Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Відділ державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області, про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з-майна. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на праві особистої власності належав автомобіль марки ВАЗ -21011, державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РЕВ МРВ ДАІ № 5 при УМВС України в Запорізькій області від 30.01.2007. 05 січня 2009 року між позивачем та третьою особою по справі - [PERSON], якій діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.01.2009 за реєстровим № 5 в інтересах [PERSON], була укладена угода купівлі-продажу автомобілю марки ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER], належного на праві особистої власності [PERSON] Згідно з даною угодою, [PERSON] передав позивачу користування автомобілем марки ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], а позивач передав йому за цей автомобіль гроші у розмірі 12 000 грн., без належного оформлення укладеної угоди купівлі-продажу цього автомобілю в установленому законному порядку. Після одержання грошей [PERSON] передав вказаний автомобіль у користування позивача на підставі довіреності на керування автомобілем від 05.01.2009. Доручення також було оформлено і на ім'я третіх осіб в справі - [PERSON] та [PERSON], які є його батьком та рідним братом відповідно і які не заперечують про те, що спірний автомобіль придбано особисто для позивача та на його особисті кошти і не заперечують проти визнання права власності на автомобіль за позивачем. При цьому [PERSON], якій діяв за дорученням в інтересах власника автомобіля - [PERSON], обіцяв оформити цю угоду в нотаріальній конторі найближчим часом, але до даного часу спірний автомобіль не було переоформлено у відповідності до чинного законодавства. На даний час неможливо переоформити спірний автомобіль, оскільки [PERSON] помер [INFO] року. Більш того, за борги [PERSON] на вищевказаний автомобіль накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ в Запорізькій області, який до теперішнього часу не знятий. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON], які прийняла спадщину після його смерті, оскільки вони постійно проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті. Позивач зазначає, що вказані ним в позовній заяві обставини свідчать про те, що 05.01.2009 він повністю виконав всі умови угоди, укладеної між ним та [PERSON], інтереси якого на день укладення угоди представляв [PERSON], однак не може оформити угоду нотаріально з причини смерті власника автомобіля, що свідчить про можливість визнання угоди купівлі-продажу даного автомобілю дійсною у судовому порядку. На підставі викладеного позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER], укладений 05.01.2009 між ним та [PERSON] на підставі доручення від 05.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області за реєстровим номером 5 від 05.01.2009, в інтересах власника автомобіля [PERSON]; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та виключити його з-під арешту, який було накладено на підставі акту опису та арешту майна від 06.08.2014 за номером ВП № 30256961. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених в позові. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи - ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області не заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, що позивач декілька років тому придбав автомобіль марки ВАЗ зеленого кольору, який тривалий час стояв у нього на ремонті. Після того, як позивач відремонтував автомобіль, влітку цього року його було затримано. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не надали. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та у встановленому законом порядку. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, свідка, розглянувши надані документи і матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належав автомобіль марки ВАЗ-21011, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого РЕВ МРВ ДАІ № 5 при УМВС України в Запорізькій області від 30.01.2007 (а.с.80, 92,105). 05 січня 2009 року між [PERSON], якій діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.01.2009 за реєстровим № 5 в інтересах [PERSON] була видана розписка в тому, що він отримав від [PERSON] 12 000 грн. в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу автомобілю марки ВАЗ 21011, державний номер [NUMBER], та зобов'язався оформити договір купівлі-продажу найближчого часу. Після отримання коштів від [PERSON] він передав останньому автомобіль в керування на підставі довіреності на керування автомобілем від 05.01.2009 (а.с. 13,12). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено відповіддю начальника ВДРАЦС реєстраційної служби Василівського РУЮ у Запорізькій області від 12.08.2014 (а.с. 15). Згідно матеріалів спадкової справи № 174/2013 розпочатої Дніпрорудненською державною нотаріальною контрою 13.11.2013 після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 55-70). Згідно матеріалів виконавчого провадження № 1333/4, заведеного на підставі виконавчого листа № 2-2104, виданого Василівським районним судом Запорізької області 20.10.2009, про стягнення з [PERSON] на користь ЗОКС «Довіра» 107 467 грн. 52 коп., встановлено, що 12.12.2011 державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області відкрито виконавче провадження (а.с. 114); 15.02.2012 державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області оголошено розшук майна боржника, в т.ч. і автомобіль ВАЗ 21011, д/н [NUMBER] (а.с. 103); актом опису та арешту майна від 06.08.2014 державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на вищевказаний автомобіль накладено арешт та передано на відповідальне зберігання [PERSON] (а.с. 80-82). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частини третя, четверта статті 334 ЦК України). За ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації Відповідно до ст.. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина 1); якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина 2). Згідно зі ст. 34 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353 "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортних засобів здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На території України урядом установлений єдиний порядок державної реєстрації та обліку транспортних засобів із видачею реєстраційних документів і номерних знаків. Відповідно до п.8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі документів, підтверджуючих правомірність придбання транспортного засобу. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з відповідною відміткою ДАІ про зняття з обліку транспортного засобу. Власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання транспортного засобу. Таким чином Правилами встановлено спеціальний порядок державної реєстрації транспортних засобів. Входячи з вищевикладеного суд вважає, з огляду на положення ч. 1 ст. 220 ЦК України, які застосовуються до договорів, вимога нотаріального посвідчення яких передбачена законом, та відповідно до ст. 210 ЦК України та Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року за № 1371), договір купівлі-продажу автомобіля підлягає державній реєстрації в органах ДАІ і є вчиненим з моменту такої реєстрації, а фактичне виконання умов договору не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль, а тому вимога позивача про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, задоволенню не підлягає. Крім того, в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України, позивачем на надано доказі ухилення померлого [PERSON] чи його представника [PERSON], як сторони договору купівлі-продажу, від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Виходячи зі змісту ст. ст. 632, 655, 656 ЦК України, істотними умовами договору купівлі-продажу (за яким одна сторона, продавець, передає або який зобов'язаний передати майно у власність іншої сторони, а покупець - прийняти це майно і сплатити певну грошову суму) є предмет та ціна договору, які визначається за домовленістю сторін. Суд вважає, що надана позивачем на підтвердження укладення між ним та [PERSON] розписка від 05.01.2009, за якою уповноваженою [PERSON] особою - [PERSON] отримано від позивача 12 000 грн. в якості оплати за автомобіль, не є свідченням досягнення між позивачем та [PERSON] всіх істотних умов договору, оскільки у ній не зазначена ціна за яку продається спірне майно та крім того вказано лише про наміри у майбутньому укласти правочин купівлі-продажу. Крім того, суд враховує, щ на момент розгляду справи власник автомобілю [PERSON] помер, після його смерті ніхто зі спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося, що свідчить про те, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами в розумінні вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки ніхто із них не був стороною договору, питання про дійсність якого ставить позивач. Факт видачі [PERSON] 05.01.2009 позивачу [PERSON] довіреності на право керування та розпорядження спірним автомобілем також не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля між [PERSON] (або його представника [PERSON]) та позивачем [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно вказаної довіреності, [PERSON], крім позивача, уповноважив керувати та розпоряджатися спірним автомобілем також [PERSON] і [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів укладання 05 січня 2009 року договору купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та [PERSON], як уповноваженою особою [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені останнього у формі, встановленій законодавством та, крім того, позивачем не надано суду доказів ухилення [PERSON] чи його представника [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Пояснення свідка не спростовують встановлених судом обставин.

Outcome: dismissed