дитини для надання дозволу на виїзд позивач не пояснила куди та на який строк дитина буде виїжджати, і припинила подальші розмови з ним. Представник третьої особи надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду 03.05.2012 р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач наполягала на тому, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон у її супроводі, при цьому пояснила, що виїзд дитини без дозволу батька необхідний в звязку з тренувальним процесом у складі футбольної спортивної команди, а крім того, вона б хотіла отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок. При цьому, позивач просить надати дозвіл на виїзд за межі території України на весь час до повноліття дитини, і не зазначає період виїзду та країну, куди має намір поїхати дитина в її супроводі або в супроводі осіб, які здійснюють тренувальний процес. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ від 7 травня 2014 р. № 152 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення". Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення передбачено, що виїзд дитини, яка досягла шістнадцятирічного віку, за кордон здійснюється за паспортом, який видається на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. Разом з анкетою додаються в залежності від осбавин наступні документи: свідоцтво про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; довідка про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон суду нічим не підтверджені, оскільки жодних доказів на підтвердження цього суду не надано, сам відповідач, як зазначено вище, у своїх поясненнях заперечує факт необґрунтованої відмови у наданні такого дозволу. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів того, що є необхідність виїзду дитини за межі України, та що такий виїзд буде здійснюватися в інтересах дитини. Представлена суду довідка СДЮШОР «Металіст» від 14.11.2014 р. не місить інформації про те, на які турніри необхідно виїжджати неповнолітньому [PERSON], в супроводі кого та в який період часу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з викладеного, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей та забезпечення інтересів самої дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: dismissed