Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду із уточненим позовом, в якому просить: звернути стягнення за іпотечним договором № 163/091, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] (надалі - Договір іпотеки), згідно умов якого Відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1,8359 кв.м., цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Мар'янівська сільська рада, ділянка № 7, кадастровий номер земельної ділянки: 1223283300-06-064-1320 та належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 471995, що виданий 23 січня 2008 року Новомосковським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:08:126:00288; визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку»,- шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій; Надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 2191 від 03 червня 2008 року в сумі 1 642 716 (Один мільйон шістсот сорок дві тисяч сімсот шістнадцять) гривень 34 копійок та всі витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ОКПО 00039019, т/р 29091805130003, сплачений судовий збір за подання даного позову в сумі 3654,00 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 03 червня 2008 року між [PERSON] (Боржник) та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (згідно нової редакції Статуту від 14 червня 2010 року найменування банка змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 2191 (далі - Договір кредиту), відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав Боржнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 74\~000 доларів 00 центів США зі сплатою 14 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 травня 2018 року, на умовах визначених Договором кредиту. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором кредиту, 03 червня 2008 року між [PERSON] (далі - Відповідач) та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір №163/091, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] (надалі - Договір іпотеки), згідно умов якого Відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 1,8359 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Мар'янівська сільська рада, ділянка № 7, кадастровий номер земельної ділянки: 1223283300-06-064-1320, яка належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 471995, що виданий 23 січня 2008 року. Новомосковським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:08:126:00288 (далі - предмет іпотеки). Банк виконав свої зобов`язання належним чином, надавши Боржнику кредитні кошти. Водночас, Боржником зобов`язання з повернення кредиту не виконане, порушені передбачені Кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків. Відповідачу направлялись вимоги про необхідність погашення боргу. Станом на 28 квітня 2015 року сума заборгованості по Договору Кредиту складає 71 738 доларів 83 центів США, що у гривневому еквіваленті складає 1642716,34 грн., внаслідок чого, посилаючись на положення умов п.п. 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту, п.п.4.2, 4.6, ст.ст.509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 629, 1049, 1054, ст.ст.7, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку» позивач вказує на наявність підстав для звернення до суду та просить задовольнити позов. До судового засідання надійшла заява представника позивача, в якій останній просить розглянути справу за його відсутності та підтримує позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду зустрічний позов, в якому первісний позов не визнав, вказуючи на укладення Договору іпотеки шляхом обману та зловживання довірою, оскільки договір іпотеки не підписував, підписуючи у нотаріуса лише заяви про видачу земельної ділянки. Про договір іпотеки обізнаний не був, із змістом заяви, яку писав до нотаріуса не обізнаний. Про зміст договору дізнався лише із позову. В судові засідання 11 січня 2016 року та 25 січня 2016 року відповідач не з`явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд зустрічного позову, докази в обґрунтування зустрічного позову не надавав, в зв`язку з чим ухвалою суду від 25 січня 2016 року зустрічний позов залишено без розгляду. Враховуючи повторну неявку в судове засідання без поважних причин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала. Згідно із вимогами ч.2ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (згідно нової редакції Статуту від 14 червня 2010 року найменування банка змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» /а.с.24, 25-27/) укладено договір не відновлювальної кредитної лінії № 2191 /а.с.11-14/, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав Боржнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 74 000 доларів 00 центів США зі сплатою 14 % відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 травня 2018 року, на умовах визначених Договором кредиту. Видача кредиту відбувається шляхом видачі готівкових грошей суми кредиту з позичкового рахунку через касу кредитора (п.2.1 Договору). Кінцева дата повернення кредиту 26 травня 2018 року. Умовами п.3.2.3 Договору передбачено право Банку вимагати дострокове повернення Кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій у випадку, зокрема, затримання сплати частини кредиту. За повідомленням позивача, останнім надано відповідачу кредитні кошти, обумовлені договором. Водночас, доказів виконання банком обов`язків, передбачених договором Кредиту в частині надання кредиту суду не надано. Матеріали справи означених доказів не містять. Водночас, в свою чергу Боржником умови договору в частині зобов`язання з повернення кредиту не виконане, порушені передбачені Кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого станом на 27 квітня 2015 року сума заборгованості нарахованої за Договором Кредиту згідно розрахунків позивача, не оскаржених відповідачем та третьою особою /а.с.7-10/ становить 71 738 доларів 83 центів США, що у гривневому еквіваленті складає 1642716,34 грн., та яка складається з: -заборгованості за кредитом - 46\~084,27 доларів США з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 22\~596,28 доларів США; -заборгованості за простроченими відсотками - 16\~126,52 долари США; -пені за несвоєчасне повернення кредиту 6124,32 доларів США; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 3\~403,73 долари США. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором кредиту, 05 червня 2008 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір №157/091, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого Відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано нерухоме майно, а саме: земельна ділянку, загальною площею 1,8359 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Мар'янівська сільська рада, ділянка № 7, кадастровий номер земельної ділянки: 1223283300-06-064-1320, яка належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 471995, що виданий 23 січня 2008 року Новомосковським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:08:126:00288 /а.с.18-19/. Договором передбачено право Іпотекодержателя задовольнити свої вимоги до Позичальника шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку неналежного зобов`язання Позичальником обов`язків за основним зобов`язанням. З метою досудового врегулювання спору Відповідачу направлялась вимога про необхідність погашення боргу /а.с.18, 19/, залишена Відповідачем без задоволення. Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою, відповідно до ст. 575 ЦК України, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589 ЦК України визначено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною 2 ст. 35 цього Закону встановлено, що положення ч.1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтями 37 та 38 Закону України Про іпотеку визначена можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду у звязку з невиконанням боржником за основним зобовязанням умов кредитного договору. Статтею 39 вищевказаного Закону передбачено два способи реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, визначеної ст. 38 цього Закону. Згідно зі ст.41 наведеного Закону, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Позивач просить задовольнити вимоги іпотекодержателя в частині реалізації права звернення стягнення на майно та визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку» - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну встановивши на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій; надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором не відновлювальної кредитної лінії № 2191 від 03 червня 2008 року в сумі 1609344,71 грн. та всі витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Водночас, п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами і доповненнями постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 19 березня 2010 року, розяснено, що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу). (підпункт "є" пункту 18 у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2). Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог Публічне акціонерне товариства Укрсоцбанк про звернення стягнення на предмета іпотеки необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстави для стягнення судового збору відсутні.

Outcome: dismissed