Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

позивач просить суд визнати надану інформацію відповідачем [PERSON] в газеті «Місто робітниче» від [INFO] такою, яка не відповідає дійсності та визнати допущені висловлювання такими, що ображають її людську гідність та порочать її честь та ділову репутацію; зобов'язати відповідача спростувати в той спосіб, в який було розповсюджено неправдиву, образливу, наклепницьку інформацію про неї, а саме текст: «як не соромно самому не допомагати, а навпаки обливати брудом того, хто допоміг жителям нашого міста в затриманні квартирних крадіїв», «Так, я вважаю, що [PERSON] використовує свій депутатський мандат і дану комісію, яку вона очолює в своїх власних цілях», Я вважаю і хочу зазначити, що із дій [PERSON] краще скаржитись і паплюжити тих людей і депутатів, які дійсно щось роблять і допомагають людям», «Надрукована стаття під назвою «[INFO]» за підписом депутата міської ради ВО «Батьківщина» [PERSON].», «Що ця людина потерпіла то [PERSON] на цьому вирішила, на мою думку, спекулювати і тим самим «пропіаритися», а також просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. 00 коп. та понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. та 1600 грн. 00 коп. В заявлених вимогах посилається на те, що [INFO] в газеті «Місто робітниче» [NUMBER] було надруковано статтю «[INFO]». У вказаній статті депутат Ватутінської міської ради 7 скликання [PERSON] наносить їй образи, надає неправдиву інформацію про неї виборцям, принижує її честь та гідність. Він повідомляє виборців міста Ватутіне, що в газеті «Місто робітниче» від [INFO] надрукована стаття під назвою «[INFO]» за підписом депутата міської ради від ВО «Батьківщини» [PERSON], про те, що постійна комісія з питань правопорядку, боротьби організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів звернулася листом до правоохоронних органів, щодо отримання роз'яснення надрукованої подяки відповідачу в газеті «Місто робітниче» від [INFO] [NUMBER]. Однак вона, як депутат міської ради від ВО «Батьківщина», ніякої статті в газету «Місто робітниче» не подавала [INFO], тобто відповідач в своїй статті від [INFO] надає неправдиву, образливу інформацію про неї депутата міської ради 7 скликання, голову постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів. Що стосується статті в газеті «Місто робітниче» від [INFO] [NUMBER] під назвою «[INFO]» за підписом голови постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів [PERSON], дана стаття була подана до редакції газети «Місто робітниче» за рішенням вище зазначеної постійної комісії з доданою копією відповіді правоохоронних органів Звенигородського відділу Національної поліції від 21.08.2017 №5347. У вказаній статті ніяким чином не було нанесено образи чи наданої неправдивої інформації щодо відповідача або автора подяки. Відповідно до рішення Ватутінської міської ради від 12.11.2015 №1-2/7, вона обрана головою постійної вище зазначеної комісії та згідно ст.47 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженням представляти комісію у відносинах з іншими органами, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами. Просить суд звернути увагу, що у відповіді Звенигородського відділу Національної поліції від 21.08.2017 №5347 вказано, що 24.07.2017 розпочато кримінальне провадження Звенигородським відділом поліції, а 02.08.2017 оголошено підозру про вчинення кримінального правопорушення. Депутатське звернення відповідача написано 26.07.2017 №15 до начальника Національної поліції області та 04.08.2017 отримано відповідь, що за фактом звернення гр.[PERSON] Звенигородським відділом поліції внесено інформацію до єдиного державного реєстру досудових розслідувань, а тому депутатське звернення відповідача не вплинуло на розгляд кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», відповідач повинен знати, що депутатське звернення подається до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності розташованих на території відповідної ради. А також відповідач підписуючи своє депутатське звернення зазначає, що він є членом постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів, на що він не має права. Відповідно до ч.8 ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», голова вище зазначеної комісії повинна була надати відповідачу доручення представляти комісію в Національній поліції області. Такого доручення немає. Своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка полягає в її душевних стражданнях, вона відчуває себе приниженою, погіршилися відносини в очах оточуючих, вона позбавлена можливості виконувати обов'язки депутата, які на неї покладені, з нею перестали спілкуватися деякі виборці. Їй постійно приходиться вживати ліки, серцеві каплі, заспокійливі, вона втратила сон. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює в 3000 грн. 00 коп., однак посилається на розсуд суду. На підставі викладеного вона і звернулася з даним позовом до суду, оскільки вважає, що це єдиний спосіб вирішення вказаного питання в даній ситуації. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнає повністю та просить в позові відмовити, так як вважає їх безпідставними, надуманими та які містять неправдиву інформацію, виходячи з того, що наприкінці липня поточного року до нього звернувся житель м.Ватутіне [PERSON], який став жертвою вчинення злочину і він, як депутат Ватутінської міської ради Черкаської області 7-го скликання, вирішив допомогти у захисті порушеного права [PERSON] та у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» підготував депутатське звернення №15 від 26.07.2017 на ім'я начальника Головного управління НП в Черкаській області [PERSON] щодо сприяння у розкритті злочину. Відповідно до ч.2 ст.11 вищевказаного Закону, при зверненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має право на депутатське звернення. У випуску міської газети «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] виходить стаття [PERSON] під назвою «[INFO]», в якій [PERSON] оголошує йому подяку за допомогу та сприяння у вирішенні питання щодо вчинення відносно нього злочину. Через деякий час у випуску міської газети «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] виходить стаття під назвою «[INFO]», в якій голова постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів [PERSON] повідомляє про те, що вказана комісія, ознайомившись з подякою йому, звернулася до правоохоронних органів м.Звенигородка, щоб отримати роз'яснення, як депутат [PERSON] вплинув на розкриття кримінального правопорушення. З відповіді Звенигородської поліції [PERSON] вбачає, що він ніяким чином не вплинув на розкриття кримінального правопорушення, а тому автором подяки, на думку [PERSON], надана недостовірна інформація. Однак даний висновок повинна була надати комісія, а не лише [PERSON]. Протокол засідання комісії про розгляд відповіді Звенигородського ВП від 21.08.2017 відсутній. Є підстави стверджувати про перевищення комісією своїх повноважень при здійсненні перевірки та наданні оцінки вчинених ним дій і в інтересах особи, яка до нього звернулася. Відповідно до абз.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Однак, позивач зробила завідомо неправдивим висновок та визнала інформацію недостовірною, так як отримала інформацію від того адресату, до якого він безпосередньо не звертався. Позивач вже не вперше намагається всі його заслуги та надану допомогу громадянам міста піддати сумніву. Відповідно до ст.10 Європейської конвенції та ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб та на свій вибір. Його інформація є оціночними судженнями, якими, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критики, оцінки дій, а також висловлювання, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорі, сатири. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Позивач є публічною особою, а публічна особа повинна бути готова до критики, оскільки межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою. В своїх цитатах він висловлює свою повагу до [PERSON], однак вона цього не зазначає. Таким чином на його думку, вказана інформація в статті під назвою «[INFO]» від [INFO] [NUMBER] носить оціночний характер. А позивач могла б скористатися своїм право у відповідь, а не звертатися до суду з даним позовом. Представник відповідача Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» у вирішенні даного спору посилається на розсуд суду. Повідомила суд, що зазначена позивачем та відповідачем інформація відповідає дійсності. Зазначені статті дійсно були надруковані в Ватутінській міській громадсько-політичній газеті «Місто робітниче» за підписами гр.[PERSON] та позивача і відповідача. За надану до друку інформацію несуть відповідальність особи які її подали. Надана інформація не носила в собі висловів які б відповідно до діючого законодавства не могли б бути розміщенні на шпальтах міської газети. Заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача Ватутінської міської громадсько-політичної газети «Місто робітниче» [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що дійсно депутат Ватутінської міської ради 7-го скликання [PERSON] відповідно до ст.12 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» підготував депутатське звернення №15 від 26.07.2017 на ім'я начальника Головного Управління Національної поліції в Черкаській області [PERSON] (а.с.49) щодо сприяння у розкритті кримінального правопорушення відносно гр.[PERSON], мотивуючи тим, що відповідно до ч.2 ст.11 вказаного Закону при здійсненні повноважень депутат місцевої ради має право на депутатське звернення. У випуску міської газети «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] вийшла стаття гр.[PERSON] під назвою «[INFO]», в якій гр.[PERSON] оголошує подяку депутату [PERSON] за допомогу та сприяння у вирішенні питання щодо вчинення відносно нього злочину. Дані обставини гр.[PERSON] підтвердив і в судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка. У випуску міської газети «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] вийшла стаття під назвою «[INFO]» (а.с.13), в якій голова постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів [PERSON] повідомляє про те, що вказана комісія, ознайомившись з подякою [PERSON], звернулася до правоохоронних органів м.Звенигородка (а.с.11), щоб отримати роз'яснення, як депутат [PERSON] вплинув на розкриття кримінального правопорушення. Та з відповіді Звенигородської поліції (а.с.12) голова комісії [PERSON] вбачає, що депутат [PERSON] ніяким чином не вплинув на розкриття кримінального правопорушення, а тому автором подяки, на думку [PERSON], надана недостовірна інформація. У випуску міської газети «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] (а.с.8) [PERSON] скориставшись правом у відповідь, опублікував статтю «[INFO]», в якій повідомив, що дійсно допоміг у розкритті злочину своїми діями у який спосіб, надавши відповідні докази та висловив свою думку щодо дій позивача по відношенню до нього. За змістом ст. 94, 277 ЦК України, ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ст.302 ЦК України встановлено, що особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Як вказано у роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзацах 3 - 5 п.19 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. При розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ст.277 ч.3 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст.47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорії, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх справедливості». Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерпів. Суд дослідивши всі надані суду сторонами дакази, якими вони стверджуть обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін , які беруть участь у справі, виник спір. Перевіривши їх на їх належність та допустимість вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів недостовірності поширеної відповідачем інформації. А також позивачем не доведено факту, що внаслідок поширення інформації відповідачем, було порушено її особисті немайнові права та заподіяна моральна шкода. В судовому засіданні було також встановлено, що позивач і відповідач є депутатами Ватутінської міської ради Черкаської області 7 скликання та членами постійної комісії міської ради з питань правопорядку, боротьби організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів (а.с.15), тобто є публічними особами, а публічна особа повинна бути готова до критики, оскільки межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що інформація поширена відповідачами в газеті «Місто робітниче» [NUMBER] від [INFO] «як не соромно самому не допомагати, а навпаки обливати брудом того, хто допоміг жителям нашого міста в затриманні квартирних крадіїв», «Так, я вважаю, що [PERSON] використовує свій депутатський мандат і дану комісію, яку вона очолює в своїх власних цілях», Я вважаю і хочу зазначити, що із дій [PERSON] краще скаржитись і паплюжити тих людей і депутатів, які дійсно щось роблять і допомагають людям», «Надрукована стаття під назвою «[INFO]» за підписом депутата міської ради ВО «Батьківщина» [PERSON].», «Що ця людина потерпіла то [PERSON] на цьому вирішила, на мою думку, спекулювати і тим самим «пропіаритися» не може бути визана такою, що не відповідає дійсності та допущені висловлювання відповідачем [PERSON] неможуть бути визнані такими, що ображають людську гідність та порочать честь та ділову репутацію позивача. На думку суду дана інформація надана відповідачем за нявності доказів та носить оціночний суб'єктивний характер, не може вважатись недостовірною. З огляду на викладене, оскільки судом не встановлено порушення відповідачами прав позивача шляхом поширення недостовірної інформації, що принижує її честь і гідність, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди задоволенню також не підлягають. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного та ст.269, 275, 277, 297 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України Постанова №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Закону України «Про інформацію» та

Outcome: dismissed