Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Недригайлівського районного суду Сумської області та просить суд винести рішення, яким встановити, що вона, [PERSON], [INFO], має право на спадкування за законом, разом із спадкоємцем другої черги [PERSON] після смерті [PERSON], [INFO], який помер 25 грудня 2015 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але в матеріалах справи є заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити (а.с. 29, 43). Представник відповідача [PERSON] та відповідачка [PERSON] заперечили проти задоволення позову про, що надали до суду свої письмові заперечення (а.с.51-52). Приватний нотаріус Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.16). Суд заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що з 1997 року позивачка стала проживати разом із [PERSON] в своїй квартирі № 3 по вулиці Незалежності (колишня вулиця Комінтерна), 36-А в смт. Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, без укладення шлюбу. Рішенням Недригайлівського районного суду від 07 квітня 2016 року було встановлено юридичний факт, що [PERSON] постійно проживала однією сім'єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1997 року по день смерті [PERSON], то б то по 25 грудня 2015 року. У листопаді місяці 2015 року [PERSON] захворів. В нього виявили хворобу нирок. Він терміново був направлений на лікування до Сумської обласної лікарні в урологічне відділення. В лікарні йому була проведена операція по видаленню каменів із нирок. Після операції [PERSON] проживав обичним життям. 25 грудня 2015 року у віці 55 років [PERSON] помер. Причиною смерті відповідно до актового запису про смерть №101 від 28 грудня 2015 року став нещасний випадок внаслідок джерел диму. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з наступного: Стаття 1264 Цивільного кодексу України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до постанови пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування", проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Відповідно до вимог статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Стаття 36 СК України передбачає, що виключно шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Суд вважає, що позивач не має права на спадкування за законом відповідно до ст. 1259 ЦК України. Дана позиція викладена в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (№ 24-753/0/4-13 від 16.05.2013) де роз"яснено що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком., тяжкою хворобою або каліцтвом.. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зокрема, роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На підтвердження своїх вимог позивачка не надала суду належних та допустимих доказів наявності всіх п'яти обставин у сукупності, вищезазначених судом. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивачка не має даного статусу спорідненості. Згідно з ст. ст. 58,59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених судом обставин суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами зазначені обставини не доведені. Відповідно до ст.ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За встановлених обставин суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача і приходить до висновку про відмову у задоволені позову .

Outcome: dismissed