Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON], 22.04.2001 р. н., у звязку із погіршенням матеріального становища з 1/4 частки на 1/6 частку. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Місцевого суду Кіровського району м. Кіровограда від 09.09.2002 року по справі №2-3473-2002 стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 01.08.2002 року по 22.04.2019 року. На виконання вищенаведеного судового рішення було видано виконавчий лист від 10.10.2002 року і з його заробітної плати з вересня 2002 року та по даний час утримуються аліменти, заборгованість відсутня. Після розлучення з відповідачкою він вдруге одружився з [PERSON]. Від другого шлюбу має доньку, [PERSON], [INFO]. В подальшому з [PERSON] він розлучився. На утримання доньки [PERSON] добровільно сплачує аліменти, що підтверджується копіями квитанцій за останні три роки. Від третього шлюбу має сина, [PERSON], [INFO]. Також, відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2016 року по справі №766/10197/16-ц з нього стягуються на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Мотивувальна частина вищевказаного рішення, підтверджує відсутність станом на листопад 2016 року заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] та [PERSON]. Станом на день подання позову в нього є зобовязання щодо сплати аліментів на утримання трьох дітей, що значно погіршує його матеріальний стан, оскільки сукупна сума по сплаті всіх аліментів є вищою, ніж 50% його заробітку. Залишеної суми йому не вистачає на власне утримання (оплата комунальних платежів, харчування та ін.) Крім того, він добровільно приймає участь у додатковому утриманні дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву про те, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Свої заперечення мотивував тим, що позивач не надав жодних належних доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, згідно письмових заперечень позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення, свої заперечення мотивувала тим, що із мотивувальної частини позовної заяви та доданих документів не вбачається погіршення становища позивача; документів, які б підтверджували, що він хворіє чи утримує непрацездатних батьків. Тобто, вважається, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення, як безробітний, не перебуває. Позивач є працездатною особою та не позбавлений права у подальшому влаштуватися на більш високооплачувану роботу для збільшення своїх доходів. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Позивач повинен утримувати їхню доньку у тому ж розмірі, що і вона. В даному випадку зміна розміру аліментів у бік зменшення призведе до нерівності обовязків батьків, оскільки вона забезпечуватиму дитину в більшому обсязі, ніж позивач. При цьому їй прийдеться докладати ще більших зусиль для організації життя та матеріального забезпечення [PERSON]. Зменшення розміру аліментів суттєво вплине на розвиток доньки, адже всі кошти (аліменти) повністю використовуються на її потреби. Її заробітної плати не вистачає на повноцінне утримання спільної дитини. При цьому вона постійно несе витрати на оздоровлення, одяг, навчання [PERSON]. Розмір аліментів, що сплачує на даний час позивач, їх не вистачає на повноцінне забезпечення дитини. Позивач офіційно працює, за рішенням суду не сплачує аліменти на другу дитину, його добровільні виплати не є підтвердженням обов'язкових платежів на утримання дитини. У позивача у приватній власності є автомобіль та гараж, що є підтвердженням й його стабільного матеріального стану, його заробітна плата становить 8000 грн. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Рішенням Місцевого суду Кіровського району м. Кіровограда від 09.09.2002 року по справі №2-3473-2002 стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 01.08.2002 року по 22.04.2019 року Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя, що стали б підставою для зменшення розміру аліментів. Обставина зазначена в позовній заяві, що позивач має на утриманні трьох дітей, та коштів що йому залишається не вистачає на власне утримання (оплата платежів, харчування та ін.) в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, оскільки у суду відсутні будь-які відомості про доходи позивача та наявність майна. Враховуючи вищевикладене, насамперед інтереси дитини, [PERSON], суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дитини не є значним, та таким що ставить позивача в тяжке матеріальне становище, а обставини, наведені ним, щодо обґрунтування заявлених вимог не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення, тому суд приходить до висновку що в задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed