Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Представник позивача 1911.2018 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] була прийнята у члени КСП «Рассвєт» 21.06.1996 року та перебувала у лавах його членів до 12.02.1998 року. У 1996 році відбулося розпаювання земель КСП «Рассвєт», які були передані КСП «Рассвєт» на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 01.09.1995 року. Приблизно в кінці вересня на початку жовтня 1996 року позивачу від [PERSON] стало відомо, що позивачка повинна з`явитися до КСП «Рассвєт» для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачка того ж дня зверталася до КСП «Рассвєт» де їй повідомили, що сертифікат виписано на ім`я іншої людини. Через тривалий час позивачка вирішила належним чином з`ясувати причини та підстави відсутності у неї права на земельну частку (пай). Представник позивача зазначив, що вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк позовної давності, оскільки [PERSON] дізналася у 2018 році, що її право на земельну частку (пай) було порушене у 1995 році в період розпаювання земель КСП «Рассвєт», тому саме з 2018 року на думку представника позивачка [PERSON] дізналася про порушення свого права на земельну частку (пай). Представник позивача просить суд поновити [PERSON] строку звернення до суду з вказаним позовом; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 3,9 умовно кадастрових гектар на землях колективної власності колишнього КСП "Рассвєт" с. Главани Арцизького району Одеської області за рахунок вільних земель на території Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час судового розгляду позовні вимоги підтримував з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Під час судового розгляду позовні вимоги підтримувала з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про те, що заперечень проти позову немає. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] 21.06.1996 року прийнята в члени КСП «Рассвєт». Відповідно до архівної виписки з протоколу № 3 [PERSON] 21.06.1996 року була прийнята в члени КСП «Рассвєт». Відповідно до архівної виписки з протоколу № 10 [PERSON] 12.02.1998 року було виключено з лав членів КСП «Рассвєт». Як вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 01.09.1995 року, вказані землі рішенням Главанської сільської ради народних депутатів від 18.05.1995 року було передано КСП «Рассвєт». Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Членами КСП були: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали у КСП і залишились його членами, незалежно від місця їх проживання; особи, направлені на навчання особи, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. Право на земельну частку (пай) має особа, яка була членом КСП на час одержання акта на право колективної власності на землю, яка пізніше стала об`єктом розпаювання. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Рассвєт» землі у колективну власність для сільськогосподарського використання Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 01.09.1995 року, позивачка не була членом указаного підприємства, оскільки відповідно до протоколу № 3 [PERSON] була прийнята в члени КСП «Рассвєт» лише 21.06.1996 року. Отже, викладені обставини свідчать про те, що оскільки позивачка на час видачі Державного акту на землю не була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвєт», право на земельну частку (пай) із земель, що перебувала у колективній власності указаного підприємства у позивачки не виникло. Разом з тим, враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1995 році, правові підстави застосування строку позовної давності у цьому випадку регулюються ЦК УРСР. Згідно із статтею 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін (стаття 75 ЦК УРСР). Отже, за нормами статті 75 ЦК УРСР позовна давність підлягає обов`язковому застосуванню судом незалежно від позицій сторін спору. Відповідно до статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Оскільки як зазначено у позовній заяві, підтверджено позивачкою у судовому засіданні та узгоджується з поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , позивачці ще у 2016 році зверталася до КСП «Рассвєт» щодо отримання сертифікату, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено обставин, передбачених пунктами 1-3 статті 78 ЦК УРСР в силу яких строк позовної давності зупинявся. Відповідно до статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання поважною причину пропуску [PERSON] строку звернення з цим позовом до суду, суд виходить з таких мотивів. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться в статті 76 ЦК УРСР, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-2469цс16. Позивачем та його представником всупереч вимог статей 13, 81 ЦПК України не доведено, що [PERSON] не могла дізнатися про порушення свого цивільного права до 2018 року. Правова необізнаність позивачки є суб`єктивною причиною, і на переконання суду не є такою, що об`єктивно перешкоджала позивачці своєчасно звернутись до суду чи до фахівця у галузі права для отримання відповідної правової консультації зі спірного питання. Інших причин не звернення до суду з цим позовом представник [PERSON] не повідомив і не довів належними доказами. Без вагомих причин, які б перешкоджали [PERSON] звернутись до суду, незастосування строків позовної даності на думку суду призвело б до необґрунтованого втручання до принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, оскільки з часу розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвєт» минуло понад 20 років, і після цього між відповідними суб`єктами права на землю склались відповідні правові відносини. Необґрунтоване втручання у відносини, що склались між землекористувачами може порушити стабільність, яка має забезпечуватись і дотримуватись, ураховуючи особливість об`єкта - землі сільськогосподарського призначення. Таким чином, підстави для визнання поважною причину пропуску [PERSON] строку звернення з цим позовом до суду відсутні. З огляду на викладене, через закінчення строку позовної давності до звернення представника позивача до суду, а також у зв`язку з тим, що у [PERSON] не виникло право на земельну частку (пай) у КСП «Рассвєт», у задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed