Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] пред»явив до суду позов до Тернопільського обласного вузла спеціального звязку (надалі - ТОВСЗ) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 19 вересня 2000 року він був прийнятий на роботу на посаду фельд'єгеря в ТОВСЗ, згідно наказу № 146/К. Пропрацювавши там більше шістнадцяти років [PERSON] звільнений наказом від 20 червня 2017 року №13/К за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням чисельності штату. Даний наказ позивач вважає необґрунтованим, незаконним і винесеним з особистих мотивів директора ТОВСЗ, виходячи з того, що він мав переважне право на залишення на роботі. Ознайомившись з типовими технологічними картами робочих місць [PERSON] виявив, що він виконував обов'язки експедитора не тільки приймаючи відправлення EMS, а ще приймаючи комерційні відправлення за безготівковими розрахунками та за готівку. Також на позивача було покладено ведення щомісячного звіту по безготівковим і готівковим розрахункам. У звітах за останній рік, зазначалась тенденція збільшення доходів філії ТОВСЗ, основними надходженнями є кошти від приймання міжнародної прискореної пошти (МПП). Обов'язки з прийманням міжнародної прискореної пошти у технологічній карті робочого місця «Прийом відправлень міжнародної прискореної пошти (EMS) та відправлень спецзв'язку від фізичних та юридичних осіб (каса прийому)» покладено на [PERSON] Тобто, поряд зі своїми обов'язками фельд'єгеря позивач виконував обов'язки експедитора, у зв'язку з цим доходи філії ТОВСЗ зросли, що свідчить про високий професіоналізм і продуктивність праці [PERSON]Ще одним доказом, який свідчить про високу кваліфікацію, є отримання позивачем диплома бакалавра та спеціаліста з управління персоналом і економіки праці Тернопільського національного економічного університету. Здобуті ним знання дуже допомогли [PERSON] у переконанні клієнтів користуватись лише послугами спецзв'язку. Крім того, без відриву від виробництва позивач навчався працювати на компютерних програмах створених для приймання відправлень спецзв'язку та EMS та їх подальшої обробки. Надавав раціональні пропозиції розробнику щодо вдосконалення роботи з даними програмами.Результатом спроб позивача зясувати, чи не порушуються його права як працівника, які гарантовані Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, стало те, що 31 березня 2017 року [PERSON] була оголошена догана, яка є незаконною та необґрунтованою та на даний момент оскаржена в судовому порядку. Позивач вважає, що саме вказана догана була ключовою підставою його звільнення з роботи.Таким чином, адміністрація ТОВСЗ при розгляді кандидатів на звільнення не врахувала професійні здібності [PERSON], а саме: виконання ним робіт різних кваліфікацій, суміщення професій (посад), робота з готівковими грошовими коштами, його тривалий безперервний стаж на даному підприємстві, досвід трудової діяльності, навчання без відриву від виробництва, освіту, надання раціональних пропозицій при розробці комп'ютерних програм. З вказаних підстав, позивач вважає своє звільнення незаконним та просить скасувати наказ № 13/К від 20 червня 2017 року про припинення трудового договору з [PERSON], поновити його на посаді фельдєгеря в ТОВСЗ, виплативши середній заробіток за час вимушеного прогулу. 10 жовтня 2017 року [PERSON] подав уточнення до позовної заяви, в яких вкотре звертає увагу на те, що при виконанні своїх трудових обовязків він був кваліфікованим спеціалістом та отримував заохочення від керівництва ТОВСЗ, які внесені в трудову книжку. Крім того зазначає, що йому не надавалось попередження про вивільнення працівників. Також покликається на те, що у Розділі 2. «Трудовий договір і зайнятість» Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ДПСЗ на 2015-2020 роки, в зобовязання адміністрації входить: приймати, переміщувати та звільняти працівників відповідно до законодавства України (п.2.8.); проводити вивільнення працівників, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, тільки після використання всіх наявних і додатково створених можливостей для забезпечення зайнятості на підприємстві, у філії, заповнення всіх вакансій. Не звільняти працівника з роботи по ініціативі адміністрації без достатніх підстав (п.2.9.); розробляти заходи по забезпеченню зайнятості та соціальній захищеності працівників, які підлягають вивільненню (створення нових робочих місць, професійну підготовку, перепідготовку працівників з метою їх переведення на новоутворені робочі місця або вакантні посади) (п.2.11.). За вказаних обставин, позивач вважає, що ніяких змін в організації виробництва не відбулось, а тому адміністрація ТОВСЗ проявивши бездіяльність у виконанні зазначених вимог Колективного договору, грубо порушила законодавство про працю. [PERSON] просить скасувати наказ № 13/К від 20 червня 2017 року, поновити його на посаді фельдєгеря в ТОВСЗ, виплативши середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, а також уточнення (доповнення) до позовної заяви про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВСЗ [PERSON] позовних вимог не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених в письмових запереченнях та запереченнях проти уточнень (доповнень) до позовної заяви. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно наказу /розпорядження/ №146/к про прийом на роботу від 18 вересня 2000 року, [PERSON] прийнятий на роботу з 19 вересня 2000 року за професією фельдєгеря ТОВСЗ (а.с.83). Зі змісту положення про Тернопільський обласний вузол спеціального звязку Державного підприємства спеціального звязку (нова редакція), затвердженого наказом генерального директора Державного підприємства спеціального звязку №350 від 23 липня 2009 року, основним завданням філії є, зокрема, і забезпечення своєчасного, якісного та повного задоволення потреб споживачів у послугах поштового звязку спеціального призначення, міжнародної прискореної пошти «EMS», курєрських послуг та воєнізованої охорони обєктів і приміщень (п.2.1.1. ст.2). Управління філією здійснює директор (п.6.1. ст.6). Штатний розпис та чисельність штату філії розраховується згідно з нормативними документами і затверджується генеральним директором підприємства (п.6.3. ст.6). Директор філії створює належні умови для високопродуктивної праці, забезпечує додержання законодавства про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки та соціального страхування (підпункт 6.4.7. п.6.4. ст.6). Директор філії приймає та звільняє з роботи працівників філії, застосовує до них заходи заохочення, матеріального та дисциплінарного стягнення (підпункт 6.4.8. п.6.4. ст.6) (а.с.85-88). Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом Державного підприємства спеціального звязку на 2015-2020 роки від 25 лютого 2015 року (розглянутий і схвалений у трудових колективах філій, підрозділів) передбачає, що адміністрація підприємства зобовязується: забезпечувати зайнятість і використання працівників підприємства і філій відповідної професії, кваліфікації і трудового договору; приймати, переміщувати та звільняти працівників відповідно до законодавства України; проводити вивільнення працівників, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, тільки після використання всіх наявних і додатково створених можливостей для забезпечення зайнятості на підприємстві, у філії, заповнення всіх вакансій. Не звільняти працівника з роботи по ініціативі адміністрації без достатніх підстав (пункти 2.7.-2.9. Розділу 2 Трудовий договір, зайнятість) (а.с.89-97). На звернення [PERSON] від 31 січня 2017 року, з приводу порушення його трудових прав, до Управління Держпраці у Тернопільській області, позивачу було адресовано відповідь №626/01-05-4.3/17 від 28 лютого 2017 року. З наданої інформації вбачається, що вказаним Управлінням було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування у ТОВСЗ. За документами, наданим адміністрацією ТОВСЗ, виявлено, що згідно наказу від 19 вересня 2000 року №146/к [PERSON] прийнятий на роботу на посаду фельдєгеря. Згідно журналу обліку ознайомлень з умовами праці та посадовими обовязками, позивачу було розяснено права та обовязки, ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, визначено робоче місце та поінформовано під розписку про умови праці. Згідно з технологічною картою робочого місця посада фельдєгер передбачає проведення операції з прийманням та видаванням готівкових коштів через касу підприємства. З технологічною картою робочого місця [PERSON] ознайомлений під особистий підпис. Порушення трудових прав позивача, з питань, зазначених у зверненні, не виявлено (а.с.12). Виконання наказу Державного підприємства спеціального звязку від 20 квітня 2017 року №106 «Про введення в дію штатного розпису», відповідно до якого з 01 травня 2017 року було підвищено посадові оклади працівників ТОВСЗ, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1684 грн., за погодженням з представником від трудового колективу, мало наслідком скорочена чисельність фельд'єгерів філії до 11 штатних одиниць (в порівнянні з 12 штатними одиницями фельд'єгерів, які були передбачені наказом ДПСЗ від 24 листопада 2016 року №413 «Про введення в дію штатного розпису») (а.с.24-26). 20 квітня 2017 року в.о. директора ТОВСЗ видав наказ №25 «Про скорочення посад», згідно якого, з 21 червня 2017 року слід скоротити наступні посади дільниці з приймання, обробки та доставки відправлень 1 групи: фельдєгер 1 одиниця (а.с.27). Наказом в.о. директора ТОВСЗ №12/к від 20 квітня 2017 року «Про попередження про вивільнення» зобовязано відповідальну за кадрову роботу [PERSON] попередити про наступне вивільнення, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з скороченням штату з 21 червня 2017 року, наступних працівників: фельдєгерів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.28). Актом №8 від 20 квітня 2017 року про відмову від підпису про ознайомлення з попередженням про вивільнення, працівниками ТОВСЗ зафіксовано відмову [PERSON] поставити свій підпис про ознайомлення з попередженням про вивільнення. Дане попередження позивачу було зачитано вголос головним бухгалтером відповідальним за кадрову роботу [PERSON] (а.с.29). Згідно протоколу №2 зборів трудового колективу ТОВСЗ від 19 червня 2017 року на порядку денному розглядалися кандидатури на скорочення штату фельдєгерів, повязане з введенням з 01 травня 2017 року нового штатного розпису, затвердженого генеральним директором ДПСЗ, згідно наказу №106 від 20 квітня 2017 року. На розгляд і голосування трудового колективу виносилися наступні кандидатури фельдєгерів: [PERSON], працює в ТОВСЗ з 24 жовтня 2007 року, має на утриманні одну неповнолітню дитину, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає, був заохочений керівництвом ДПСЗ; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 18 травня 2001 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 19 вересня 2000 року, сімї і дітей немає, має зауваження до виконання службових обовязків і догану за грубе порушення при доставці кореспонденції. Колеги по дільниці ПОПДВ одноголосно висловили йому недовіру; [PERSON] працює в ТОВСЗ з 01 квітня 1997 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає, був заохочений керівництвом ДПСЗ; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 23 серпня 1995 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 06 серпня 1993 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 16 листопада 2000 року, має на утриманні одну неповнолітню дитину, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 21 грудня 2009 року, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 01 березня 2000 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 13 вересня 1999 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає; [PERSON], працює в ТОВСЗ з 12 червня 2008 року, має на утриманні одну неповнолітню дитину, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає. За звільнення [PERSON] з роботи одноголосно проголосували 17 чол., у звязку з чим зборами було ухвалено рішення про звільнення позивача (а.с.30-32). Наказом (розпорядження) №13/к про припинення трудового договору (контракту) від 20 червня 2017 року позивач звільнений з роботи за професією фельдєгеря на підставі п.1 ст.40 КЗпП, у звязку зі скороченням чисельності штату (а.с.84). Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки вважає, що він мав переважне право на залишення на роботі, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав. Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. В п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено про те, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. В судовому засіданні встановлено, що на виконання наказу Державного підприємства спеціального звязку від 20 квітня 2017 року №106 «Про введення в дію штатного розпису» скорочена чисельність фельд'єгерів філії ТОВСЗ з 12 штатних одиниць до 11 штатних одиниць. У звязку з скороченням штату всіх фельдєгерів ТОВСЗ було попереджено про наступне вивільнення. Порядок вивільнення працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено ст.ст.42, 49-2 КЗпП України. З досліджених в судовому засіданні матеріалів слідує, що відповідачем згідно із дотриманням вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України, 20 квітня 2017 року, за два місяці до звільнення, було повідомлено [PERSON] про наступне вивільнення у звязку із скороченням штату. Сам факт того, що позивач був попереджений про можливе звільнення підтверджується актом №8 від 20 квітня 2017 року про відмову [PERSON] від підпису про ознайомлення з попередженням про вивільнення, який складено працівниками ТОВСЗ. Відповідно до змісту ч.3 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Директор ТОВСЗ не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, у звязку з відсутністю вакантних посад на день звільнення [PERSON] (а.с.82), а тому діяв в рамках трудового законодавства. Водночас, в позовній заяві позивач наголошує на тому, що при його звільненні відповідач не врахував переважне право [PERSON] на залишення на роботі. В силу вимог ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби ; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Таким чином, при вивільненні працівників, у звязку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, визначені ч.2 ст.42 КЗпП України. Коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При прийнятті рішення про вивільнення фелдьєгеря [PERSON] за ч.1 ст.40 КЗпП України відповідачем враховано вимоги ст.42 КЗпП України, зокрема кваліфікацію та продуктивність праці позивача в порівнянні з його колегами, фельдєгерями ТОВСЗ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З досліджених в судовому засіданні документів слідує, що за період роботи фельдєгерем ТОВСЗ позивач неодноразово порушував покладені на нього трудові обовязки (а.с.33-36, 38-41, 44-45) за що до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Крім того, при прийнятті рішення про звільнення [PERSON], трудовий колектив, як уже зазначалося, розглядав кандидатури всіх фельдєгерів філії, в тому числі і [PERSON], що згідно нарядів (а.с.49), також чергує в касі прийому кореспонденції (обмінщик з поїздом 2), однак останній має більш тривалий безперервний стаж роботи в ТОВСЗ, працює з 06 серпня 1993 року, дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків немає. Посилання позивача на те, що він отримував заохочення від керівництва ТОВСЗ (а.с.65-66), які внесено в трудову книжку, суд вважає помилковим, оскільки преміювання [PERSON] не є заходом заохочення, а належить до додаткової заробітної плати, що також узгоджується із положеннями ст.2 Закону України «Про оплату праці». Аналіз наведеного вище свідчить про те, що відповідач надав перевагу при вивільненні сімейним працівникам, працівникам, які мають більш тривалий стаж роботи фелдьєгеря в ТОВСЗ, не мали дисциплінарних стягнень та зауважень до виконання службових обовязків, були заохочені керівництвом ДПСЗ, що відповідає змісту ст.42 КЗпП України. Врахувавши вищевказані обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позивач був звільнений з роботи відповідачем з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВСЗ про скасування наказу № 13/К від 20 червня 2017 року про припинення трудового договору з позивачем, поновлення його на роботі фельдєгеря в ТОВСЗ, у звязку з їх безпідставністю. Суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення в його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягають до задоволення, оскільки, у відповідності до ст.235 КЗпП України та п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами), стягнення середньомісячного заробітку можливе лише коли звільнення буде визнано незаконним, а таких обставин в судовому засіданні не встановлено. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed