Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

27.03.2014 року [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання частково недійсним заповіту подружжя [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], посвідчений 20 травня 2005 року держаним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що оскільки останній заповіт [PERSON] (його батька) від 17.08.2011 року за рішенням суду від 19.09.2013 року визнаний недійсним в частині розпорядження житловим будинком з господарчими будівлями, то в силу частин 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК України, заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] щодо вказаного майна на користь [PERSON] та [PERSON], посвідчений 20 травня 2005 року свою дію не відновлює, а тому є недійсним. На підставі ухвали суду від 29.10.2014 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Петриківська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним заповіту. Позивач в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідачки [PERSON] та представник третьої особи [PERSON], проти позову заперечували, посилаючись на те, що по оспорюваному заповіту вже є судове рішення, яке набрало законної сили. Окрім того обставини на які посилається позивач не можуть бути застосовані до заповітів з нетотожними суб'єктами та з різною правовою природою. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року у справі №0431/1688/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора та позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання факту укладення заповіту особою яка не мала на це право та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, треті особи приватний нотаріус ДНО [PERSON] та Петриківська державна нотаріальна контора, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.12.2013 року, а також залишених без змін за наслідками касаційного оскарження ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ті кримінальних справ від 26.02.2014 року: - позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора, задоволено частково: визнано недійсним заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] складений та посвідчений 20 травня 2005 року (зареєстрований в реєстрі за № 1029) в частині розпорядження земельною ділянкою розташованою в [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора, відмовлено. - позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання факту укладення заповіту особою яка не мала на це право та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, треті особи приватний нотаріус ДНО [PERSON] та Петриківська державна нотаріальна контора, задоволено частково: визнано недійсним заповіт [PERSON] складений та посвідчений 17 серпня 2011 року (зареєстрований в реєстрі за № 3578) в частині розпорядження житловим будинком із господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарчі будівлі, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 42,8 кв.м. із них житлової - 18,7 кв.м., літньої кухні Б-1, сараю В-1, вбиральні Г-1 та колодязю і огорожі, розташованих за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом подружжя [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], складений та посвідчений 20 травня 2005 року (зареєстрований в реєстрі за № 1029). В іншій частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання факту укладення заповіту особою яка не мала на це право та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, треті особи приватний нотаріус ДНО [PERSON] та Петриківська державна нотаріальна контора, відмовлено. Під час розгляду вказаної справи встановлено, що 20 травня 2005 року подружжя: [PERSON] та [PERSON] склали заповіт подружжя, згідно з яким належний їм житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянкою в смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області вул. Переможна, 6 та все майно в будинку, заповіли в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт посвідчено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №1029. Враховуючи, що за життя ні [PERSON] ні [PERSON] не відмовилися від спільного заповіту подружжя, щодо спільного сумісного житлового будинку, суд дійшов висновку, що заповіт [PERSON] складений 17.08.2011 року, після смерті дружини [PERSON], в частині заповідального розпорядження щодо житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], суперечить правилам розпорядження спільним сумісним майном, на випадок смерті одного із подружжя, закріпленим статтею 1243 ЦК України, а тому визнав його недійсним. Питання щодо заповіту подружжя врегульовано зокрема в ст. 1243 ЦК України, яка передбачає, що подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності.. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. Вказана норма стосовно заповітів подружжя є спеціальною, а тому в даній справі застосувати до заповіту подружжя правила ч.ч. 2,3,4 ст. 1254 ЦК України з огляду на недотримання норм закону або зміну своєї заповідальної волі одним з подружжя при складенні власного заповіту є неприпустимим. За приписами ст. 1243 ЦК України заповідач має право на скасування (відмовитися від спільного заповіту) та має право змінити текст заповіту лише за життя обох подружжя. Таким чином, наслідком складання [PERSON] власного заповіту не було скасування заповіту подружжя [PERSON] та [PERSON] від 20 травня 2005 року, так само, визнання за рішенням суду недійсним заповіту [PERSON] від 17.08.2011 року в частині розпорядження житловим будинком з господарчими будівлями, не є наслідком застосування до заповіту подружжя від 20 травня 2005 року положень передбачених частинами 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК України. За таких обставин, доводи Позивача є необґрунтованими, а тому в задоволені позову слід відмовити. Щодо клопотання Позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, суд зазначає, що питання про сплату судового збору вирішено при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Згідно позовної заяви, Позивачем визначено коло позовних вимог, а саме останнім заявлено вимоги майнового та не майнового характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, судовий збір сплачено у повному обсязі, підстав для повернення частини коштів у суду не має. Щодо клопотання представника Відповідача про скасування заходів забезпечення позову встановлених ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року про накладення арешту на будинок №6 по вул. Переможній в с. Петриківка, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.6 ст. 154 ЦПК якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, заходи застосовані ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року втрачають свою дію з наступної дати після набрання законної сили рішення суду. Обґрунтованих підстав для вирішення вказаного питання до набрання рішення суду законної сили, представником відповідача не надано.

Outcome: dismissed