Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави автомобіля BMW, модель 3201, 1997 року випуску, посилаючись на те, що 30 травня 2008 року з відповідачем був укладений кредитно-заставний договір, згідно якого остання отримала кредит в сумі 11105,42 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 травня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання відповідач надала в заставу автомобіль BMW, модель 3201, 1997 року випуску. Проте, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, в зв'язку чим утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2014 року в сумі 19565 доларів США, що за курсом 14,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 грудня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що згідно данного договору відповідач отримала кошти в сумі 11105, 46 дол. США для придбання автомобіля. В зв'язку з фінансовими труднощами 10 листопада 2009 року згідно акту приймання-передачі відповідач передала автомобіль представникам банку в заклад, тобто у володіння. При цьому, як власник автомобіля вона не надала довіреності банку для його реалізації, а тому даний автомобіль не реалізовано, в зв'язку з чим це не звільнило відповідача від сплати боргу. З неналежним виконанням взятих на себе обов'язків за даним договором утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2014 року склала 19565 дол. США. А тому просить позовні вимоги задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, зазначили, що дійсно відповідач умови договору виконувала неналежним чином, внаслідок чого в неї виникла заборгованість. З метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості відповідач на вимогу банку добровільно передала представникам банку, за актом приймання - передачі від 10.11.2009 р., автомобіль придбаний за кошти отримані згідно кредитно-заставного договору для реалізації. Після його вилучення банк не проводив жодних дій щодо його реалізації. Заборгованість по даному кредиту станом на 24 листопада 2009 року у відповідача склала 15696, 46 дол. США, тобто на час передачі автомобіля Банку. Рішенням Городоцького районного суду від 02 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання неправомірними дії Банку щодо нарахування з 24 листопада 2009 року процентів за кредитно-заставним договором задоволено, дане рішення ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 лютого 2015 року залишено без змін, рішення набрало законної сили 13.02.2015 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступих підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № НМІВА800000042, згідно якого останній було надано кредит в сумі 11105,42 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 травня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання відповідач надала в заставу автомобіль BMW, модель 3201, 1997 року випуску, придбаний за кредитні кошти. Умови кредитного договору відповідач виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 24 листопада 2009 року утворилась заборгованість в сумі 15696,46 доларів США. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договора. Оскільки сторонни уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В силу ст.572 ЦК України кредитор має право в разі невиконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом . Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до п.7.1 даного договору, предметом застави є автомобіль, власником якого є відповідач. У відповідності до вимог ст.591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором, укладеним між сторонами 30 травня 2008 року, у розділі 12 Звернення стягнення на предмет застави, п.12.2 передбачено позасудове звернення стягнення; п.12.3 звернення стягнення шляхом продажу; п.12.3.3 під час звернення стягнення на предмет застави у позасудовому порядку шляхом його продажу- позичальник уповноважує банк на його власний розсуд, від імені позичальника здійснювати будь-які дії для відчудження предмету застави, в тому числі укладати договора купівлі-продажу предмету застави, оформляти право власності банку на предмет застави. З метою врегулювання питання щодо погашення вказаної заборгованості на вимогу банку, відповідачем добровільно було передано автомобіль за актом приймання-передачі від 10.11.2009 року, для реалізації за ринковою ціною та направлення виручених коштів на погашення заборгованості. Згідно даного акту автомобіль в технічно-справному стані з оригіналами документів на нього передано представникам банку. Зазначене не оспорювалось представником банку в судовому засіданні. У відповідності до ст.60 ЦПК України представником позивача не надано суду обгрунтуваннь того, чому реалізацію предмета застави не було проведено з моменту його передачі банку, не зазначено його початкову вартість, заходи щодо забезпечення збереження автомобіля з часу його передачі, цим самим банк порушив принцип рівності сторін договору, своїми діями поставив відповідача у невигідні для нього умови, адже від своєчасної реалізації заставного майна сума боргу відповідача значно б зменшилась. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed