Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який в ході розгляду уточнила та просить стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія "Аеросвіт"» компенсацію за невикористаний квиток в розмірі 881,15 грн.; компенсацію в розмірі 4188,97 грн. за відмову від перевезення проти волі пасажира. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею 23 жовтня 2012 р. було заброньовано квиток на рейс W 207 з Донецька до Варшави, дата вильоту 25.12.2012 р. та з Варшави до Донецька на рейс W 208, дата вильоту 05.01.2013 р. авіакомпанії «Аеросвіт». Загалом за два квитки нею було сплачено відповідачу 687,86 польських злотих. Скористатися їй вдалось тільки одним квитком на рейс W 207 з Донецька до Варшави, дата вильоту 25.12.2012 р., про що свідчить штамп у закордонному паспорті. Поїздка на новорічні свята заздалегідь планувалася і до України їй необхідно було здійснити виліт саме 05.01.2013 р., так як її терміново чекали на роботі. Прибувши у визначений час до аеропорту для вильоту на Україну 05.01.2013 р. їй стало відомо, що рейс W 208 було затримано на невизначений час з вини авіаперевізника. Жодних роз'яснень та попереджень про можливу затримку рейсу, спроб допомогти відповідач їй не надав. Її віза закінчувалась 05 січня 2013 року, а на роботі їй потрібно було бути наступного дня, тому вона була змушена купити квиток на рейс іншої авіакомпанії за який сплатила кошти в сумі 755,96 польських злотих, згідно курсу валют станом на 05.01.2013 р. склало 1936,40 грн., що перевищило вартість обох придбаних нею квитків. В зв'язку з відмовою від перевезення відповідачем в односторонньому порядку, відповідно до ч.5 ст.105 Повітряного кодексу України, перевізник зобов'язаний виплатити їй компенсацію в розмірі 400 євро для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів, що відповідно до курсу Національного Банку України, становить 4188,97 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, проте направила до суду письмову заяву з проханням розглянути позов за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, суд відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснював фіксування судового процесу. Суд дослідив та проаналізував всі зібрані по справі докази і прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 р., споживачі під час придбання замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Порядок авіаперевезень регулюється такими основними правовими документами: Конвенцією для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень укладеною у Варшаві 12 жовтня 1929 року із змінами і доповненнями, внесеними протоколом від 28 вересня 1955 року (надалі -Варшавська конвенція) ратифікована Радянським Союзом, Цивільним кодексом України, Повітряним кодексом України тощо. У відповідності до абз.2 ст.908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Таким нормативно-правовим актом є Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30 листопада 2012 року. Відповідно до ст.910 ЦК України за договором перевезення пассажира, одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд (ч.1). Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Згідно п.4.2.3. Правил 187, правила застосовуються до пасажира, який подорожує рейсом (рейсами) згідно з квитком. Визначення авіакомпанії як перевізника на такий рейс є підтвердженням існування договору перевезення на такий рейс між цим перевізником і пасажиром, який зазначений у квитку. Судом встановлено, що 23 жовтня 2012 р. було придбано квиток на рейс W 207 з Донецька до Варшави, дата вильоту 25.12.2012 р. та з Варшави до Донецька на рейс W 208, дата вильоту 05.01.2013 р. авіакомпанії «Аеросвіт». Загалом за два квитки нею було сплачено відповідачу 687,86 польських злотих (а.с.12). Відповідач не виконав рейс Варшава-Донецьк, що призвело до необхідності позивачем придбати інший квиток за власні кошти. Таким чином у зворотному напрямку відповідач рейс не виконав та завдав збитки позивачу щодо вартості невикористаного квитка у вказаному напрямку. Відповідно до п.7 ч.1 ст.911 ЦК України, пасажир має право отримувати повну та своєчасну інформацію про час та місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом. Згідно ст.919 ЦК України, перевізник зобов'язаний доставити пасажира до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), а в разі відсутності таких у розумний строк. Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що сторонами договору перевезення є пасажир та перевізник, між якими виникають права і обов'язки з приводу укладеного договору перевезення, в тому числі відповідальність у разі порушення зобов'язань за договором перевезення несуть сторони договору, а не інші особи (ст.920 ЦК України). В даному спорі сторонами договору перевезення, між якими виникли права і обов'язки згідно ст.910 ЦК України, є позивач як пасажир та ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» як перевізник, що підтверджується виданими позивачу квитками на повітряне перевезення. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема і обов'язок відшкодування збитків. У ст.920 ЦК України вказано, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). В матеріалах справи наявні докази, з яких вбачається порушення відповідачем Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу зважаючи на наступне. Відповідно до п.22.1.1 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 14 березня 2006 року № 187 та зареєстрованих у МЮ України 13.06.2007 р. за № 706/12580, відповідальність перевізника при перевезеннях пасажира і багажу обмежена нормами, що встановлені у цих Правилах, і за будь-яких обставин не може перевищувати суми доведених збитків. Перевізник не несе відповідальності за непрямі, побічні, опосередковані збитки, неодержану вигоду (прибутки). Відповідно до п 22.3. Правил перевізник несе відповідальність за шкоду, заподіяну в разі затримки у перевезенні пасажира і багажу. Згідно з п.1, п.3 Глави 3 розділу XVI цих Правил, у разі скасування рейсу на вибір пасажира перевізник зобов'язаний: відшкодувати повну вартість квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка, а також забезпечити за потреби зворотній рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості або зміну маршруту. Відповідно до Гл.1 «Загальна процедура повернення коштів» Розділу XXI «Повернення коштів» Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу № 216 встановлоено, що повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) здійснюється за місцем придбання квитка або в головному офісі авіакомпанії (офісі з продажу перевезень перевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено; повернення коштів перевізником в Україні здійснюється у національній валюті України. Повернення коштів у представництвах перевізника здійснюється відповідно до чинних законів держави перебування. У разі якщо оплата була здійснена електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток; розмір сум коштів, що повертаються за невикористаний квиток (його частину), залежить від використаного тарифу і тарифних нормативів перевізника та виду відмови від перевезення (добровільна чи примусова); повернення коштів здійснюється на підставі невикористаного (частково не використаного) перевізного документа, ордера різних зборів, квитанції про оплату наднормового багажу. Повернення коштів здійснюється особі, що зазначена у квитку, у випадку сплати за перевезення готівкою або банківським переказом; на рахунок підприємства, установи тощо - у випадку сплати за безготівковим розрахунком, на рахунок власника кредитної картки, якою оплачено перевезення; спонсору, що сплатив за перевезення, - у випадку оформлення квитка за повідомленням про попередню оплату (РТА). Повернення коштів здійснюється за умови пред'явлення документів, що посвідчують особу та документа, що підтверджує право на отримання грошових сум. Згідно п. 1 Розділу XXX «Претензії та позови» Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу № 216 «Під час перевезення пасажирів, багажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі Монреальської або Варшавської конвенції (залежно від того, яка з них застосовується), або договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цими Правилами, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов та їх відповідних прав. У разі будь-якого такого позову штрафи, штрафні санкції чи будь - які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню». До правовідносин, що виникають при будь-якому міжнародному перевезенні людей, багажу чи вантажу, в тому числі й щодо відшкодування шкоди, застосовуються положення Конвенції для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень, підписаної у Варшаві 12 жовтня 1929 року, зі змінами, внесеними Гаазьким Протоколом, підписаним у Гаазі 28 вересня 1955 року (далі - Варшавська конвенція). Наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 14 березня 2006 року № 187, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 червня 2006 року за № 706/12580, затверджено Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу. Ці Правила розроблені з урахуванням положень Варшавської конвенції та Загальних умов перевезень пасажирів і багажу, встановлених Міжнародною асоціацією повітряного транспорту ("General Conditions of Carriage (passenger and baggage)", IATA). Таким чином суд приходить до переконання, що позивачем доведені заподіяні прямі збитки відповідачем щодо придбання квитків та не використаного його частини з вени перевізника на суму 881,15 грн. Відповідно до ч.4 ст.104 Повітряного Кодексу України, якщо пасажиру відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, Перевізник має виплатити компенсацію у розмірі 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів. Відстань між аеропортами Варшави та Донецька становить 1277 км. Таким чином судовому захисту підлягає вимога щодо стягнення на користь позивача 250 євро, а не 400 євро, як того бажає позивач, що відповідно до курсу НБУ України станом на 05.01.2014 р. становить 2618,10 грн., що є еквівалентою 250 євро. Враховуючи відсутність вимоги щодо стягнення судового збору, суд не розглядає дане питання,

Outcome: partial