Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує наступним. 22.11. 2016 року [PERSON] отримала рекомендованим листом від представника ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Вимогу про звільнення житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] протягом одного місяця з тих підстав, що 15.08.2016 року ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло в порядку ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на вказану квартиру. 02.12.2016 року позивач звернулася з офіційним запитом до приватного нотаріуса Ужгородського міськрайонного округу Осташ В.А. та отримала Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 74611681 та № 74609201, згідно яких 15.08.2016 року на підставі рішення від 18.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. зареєстровано право власності на належне їй нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0, 0247 га за адресою: [ADDRESS] ; квартиру з мансардою за адресою: [ADDRESS] ; вбудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] за відповідачем ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки № 11148615000 від 26.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В., зареєстрованим за № 607. Також позивачка зазначає, що 26.04.2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки 11148615000 на забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань позивачки за кредитним договором №11148615000 від 26.04.2007 року у розмірі 175\~000 доларів США, Договором факторингу № 1 і договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12. 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач вважає, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. від 15.08.2016 року про реєстрацію права власності і реєстрація права власності на вказане нею нерухоме майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є незаконним та необґрунтованим, виконані з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 року, «Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12. 2015 року та ЗУ «Про іпотеку» і підлягають скасуванню. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем було прийнято приватним нотаріусом 18.08.2016 року, тоді як реєстрація проведена 15.08.2016 року всупереч тому, що прийняття рішення про державну реєстрацію прав повинно передувати проведенню самої реєстрації, а не навпаки, тому в даному випадку позивач вказує на порушення вимог ст. 18, ч. 1 ст. 26 Закону 1 і п. п. 6, 18, 19 Порядку. Також сторона позивача вказує на те, що іпотечний договор містить закреслені слова та виправлення в місці позначення вартості предмету іпотеки, що відтак на її думку не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст і відсутність розташування зауваження нотаріуса перед підписами сторін є підставою у відмові його розгляду . Крім того позивач зазначає, що хоч розділ 5 іпотечного договору №11148615000 містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, однак договір про задоволення вимог іпотекодержателя між позивачкою та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не укладався. [PERSON] вказує на те, що згідно вимог ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, однак про проведення такої оцінки і її розмір позивачці нічого невідомо, як невідомо й те, чи перевищує вартість предмета іпотеки 90 відсотків розміру вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Також позивач вказує на те, що майно, яке було передано в іпотеку, є спільною сумісною власністю позивачки [PERSON] та [PERSON] , оскільки набуто у шлюбі. Разом з тим [PERSON] згоди на укладення договору іпотеки не давав, що підтверджується договором іпотеки, а тому на думку позивача звернення стягнення на майно можливе лише в судовому порядку. Зі змісту позову слідує, що перешкодою для проведення реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» належного позивачці нерухомого майна також був запис про заборону відчуження майна, тобто існуюче обтяження не було зняте судом. На підставі викладеного позивач просить суд визнати незаконними і недійсними наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича: - індексний номер: 31001962 від 18.08.2016 року; індексний номер: 30999784 від 18.08.2016 року, індексний номер: 31000459 від 18.08.2016 року, а також записи про право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер 15975678 від 15.08.2016 року, номер 15973202 від 15.08.2016 року, номер 15973863 від 15.08.2016 року та скасувати зазначені рішення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2018 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.12. 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.09.2020 року залишено без розгляду позов [PERSON] в частині скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно і записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В судвому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів їх безпідставності та необґрунтованості. Зокрема вважає недоречними доводи позивача щодо наявності виправлень у змісті іпотечного договору, адже такий не є предметом розгляду даної справи, не є оскарженим позивачкою. Також не згідна з доводами позивача щодо необхідності укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя між позивачкою та ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», який виступає правонаступником всіх прав ПАТ «УкрСиббанку» з тих підстав, що в іпотечному договорі № 11148615000 міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того вважає безпідставними доводи позивача щодо неможливості реєстрації права власності на вказане у позові нерухоме майно у зв`язку з існуючим обтяженням, акцентуючи увагу на тому, що обтяження було накладене саме за заявою банку. Також звертає увагу на те, що станом на даний час позивачка не погасила існуючу заборгованість за кредитним договором. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши зміст позовної заяви, додані до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини. 26.04.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки 11148615000 на забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань позивачки за кредитним договором №11148615000 від 26.04.2007 року у розмірі 175\~000 доларів США, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0, 0247 га за адресою: [ADDRESS] ; квартиру з мансардою за адресою: [ADDRESS] ; вбудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] . Договором факторингу № 1 і договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12. 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». 15.08.2016 року на підставі рішення від 18.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. зареєстровано право власності на належне [PERSON] нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0, 0247 га за адресою: [ADDRESS] ; квартиру з мансардою за адресою: [ADDRESS] ; вбудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] за ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки № 11148615000 від 26.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В., зареєстрованим за № 607. Позивач вважає, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. від 15.08.2016 року про реєстрацію права власності і реєстрація права власності на вказане нею нерухоме майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є незаконним та необґрунтованим, виконані з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 року, «Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12. 2015 року та ЗУ «Про іпотеку» і тому підлягають скасуванню. Натомість представник відповідача вважає дії приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на вказане у позові нерухоме майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» такими, що здійснені правомірно та згідно вимог чинного законодавства. Надавши оцінку доводам сторін по суті позову, суд виходить із наступного. Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV. Відповідно до частини першої статті\~2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі -\~\~державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно частини третьої\~статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього\~Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Частиною першою\~статті 18\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачений певний порядок державної реєстрація прав та їх обтяжень. Згідно частини четвертої\~статті 18 цього ж Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до частини першої\~статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою\~статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Вивчивши доводи сторони позивача, суд приходить до переконання, що такою не наведено жодних обґрунтувань та не надано жодних доказів, які згідно статті 24\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» вказували б на правові підстави для відмови приватним нотаріусом у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно, зокрема земельну ділянку площею 0, 0247 га за адресою: [ADDRESS] ; квартиру з мансардою за адресою: [ADDRESS] ; вбудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] за відповідачем ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки № 11148615000 від 26.04.2007 року. В даному випадку суд приходить до переконання, що доводи позивача щодо виправлень у договорі іпотеки не стосуються предмету позову. Разом з тим суд звертає увагу на те, що жодних доказів того, що іпотечний договір був визнаний недійсним чи оскаржений в судовому порядку станом на дату прийняття приватним нотаріусом рішення про реєстрацію вказаного у позові нерухомого майна за ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» матеріали справи не містять. В судовому засіданні позивачка не заперечила факт укладення кредитного та іпотечного договорів та факт отримання нею обумовлених договором кредитних коштів, також не заперечила, що заборгованість за кредитним договором не була погашена нею в повному обсязі у визначений кредитним договором строк. Вивчивши доводи сторони позивача щодо неможливості проведення реєстрації права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» належного позивачці нерухомого майна у зв`язку з наявним записом про заборону відчуження майна, суд виходить із наступного. Згідно п. 4. ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав. Таким чином вказаною нормою закону регламентовано, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після держаної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єреєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Підсумовуючи зазначене вище суд приходить до переконання, що позивачкою не доведено факт порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. норм чинного законодавства при прийнятті рішень від 15.08.2016 року про реєстрацію права власності і здійснення реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», що є підставою для відмови у задоволення позову. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує відно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~ \~

Outcome: dismissed