Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-24 00:00:00

02 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою. У позовній заяві зазначала, що 29 вересня 2009 року [PERSON] та ЗАТ «Сільгосптехніка» уклали договір оренди земельної ділянки, що був зареєстрований у державному реєстрі земель 29.09.2009 року за № 04.09.943.00612. 29 травня 2014 року [PERSON] померла. 16 грудня 2014 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину та Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, відповідно до яких, вона стала власником земельної ділянки. 18 грудня 2014 року нею було направлено письмове повідомлення до ТОВ «Сільгосптехніка Нова» про те, що нею не буде укладатись договір оренди земельної ділянки, так як вона має намір особисто використовувати землю. 18 березня 2015 року відбулось встановлення межових знаків по даній земельній ділянці, при цьому був присутній представник ТОВ «Сільгосптехніка Нова», який відмовився підписати акт прийому-передачі земельної ділянки. Оскільки відповідач незаконно використовує її земельну ділянку, просила витребувати земельну ділянку площею 4,435 га (кадастровий номер 3221680400:03:006:0028), що розташована на території Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності та витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальність «Сільгосптехніка Нова» та зобов'язати відповідача передати в десятиденний строк з часу набрання рішенням суду законної сили, земельну ділянку. 05.08.2015 року до суду позивач подала письмову заяву про часткову зміну предмету позову, в якій просила витребувати земельну ділянку з чужого незаконного володіння, відшкодувати шкоду та повернути земельну ділянку з передачею незібраного врожаю. В подальшому відмовилась від позовних вимог, в частині відшкодування шкоди та повернення земельної ділянки з передачею незібраного врожаю. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що відповідач незаконного використовує земельну ділянку, яка належить [PERSON], що вона прийняла в спадщину, адже договір оренди землі припинився 29.09.2014 року. Позивач 18.12.2014 року, надсилала повідомлення відповідачеві про небажання укладати з відповідачем договір оренди, але відповідач, всупереч волевиявленню власника, користується земельною ділянкою без законних підстав . Представник відповідача не визнав позовні вимоги, дав пояснення суду, що 29.09.2009 року з [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки на пять років. Згідно п. 8 даного договору, коли жодна із сторін не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору, не заявила про бажання розірвати його, договір вважається пролонгованим на тих же умовах, на той самий строк. 18.12.2015 року, [PERSON] звернулася до ТОВ «Сільгосптехніка Нова» з заявою, в якій просила розрахуватися з нею готівкою за здачу земельної ділянки в оренду. У своїй заяві вказала, що претензій до умов договору, не має, при цьому позивач не подавала заяву про розірвання договору оренди. ТОВ «Сільгосптехніка Нова» до цього часу використовує земельну ділянку відповідно до договору оренди від 29.09.2009 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.09.2009 року між [PERSON] та ЗАТ «Сільгосптехніка», було укладено договір оренди землі № 42, що був зареєстрований у державному реєстрі земель 29.09.2009 року за № 04.09.943.00612, строком на пять років. Це підтверджено поясненнями представників сторін та копією договору оренди землі (а.с.7). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 2 вищезазначеного закону, відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За ст. 3 Закону України «Про оренду землі», обєктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Відповідно ст. 4 до Закону України «Про оренду землі», - [PERSON] - як орендодавець та ст. 5 Закону України «Про оренду землі» ЗАТ "Сільгосптехніка" - як орендар, уклали договір оренди землі 29.09.2009 року № 42 , строком на пять років, відповідно до якого, відповідач на виконання вказаного вище закону, користується землею, сплачує орендну плату за землю і не порушив прав та обовязків орендодавця. Відповідно до договору оренди землі № 42 від 29.09.2009 року, на виконання Закону України «Про оренду землі», зокрема, статті 19 закону, сторони обумовили строк дії договору, що був укладений на пять років. 29 травня 2014 року орендодавець, [PERSON], померла, що підтверджується поясненнями представниками сторін та копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку успадкувала [PERSON], що вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 10). 18 грудня 2014 року, [PERSON], як спадкоємець, звернулася з заявою до ТОВ «Сільгосптехніка Нова», в якій вказала, що вона успадкувала після смерті померлої [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4350 га, яка розташована на території Біліїської сільської ради, про те, що не має наміру укладати договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Сільгосптехніка Нова». Тому вимагала в місячний термін, передати їй відповідну земельну ділянку по акту прийому-передачі та не проводити будь-які роботи на земельній ділянці і таким чином не перешкоджати їй використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (а.с.13). Представник позивача , посилаючись на заяву вказав, що на підставі вищезазначеної заяви, договірні відносини повинні бути припинені, тому відповідач незаконно користується земельною ділянкою. Позивач [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, якою користується відповідач, відповідно до договору оренди. Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У п. 8 договору оренди землі № 42 від 29.09.2009 року, який був укладений між [PERSON] та ЗАТ «Сільгосптехніка» зазначено, що коли кожна із сторін, не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії даного договору, не заявила про бажання розірвати його, договір вважається пролонгованим на тих же умовах та на той самий строк. З пояснень представників сторін встановлено, що жодна із сторін договору, не виявляла бажання про розірвання договору. Представник позивача вказує, що позивач повідомляла відповідача про розірвання договору оренди, про що направила заяву від 18 грудня 2014 року. З заяви, що міститься на (а.с 13) не вбачається, що позивач зверталася до відповідача з питанням про припинення договору оренди, шляхом його розірвання. Пояснення представника позивача не відповідають вимогам с. 33 Закону України «Про оренду землі». Згідно статті 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. На виконання вимог даної статті між [PERSON] та ЗАТ «Сільгосптехніка» було укладено договір оренди землі № 42 від 29.09.2009 року. Позивач, як спадкоємець, не зверталася до відповідача з заявою про припинення договору оренди землі, шляхом його розірвання. Стаття 764 ЦК України зазначає, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше був встановлений договором. У статті 792 ЦК України вказано, за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки, регулюються законом. За ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. На виконання вказаного законодавства, [PERSON], яка мала право приватної власності на землю, що підтверджено Державним актом на землю серії ІІІ-КВ № 113581 від 29 березня 2001 року, уклала договір оренди землі, за яким передала у строкове платне користування земельну ділянку на пять років. Спадкоємець [PERSON] яка успадкувала земельну ділянку, не заявляла про бажання розірвати вказаний договір оренди, у своїй заяві від 18 грудня 2014 року вказала, що не має наміру укладати договір оренди земельної ділянки. Договір оренди, що був укладений між [PERSON] та ЗАТ «Сільгосптехніка», відповідно до п. 8 є пролонгованим на тих же умовах та на той самий строк, тому посилання позивача та його представника на витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння не ґрунтується на вимогах закону, адже відповідач виконав всі умови договору.

Outcome: dismissed