Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Сакської міської ради АР Крим про поновлення порушеного права та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником жилого будинку під номером [ADDRESS]. На підставі рішень виконкому Сакської міської ради №378 від 24.10.1997 та №2/1 від 20.11.2009 позивачу надано у власність земельну ділянку площею 709 кв.м. за зазначеною адресою. Під час оформлення технічної документації було виявлено накладення земельних ділянок, розташованих у [ADDRESS] та [ADDRESS], яка була передана в оренду громадянину Російської Федерації [PERSON] за договором від 25.01.2008 на підставі рішення Сакської міської ради АР Крим №8/9 від 25.12.2007. Посилаючись на те, що внаслідок надання земельної ділянки [ADDRESS] в оренду [PERSON], позивач не може оформити право власності на належну йому земельну ділянку, він просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 25.01.2008 недійсним. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог за таких обставин. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. На підставі положень ст. 158 ЗК України, суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"). Компетентним органом місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів рішення з приводу спору між позивачами та відповідачем щодо меж земельної ділянки не приймалося. Таким чином, при відсутності відповідного рішення компетентного органу щодо меж спірних земельних ділянок, позов заявлений передчасно, у зв'язку з чим в його задоволені необхідно відмовити. Враховуючі викладене, на підставі статей 11,15,16 Цивільного кодексу України, статті 158 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed