Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 01.06.1996 року працювала поваром їдальні тракторної бригади № 1 КСП ім. Ульянова, рішенням загальних зборів зазначеного КСП у лютому її було прийнято в його члени, 11.11.1999 року була звільнена з роботи та виключена з членів КСП у звязку з переводом на роботу в створене на його базі ТОВ «Козацьке», в якому працювала по 18.10.2002 року. 05.02.1997 року КСП ім. Ульянова отримало державний акт на право колективної власності на земелю з визначенням земельної частки (паю) члена в розмірі 8,18 умовних кадастрових гектарів. Проте приблизно в 2000 році, при отриманні сертифікатів на право на земельну частку (пай) та фактичному розпаюванні землі КСП ім. Ульянова Пятихатського району Дніпропетровської області, земельний пай їй виділений не був, як і не було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай). На початку квітня 2017 року при ознайомлені з Державним актом на право колективної власності на землю, що був виданий колишньому КСП ім. Ульянова та списку осіб-членів КСП, що додавався до нього їй стало відомо, що вона значиться у цьому списку за № 913 як член КСП. У звязку з вищевикладеним просить визнати за нею право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Ульянова, загальною площею 8,18 умовних кадастрових гектарів із земель невитребуваних паїв колишнього КСП ім. Ульянова, розташованих на території [PERSON] сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Пятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, проти заяви не заперечують/а.с.23/. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином/а.с.20, 27/, причину неявки не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала секретарем в КСП ім. Ульянова. Памятає, що в 1996 році позивачку [PERSON] було прийнято в КСП ім. Ульянова на посаду повара тракторної бригади, а в лютому 1997 року останню рішенням загальних зборів членів КСП було прийнято в члени КСП ім. Ульянова. На момент отримання КСП ім. Ульянова Державного акта на право колективної власності на землю позивач працювала в цьому підприємстві, була його членом та була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він був членом правління КСП ім. Ульянова, займав посаду заступника по животноводству. В 1996 році позивача [PERSON] було прийнято на посаду повара тракторної бригади в КСП ім. Ульянова, а в лютому 1997 року остання була прийнята в члени КСП ім. Ульянова. Він особисто був присутній на засіданні загальних зборів членів КСП, де вирішувалось питання, щодо прийняття в члени [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 0042930 [PERSON] 01.06.1996 року прийнята на роботу поваром в їдальню на тракторну бригоду № 1 КСП ім. Ульянова Пятихатського району Дніпропетровської області, та звільнена з роботи та з членів колгоспу 11.11.1999 року по переводу до ТОВ «Козацьке»/а.с.11/. Відповідно до копії державного акту на право колективної власності на землю серії ДП б/н, виданого 05.02.1997 року на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів Пятихатського району Дніпропетровської області від 27.10.1993 року № 5 у колективну власність КСП «Ульянова» Пятихатського району Дніпропетровської області надано 7306,3 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва, державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за ПХ № 305/а.с.7/. Відповідно до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком № 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ДП №б/н, [PERSON] внесена до цього списку за № 913/а.с.8/. 01.10.1999 року комісією в складі головного бухгалтера, юриста, секретаря КСП ім. Ульянова складено акт про те, що по вині попереднього секретаря КСП [PERSON] була загублена книга протоколів засідань правління та загальних зборів КСІ ім.Ульянова за 1997 рік/а.с.10/. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Пятихатському районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області № Д-6/0-0.25-11/143-17 від 10.04.2017 року позивача повідомлено, що в списках до державного акту на право колективної власності КСП «Ульянова» серії ДП №б/н від 05.02.1997 року остання заначиться за № 913, середній розмір паю по КСП «Ульянова» становить 8,18 умовних кадастрових гектарів/а.с.5/. Листом відділу Держгеокадастру у Пятихатському районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області № 12/113-17 від 18.04.2017 представника позивача повідомлено, що [PERSON] згідно книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Ульянова не рахується, наявність земель невитребуваних паїв 84,95 га, державного запасу, які не надано у власність (користування) на тереторії [PERSON] сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області станом на 01.01.2016 року 117,9860 га., середній розмір (паю) по зазначеному КСП становить 8,18 га/а.с.6/. Згідно з листом архівного відділу [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 6 від 18.04.2017 року, представника позивача повідомлено, що відомості про прийом в члени КСП ім. Ульянова [PERSON] в справах фонду відсутні у звязку з тим, що книга протоколів засідань правління та загальних зборів КСП ім. Ульянова за 1997 рік не передана в архівний відділ на зберігання/а.с.9/. Згідно з п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціям" № 720/95 від 08.08.1995 року (надалі Указ №720) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, при чому при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Суд зазначає, що право особи на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення КСП державного акта на право колективної власності на землю, власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати, стали її власниками у рівних частках згідно з розясненнями Верховного суду України від 01.09.2003 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст.61 ЦК України). В матеріалах справи відсутні відомості про включення в установленому законом порядку [PERSON] до членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ульянова. Позивач не надала суду переконливих доказів (відповідних рішень загальних зборів членів КСП щодо прийняття її до членів КСП ім. Ульянова), які б свідчили, що на час одержання КСП ім. Ульянова державного акту на право колективної власності на землю, вона була постійним членом підприємства. Копія трудової книжки на імя [PERSON], на яку посилається позивач, підтверджує лише факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з КСП ім. Ульянова, наявність запису в ній про те, що [PERSON] звільнена з роботи та з членів колгоспу 11.11.1999 року по переводу до ТОВ «Козацьке» беззаперечно не доводить її членства у підприємстві на час отримання Державного акту. Крім того, суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що в лютому 1997 року позивача [PERSON] було прийнято в члени КСП ім. Ульянова, оскільки вони не є належним доказом підтвердження факту членства позивача в КСП ім. Ульянова. Таким чином, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалась, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання за нею права на земельну частку (пай), у звязку з чим вимоги позивача не є законними та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed