Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 31.01.2008 року було укладено кредитний договір № 10-04kig-2008 з [PERSON]. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Банк«Фінанси та Кредит» і [PERSON] 31.01.2008 року укладено договір іпотеки. Згідно договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 158,1кв.м, житловою площею 56,6кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування. В зв'язку з простроченою заборгованістю по кредиту АТ «Банк«Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 02.12.2011 року Баштанський районний суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в будь-який спосіб на підставі договору купівлі-договору. На даний час ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не має можливості реалізувати предмет іпотеки на підставі рішення суду від 02.12.2011 року, так як в житловому будинку, що є предметом іпотеки, проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У квітні 2014 року банк звернувся із письмовою заявою про зняття з реєстрації вищезазначених осіб на підставі рішення суду від 02.12.2011 року до Баштанського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області та отримали лист-відповідь від 25.04.2014 року №419 в якому було зазначено, що згідно діючого законодавства зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто банку було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За такого позивач не має можливості задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмету іпотеки. Банком направлялася вимога відповідачам про добровільне виселення з житлового будинку, що є предметом іпотеки. Але відповідач вимогу банку не виконали. За такого просили виселити відповідачів із спірного житлового будинку зі зняттям їх з реєстрації місця проживання та стягнути з відповідачів витрати, понесені по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснивши, що реєстрація відповідачів в будинку не дає їм можливості реалізувати будинок. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позовні вимоги до її довірителя є безпідставними, оскільки [PERSON] за адресою місця знаходження предмету іпотеки, а саме житлового будинку по [ADDRESS] не проживає з 2012 року після розлучення з дружиною. Крім того за вказаною адресою він не зареєстрований. З 1999 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Крім того ключі від спірного будинку перебувають у позивача. Інші відповідачі також в спірному будинку на даний час не проживають. Вважає, що позивачем не доведено, що реєстрація [PERSON] і [PERSON] є перешкодою для реалізації будинку. Крім того [PERSON] є неповнолітньою, та на даний час навчається в м. Новий Буг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином. Від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позов, в яких вона проти задоволення позову заперечує, посилаючись на наявність рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25.03.2013 року про відмову в задоволенні позову позивача про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Також зазначила, що іншого житла вона та її неповнолітня дочка не мають. Письмової вимоги про виселення від позивача не отримувала. Представник служби у справах дітей проти задоволення позову заперчувала, оскільки вважає, що цим порушуються права неповнолітньої [PERSON], яка на даний час навчається та іншого житла не має. Крім того комісією з питань захисту прав дитини Баштанської РДА 02.11.2012 року було розглянуто звернення [PERSON] і прийнято рішення про заборону відчуження спірного будинку до досягнення повноліття [PERSON], або набуття нею у власність чи користування іншого житлового приміщення. Вислухав пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 31.01.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10-04kig-2008. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Банк«Фінанси та Кредит» і [PERSON].31.01.2008 року укладено договір іпотеки. Згідно договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 158,1кв.м, житловою площею 56,6кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Власником житлового будинку, переданого в іпотеку є [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом та договором дарування. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконав своїх зобов'язань по погашенню як основної суми боргу так і погашенню процентів за користування кредитом в передбачений договором строк. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.12.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Позивачу надано право на продаж вказаного будинку від свого імені на підставі іпотечного договору від 31.01.2008 року, укладеного між позивачем і [PERSON] з початковою ціною для подальшої реалізації предмета іпотеки в розмірі 211000 гривень, за процедурою продажу встановленою ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Згідно ст. 40 ч.1 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частинами 2 та 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку житло. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК України. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк (п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають і кредитних правовідносин»). Вказаний житловий будинок є місцем проживання і реєстрації [PERSON] і неповнолітньої [PERSON] Відповідно до ст.. 29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років , є місце проживання її батьків. В матеріалах справи міститься вимога від 16.04.2014 року адресована [PERSON] та [PERSON] про виселення, але докази про отримання відповідачем [PERSON] вказаної вимоги позивачем не надано. За такого позов про виселення [PERSON] і [PERSON] пред'явлено без дотримання передбаченої ЗУ "Про іпотеку " та ЖК України процедури, та є передчасним. Згідно адресної довідки Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області від 27.05.2014 року №389, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 22.11.1999 року. В спірному житловому будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає, що не заперечується і представником позивача. За такого позовні вимоги в частині виселення та зняття з реєстрації [PERSON] не підлягають задоволенню за безпідставністю. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому на думку суду позовні вимоги банку в частині зобов'язання Баштанського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області зняти з реєстрації відповідачів не підлягають задоволенню, так як суд не може зобов'язати вчинити дію щодо зняття з реєстрації, оскільки ця дія вчиняється самостійно органом реєстрації на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Вищевикладене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed