Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що між сторонами було укладено договір фінансового лізингу, за яким позивач надав в оренду комп'ютерне обладнання а відповідач в свою чергу зобов'язувався здійснювати передбачені фінансові платежі. Відповідач прийняв умови даного договору, ознайомився з правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнта системи LeaseIT, отримав обладнання. Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, надав визначенні обладнання, проте відповідач взяті на себе зобов'язання вчасно не виконував, і тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 10869,71 грн., що складається із компенсації вартості наданого обладнання - 2614,39 грн., фінансової комісії - 4283,31 грн., індексації місячних платежів - 3699,97 грн., індексації простроченої заборгованості - 168,54 грн., індексації розрахункового періоду -13,12 грн., штрафних санкції за несплату місячних платежів -15,66 грн., компенсації понесених витрат, пов'язаних з одержанням виконання - 74,72 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. На письмові заперечення відповідача, надали письмові пояснення, де вказали, що відповідач був ознайомлений з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є фактично пропозицією укладення договору лізингу, який відповідач прийняв та підписав. Також відповідачем були здійсненні інші дії, які підтверджують прийняття ним пропозиції щодо укладення договору, а саме прийняття обладнання в оренду, оплата перших платежів та інше. Крім того в умовах договору прописані умови збільшення платежів у разі збільшення курсу долара США, і про збільшення місячних платежів відповідач належним чином повідомлявся. Щодо повернення об'єкту лізингу позивачу, то дану обставину позивач визнає та підтверджує, проте, вказує, що саме повернення об'єкту лізингу не може слугувати підставою щодо звільнення відповідача від оплати заборгованості по договору лізингу. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, вказав, що не був ознайомлений з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, йому не направлялось повідомлення про збільшення місячних платежів, саме збільшення є незаконним, крім того, об'єкт лізингу ним повернуто, за ініціативи позивача, ще в травні 2009 року, а тому з цього часу договір лізингу є розірваний і позивач не мав права нараховувати будь-які суми, що передбачені відповідним договором фінансового лізингу. Крім того, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають не задоволенню з наступних підстав. 27.03.2008 року ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», в особі ТОВ «Версія Сістемс» та [PERSON] уклали договір № 08032707 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Відповідно до п.1.1. даного Договору, клієнт (відповідач) приймає участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товар від Постачальників - Учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT, а Оператор LeaseIT (Позивач), зобов'язується на підставі заявки Клієнта забезпечити передачу Клієнту товарів (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів) обраним Клієнтом Постачальників та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п.1.2. даного Договору, порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтами системи LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору. В Договорі визначено, що Клієнт ознайомився з правилами, зміст Правил є зрозумілими для клієнта і він погоджується дотримуватись зазначених Правил. Відповідно до п.2.1. даного Договору та п.3.1. Правил, умови, за якими обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseIT. Відповідно до поданої заявки на отримання обладнання, інших товарів та послуг № 20083761 від 27.03.2008 року, відповідач подав заявку, Пакет LeaseIT Інвайт на отримання обладнання, монітор, два системних блоки, акустичну систему, клавіатуру, маніпулятор, на загальну суму 4183 грн. Відповідно до вказаних Правил, умовами Пакету LeaseIT Інвайт є: вид договору - фінансовий лізинг, строк лізингу - 2 роки, кількість місячних платежів - 24, проценти за надання фінансування - 2%, від вартості обладнання в місяць, виплати процентів проводяться щомісячно рівними частинами, перехід права власності - виплати повної вартості обладнання. Відповідно до п.4.9. вказаних Правил, під час отримання ІТ-обладнання Клієнт підписує документ, що супроводжує передання обладнання. Такий підписаний документ підтверджує прийняття ним зобов'язання щодо подальшої сплати платежів на умовах обраного Пакету LeaseIT. Відповідно до п.1.1.12. Правил, вказано, що документом, який посвідчує передачу обладнання, інших товарів та надання послуг Клієнту на умовах обраного пакету LeaseIT та прийняття ним зобов'язань щодо подальшої сплати платежів на умовах обраного пакету LeaseIT є Накладна-вимога. 27.03.2008 року сторони підписали Накладну-вимогу № 20083761, на вказане обладнання. Згідно ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено договір лізингу, за яким позивач передав відповідачу визначене обладнання, а відповідач зобов'язувався здійснювати відповідні виплати відповідно до умов Договору. Відповідно до п.3.1. та р.5.4.2. даного Договору, Клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT платежі згідно з Пакетом LeaseIT та цим договором, на підставі рахунку Оператора LeaseIT в строк до 20 числа поточного місяця. Клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом LeaseIT та цим договором. Згідно ст.7 даного Договору, у випадку несплати Клієнтом двох платежів поспіль Клієнт зобов'язаний за першою вимогою Оператора LeaseIT протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги від Оператора LeaseIT достроково сплатити на користь Оператора LeaseIT всі платежі належні до сплати згідно пакету LeaseIT. Оператор має право вимагати повернення обладнання, якщо Клієнт на сплатив платіж у повному обсязі та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів. Відповідно до наданої структури нарахувань та надходжень № 2014021008 від 10.02.2014 року, заборгованість [PERSON] по даному договору складає 10869,71 грн., що складається із компенсації вартості наданого обладнання - 2614,39 грн., фінансової комісії - 4283,31 грн., індексації місячних платежів - 3699,97 грн., індексації простроченої заборгованості - 168,54 грн., індексації розрахункового періоду -13,12 грн., штрафних санкції за несплату місячних платежів -15,66 грн., компенсації понесених витрат, пов'язаних з одержанням виконання - 74,72 грн. Як вбачається з письмових пояснень позивача та показів відповідача, обладнання яке було передано згідно умов даного Договору повернуто позивачу. З письмових показів відповідача вбачається, що дане обладнання повернуто 17 травня 2009 року, на письмову вимогу позивача. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким, чином суд приймає до уваги письмові пояснення сторін, що об'єкт лізингу був повернутий позивачу на його вимогу в травні 2009 року. Жодних належних та допустимих доказів щодо терміну повернення обладнання позивачем не було надано, хоча явка представника позивача по даній справі взнавалась судом обов'язковою для встановлення даних обставин. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8.2. вказаного Договору, порядок і підстави дострокового припинення і розірвання цього Договору встановлені цим Договором, правилами та чинним законодавством України. Згідно ст.1 ЗУ «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ст.2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ч.2,3 ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Згідно п.3.,4 ч.1 ст.10 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Згідно ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця віл договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Згідно ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договорів або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. В судовому засіданні встановлено, що відповідач повернув предмет лізингу в зв'язку з порушенням останнім умов Договору щодо сплати лізингових платежів в травні 2009 року, що свідчить про одностороннє розірвання даного Договору з ініціативи позивача. За таких обставин позивач не має права вимагати оплати предмету лізингу та інших платежів встановлених договором з червня 2009 року, оскільки він в односторонньому порядку розірвав Договір, а відповідач в свою чергу повернув спірний предмет за договором лізингу. Щодо стягнення заборгованості до червня 2009 року, тобто до дати розірвання договору лізингу, до суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності до даних позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст.256 та ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність - це строк, включно в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, а сплив позовної давності про застосування якої заявлено іншою стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Сторони уклали Договір фінансового лізингу 27.03.2008 року, який розірваний в односторонньому порядку зі сторони позивача в травні 2009 року. Позивач не надав належних та допустимих доказів щодо пропущення строку позовної давності до вимог майнового характеру, які виникли до червня 2009 року. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що на час звернення позивача до суду сплинув трьохрічний строк звернення до суду з вимогами майнового характеру, які виникли до червня 2009 року, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed