Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Прокурор Золочівського району Харківської області в інтересах держави в особі ДП «Жовтневого держлісгоспу» звернувся до суду з позовом про визнання визнання незаконними та скасування рішень, недійсним державного акту, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки вказавши наступне. Рішенням № 32 XXVI сесії V від 11.02.2009 року Довжицькою сільською радою громадянину [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з метою передачі її у власність, по [ADDRESS]. На замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Рішенням № 203 XXIV сесії V скликання від 25.12.2008 року Довжицькою сільською радою громадянці [PERSON] затверджено вказану « Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» та передано у власність вищевказану ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. На підставі даного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Так як зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду Золочівського лісництва Жовтневого держлісгоспу, оскаржувані рішення порушують законні права та інтереси держави в особі ДП Жовтневе лісове господарство» п.12 розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України та статей 39, 118 Земельного кодексу України, тобто неправомірно передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2091 га У судовому засіданні прокурор прокуратури Кісільова А.С. позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду Золочівського лісництва Жовтневого держлісгоспу, тому просить суд визнати недійсними рішення № 32 XXVI сесії V скликання від 11.02.2009 року та рішення № 203 XXIV сесії Vскликання від 25.12.2008 року Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області, державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га по [ADDRESS] , виданий на ім'я [PERSON], зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, привести в первинний стан та повернути ДП «Жовтневе лісове господарство Представник ДП «Жовтневе лісове господарство» Бреславець М.В. позов підтримала в повному обсязі, надавши заяву про слухання справи без її участі. Представник відповідача - Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області Коник В.Б. позов не визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без її присутності. В попередніх судових засіданнях, пояснила, що рішенням сесії Довжицької сільської ради виділена земельна ділянка, яка знаходиться в межах села Довжик, була проведена грошова оцінка земель Довжицької сільської ради, [ADDRESS] знаходиться в межах села. На цій вулиці, де виділена та відведена земельна ділянка відповідачу [PERSON], проживають і інші громадяни села. Відповідачкаа [PERSON] позов не визнала в повному обсязі, просить розглянути справу без її присутності. В попередніх судових засіданнях її представник вказував на те, що в 50 роках минулого століття, біля частини [ADDRESS], де знаходились будинки, була висаджена сосна, [PERSON] виділена ділянка, яка належала [PERSON], ще в 1955 році. Представник 3-ї особи- відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмові заперечення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Прокурором Золочівського району було порушено кримінальну справу стосовно службової особи Довжицької сільської ради за ч.3 ст.365 КК України, який зловживаючи своїм службовим становищем виніс на XXVI сесії V Довжицької сільської ради Золочівського району від 11.02.2009 року питання про дачу дозволу громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на виготовлення документації по встановленню меж земельної ділянки орієнтованою площею 0,31 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, з метою передачі у власність, розташованих в [ADDRESS]. Внаслідок зловживання своїм посадовим становищем вказаним громадянам незаконно передані у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих домів, господарських будівель та споруд, чим державі спричинено шкоду на загальну суму 31436,76 грн. Постановою Золочівського районного суду від 20.08.2012 року кримінальну справу закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 6 КПК України по амністії, однак незаконний державний акт на право власності на земельну ділянку не скасовано. Державних актів на держлісфонд Золочівського лісництва лісгосп не має. Згідно прикінцевих положень «Лісового Кодексу України» значиться, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. (а.с.21) Рішень компетентних органів про передачу частини села, а саме [ADDRESS] в фонд держлісгоспу прокурором не надано. На яких підставах частина [ADDRESS] була внесена до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування також не встановлено. Згідно погосподарських книг з 1955-1957 років частина [ADDRESS] в с.Довжик значиться. Згідно цих книг список жителів частини [ADDRESS] складав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], але визначитися щодо достовірності впорядкування земельних ділянок можливості немає, так як відсутня попередня інформація. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель села Довжик була виготовлена в 2012 році, де вказана частина [ADDRESS]. Генерального плану села немає. ( а.с. 140) Встановлено, що рішенням Довжицької сільської ради XXIV сесії V скликання Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області від 25.12.2008 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] загальною площею 0, 20 га. На підставі зазначеного рішення відповідачем [PERSON] виготовлено всі необхідні документи на підставі яких їй 15.01.2010 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.2091 га в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 0110695 державних актів. Земельній ділянці присвоєно кадастровий № 6322682501:03:000:0054 (а.с.16). Отже, відповідач [PERSON] набула право на спірну ділянку на підставі п "в" ч.3 ст.116 ЗК України. Згідно з положеннями ст.153 Земельного кодексу України, ст.378 ЦК України власник майна не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, установлених законом. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Такими підставами є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку, смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця, відчуження земельної ділянки за відсутності спадкоємця, відчуження земельної ділянки за рішенням власника, звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора, відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб, конфіскація за рішенням суду, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. Статтею 38 ЗК України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року також ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1956 року, перший протокол та протоколи № 2,4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». При викладених обставинах, оцінивши всі докази, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed