Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПП «Русь-95» про усунення перешкод в користуванні нежилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 01.10.2014 між нею та ПП «Русь-95» укладено договір оренди з правом викупу № 01-10-14, згідно з яким відповідач зобов'язався протягом трьох днів звільнити від власного обладнання та передати позивачу у строкове володіння та користування з правом викупу частину від нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності ПП «Русь-95» на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005, а позивач зобов'язалася прийняти це приміщення та сплачувати відповідачу орендну плату. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач просила зобов'язати ПП «Русь-95» усунути їй перешкоди у користуванні частиною вказаного нежилого приміщення. У подальшому позивач неодноразово збільшувала та уточнювала позовні вимоги, у зв'язку з чим до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено АБ «Укргазбанк», ФОП [PERSON] та в якості третьої особи залучено ТОВ «Леон Плюс». Так, у позовній заяві в редакції від 17.11.2016 позивач зазначає, що з метою мирного врегулювання спору у грудні 2014 року вона звернулася до ПП «Русь-95» з проханням підписати з нею договір купівлі-продажу орендованої частини приміщення, проте останній повідомив їй про розірвання в односторонньому порядку укладеного між ними договору оренди, оскільки 07.11.2014 право власності на всі нежилі приміщення перейшло до АБ «Укргазбанк» і банк не визнає ні права ПП «Русь-95» на дане приміщення, ні прав позивача. У лютому 2015 року позивач пропонувала АБ «Укргазбанк» підписати з нею та нотаріально посвідчити попередній договір купівлі-продажу приміщення, проте банк проігнорував її пропозицію та уклав договір оренди спірного приміщення з ФОП [PERSON], чим порушив її майнові права. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить зобов'язати ПП «Русь-95» проставити печатку на договорі оренди з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014, укладеним між нею та ПП «Русь-95»; визнати дійсним та обов'язковим для виконання АБ «Укргазбанк», як новим власником нерухомого майна, договір оренди з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014, укладений між нею та ПП «Русь-95»; зобов'язати АБ «Укргазбанк», ФОП [PERSON] і ПП «Русь-95» усунути їй перешкоди у користуванні частиною розміром 70,3 кв.м. від нежилих приміщень №№ 4,5 (в літері А), загальною площею 504 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] позначених на технічному плані групою приміщень № 9, та негайно передати його їй у володіння на умовах, передбачених договором оренди з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014, укладеним між нею та ПП «Русь-95»; зобов'язати АБ «Укргазбанк» в місячний строк з дня набрання рішенням суду чинності підписати з нею договір купівлі-продажу частини розміром 70,3 кв.м. від нежилих приміщень №№ 4,5 (в літері А), загальною площею 504 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] позначених на технічному плані групою приміщень № 9, з повною його передачею в технічно справному стані їй у власність; та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач АБ «Укргазбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення АБ «Укргазбанк», в яких банк просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення банк вказує, що договір оренди щодо викупу нерухомого майна, укладений між позивачем та ПП «Русь-95», не скріплений печаткою ПП «Русь-95», що є порушенням ст. 207 ЦК України, чинної на час укладення договору. Крім того, на момент укладення договору оренди предмет іпотеки перебував в іпотеці АБ «Укргазбанк», а тому в силу ст. 9 Закону України «Про іпотеку» ПП «Русь-95» не мало права передавати в іпотеку нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки. Відповідач ФОП [PERSON] також у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неналежне оформлення договору оренди, відсутність на ньому печатки ПП «Русь-95. Крім того, представник зазначає, що з 02.08.2013 ПП «Русь-95» перебуває в стані припинення. Відповідач ПП «Русь-95» та третя особа ТОВ «Леон Плюс» явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надіслали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. 01.10.2014 між ПП «Русь-95» та [PERSON] укладено договір оренди приміщення з правом викупу № 01-10-14, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується протягом трьох днів звільнити від власного обладнання і майна та передати позивачу у строкове володіння та користування з правом викупу та з правом передачі в суборенду частину розміром 70,3 кв.м. від нежилого приміщення загальною площею 504 кв.м. (нежилі приміщення №№ 4,5 на плані БТІ), розташованого за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності ПП «Русь-95» на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2005, а позивач зобов'язується прийняти це приміщення та сплачувати відповідачу орендну плату, яка зараховується у вартість викупу приміщення (а.с. 2-4, т.1). Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 вказаного договору приміщення, що орендується, передається орендареві не пізніше 04.10.2014. Передача приміщення в оренду здійснюється за актом його приймання-передачі. За змістом п. 4.1 договору строк оренди складає два роки з дня підписання договору. Цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2013 Господарським судом м. Києва видано наказ № 5011-54/8221-2012 про стягнення з ПП «Русь-95» на користь АБ «Укргазбанк» 102999108,88 грн. заборгованості за кредитом, 67966723,98 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за рахунок реалізації майна, зокрема, нежилих приміщень №№ 4, 5 (в літері А), загальною площею 509,20 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30.12.2008), шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки за Договорами іпотеки від 30.12.2008 №№ 1, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16 без оформлення заставної, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання вказаного наказу здійснено реалізацію предмета іпотеки - нежитлових приміщень №№ 4,5 (в літ. А), загальною площею 509,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві власності ПП «Русь-95» на підставі договору купівлі-продажу № 2604 від 27.05.2005, про що 07.11.2014 складено акт № 236/5 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Із зазначеного акту вбачається, що дане майно не реалізовано, торги не відбулись і стягувач АБ «Укргазбанк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ПП «Русь-95» (а.с. 66, т. 1). Згідно з свідоцтвом від 15.12.2014, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1010, АБ «Укргазбанк» належить на праві власності майно, що складається з: нежитлових приміщень №№ 4,5 (в літ. А), загальною площею 509,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67,т. 1). Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У силу ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За змістом ст.ст. 765, 766 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором або 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою, або 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Частиною 1 ст. 770 ЦК України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Матеріалами справи підтверджено, що на час укладення договору оренди приміщення з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014 власником спірного майна було ПП «Русь-95», однак із 15.12.2014 власником даного майна стало АБ «Укргазбанк», до якого у силу ст. 770 ЦК України перейшли права та обов'язки наймодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За приписами ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частина перша статті 92 ЦК України передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. З інформації про юридичну особу ПП «Русь-95», яка міститься на сайті: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch вбачається, що з 02.08.2013 ПП «Русь-95» перебуває в стані припинення. Керівником даного підприємства є [PERSON], головою комісії з припинення або ліквідатором призначено [PERSON] Таким чином, особами, уповноваженими представляти ПП «Русь-95» у правовідносинах з третіми особами, та особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, є керівник та голова комісії з припинення або ліквідатор. Як вбачається з договору оренди приміщення з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014 він підписаний засновником [PERSON], а не керівником [PERSON] або ліквідатором [PERSON] При цьому, даний договір не скріплений печаткою ПП «Русь-95». Доказів на підтвердження повноважень [PERSON] підписувати договір оренди від імені ПП «Русь-95» матеріали справи не містять. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Судом не встановлено підстав для визнання дійсним договору оренди з правом викупу № 01-10-14 від 01.10.2014, укладеного між позивачем та ПП «Русь-95». Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що з 15.12.2014 власником нежитлових приміщень, які є предметом договору оренди, є АБ «Укргазбанк». Спірне майно передано банком в оренду ФОП [PERSON], що підтверджується договором оренди № 01/02-2016 від 01.02.2016 та актом прийому-передачі частини нежитлового приміщення від 01.0.2016 . Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги не доведені належними доказами, а тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. З викладеного,

Outcome: dismissed