Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права Оскаржуваним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2014 року позов ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» 17546 грн. 47 коп. як відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, вирішено питання про розподіл судового збору. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують державну реєстрацію страхової компанії та внесення її до ЄДРПОУ; зміну найменування із ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега»; не надано ліцензію на здійснення страхування наземного транспорту, правила страхування. Апелянт стверджує, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» 17546,47 грн. як відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку шкода відшкодовується в порядку суброгації. На думку апелянта, акт огляду транспортного засобу від 24.09.2010 року не є належним доказом, оскільки в ньому не зазначена дата здійснення дорожньо-транспортної пригоди та з його змісту вбачається отримання автомобілем додаткових пошкоджень вже після дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, у ремонтній калькуляції №30/09/10 від 25.09.2010 року вказаний автомобіль DACIA LOGAN, а [PERSON] є власником RENAULT LOGAN. [PERSON] зазначає, що 19.09.2010 року після дорожньо-транспортної пригоди не перевірявся стан водія автомобіля [PERSON] на наявність алкогольного сп'яніння. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали адміністративної справи №3/1798/2010 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] відмовний матеріал №1763 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.09.2010 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційним суд приходить до наступних висновків. Виходячи з вимог ст. 303 ЦПК України та перевіряючи доводи апеляційної скаром, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи. 30 серпня 2010 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» (зміна найменування на ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега») та [PERSON] було застраховано автомобіль марки РЕНО ЛОГАН д.н.з. [NUMBER] на підставі договору №011-07-0642-10 добровільного страхування наземного транспорту від 30 серпня 2010 року (а.с.3-4). Відповідно до умов договору страхування [PERSON] застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та додатковим обладнанням, що є договором майнового страхування. З відмовного матеріалу № 1763 по факту ДТП, що сталася 19.09.2010 р. у с.Часнівці, Козелецького району та з матеріалів справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП встановлено, що 19.09.2010 року близько 14.00 год. в с. Часнівці по вул. Ярового, буд.5 [PERSON] керував велосипедом в стані алкогольного сп'яніння. В порушення вимог п.п. 14.2 Правил дорожнього руху України [PERSON], при виконанні маневру обгону іншого велосипедиста, не переконався, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухалися за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону, в результаті чого [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем РЕНО ЛОГАН д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який вже розпочав обгін того ж велосипедиста. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль РЕНО ЛОГАН та належний [PERSON] велосипед отримали механічні пошкодження. Як встановлено апеляційним судом, 19.09.2010 р. о 14-38 год [PERSON] з місця ДТП доставлений до Козелецької ЦРЛ з діагнозом: садна лівого ліктьового та колінного суглобу. Різана поверхнева рана лівої кисті. Алкогольне сп»яніння. У лікарні потерпілому була надана медична допомога. Цього ж дня, о 21-00 год., у зв»язку з погіршенням стану, [PERSON] був госпіталізований до неврологічного відділення Козелецької ЦРЛ з діагнозом: струс головного мозку (а.с.179). Постановою Козелецького районного суду від 25 жовтня 2010 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.5). Згідно звіту №30/09/10 від 25.09.2010 про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу визначено вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], у розмірі на дату оцінки 18 532,00 грн. (а.с.13-15). На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 15.10.2010 року та страхового акту №7083-Т від 28.10.2010 року ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» сплачено 05 листопада 2010 року [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 17546,47 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с.10,11,11 зворот). На спростування доводів апеляційної скарги ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» надано суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» про державну реєстрацію страхової компанії; правила добровільного страхування наземного транспортного (крім залізничного), затверджені рішенням правління від 26 грудня 2006 року; ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України про страхування наземного транспорту (крім залізничного) строком дії з 26.01.2007 року безстроково; витяг з протоколу №2/10 загальних зборів ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» від 11 серпня 2010 року про зміну найменування страхової компанії на ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» (а.с.118,119,120,121-148,149). В апеляційному суді не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ремонтна калькуляція №30/09/10 від 25.09.2010 року є неналежним доказом, оскільки марка транспортного засобу Dacia Logan з 2009 року імпортується до України під назвою Renault Logan, які не можна вважати різними транспортними засобами та в ремонтній калькуляції зазначено виконання саме «Renault». Доводи апелянта про те, що страховий акт №7083-Т складений експертом [PERSON] без належних повноважень спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача [NUMBER] від 23 грудня 2006 року, сертифікатом [NUMBER] від 09 грудня 2008 року та посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача [NUMBER] від 22 листопада 2008 року, які видані експерту [PERSON] та підтверджують його достатній та належний фаховий рівень як суб'єкта оціночної діяльності (а.с.20,20 зворот, 21). Перевіряючи доводи апеляційної скарги, встановлено, що договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №011-07-0642-10 укладений з 30 серпня 2010 року по 30 серпня 2011 року, а згідно видаткового касового ордеру ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» було виплачено страхове відшкодування 05 листопада 2010 року під час дії вказаного договору, тобто незазначення часу оплати грошових коштів не ставить під сумнів чинність договору (а.с.10). Посилання апелянта на те, що водій автомобіля не перевірявся на наявність алкогольного сп»яніння, спростовується наяним у відмовному матеріалі №1763 висновком №196 щодо результатів медичного огляду [PERSON] у Козелецькій центральній районній лікарні, за яким о 16 год. 00 хв. 19.09.2010 року ознак сп'яніння у [PERSON] не виявлено (а.с.165). Згідно висновку №195 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість уваги Козелецької центральної районної лікарні, за яким о 15 год. 45 хв. 19.09.2010 року [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с.166). Доводи апелянта про те, що страховий акт №7083-Т є неналежним доказом, оскільки в ньому невірно зазначений опис страхового випадку - «пошкодження застрахованого транспортного засобу іншим автомобілем», хоча велосипед є транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє. Вказана технічна описка не спростовує факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.09.2010 року між [PERSON], який керував велосипедом та [PERSON], який керував автомобілем Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER]. Інші дані, які зазначені у страховому акті вірні, дозволяють точно ідентифікувати та не ставлять під сумнів об'єкти пошкодження. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивача на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Однак, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, зважаючи на наступне. Як роз'яснено в п.п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК. У випадках, коли разом із завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки (не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) завдано також шкоди джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з положеннями статті 1193 ЦК може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього із цих підстав відповідальності за шкоду, завдану при цьому джерелу підвищеної небезпеки, статтею 1193 ЦК не передбачено. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху №1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) велосипед - транспортний засіб, крім інвалідних колясок, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому, тобто його експлуатація є повністю контрольованою та не являється джерелом підвищеної небезпеки. Виходячи із аналізу вищезазначених вимог закону, при завданні механічних ушкоджень тільки джерелу підвищеної небезпеки, особа винна у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовує шкоду, яка завдана майну володільця джерела підвищеної небезпеки. Якщо під час дорожньо-транспортної пригоди завдані механічні ушкодження як володільцеві джерела підвищеної небезпеки, так і винній особі, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована та не є джерелом підвищеної небезпеки, то в даному випадку винна особа не повинна відшкодовувати шкоду, завдану майну потерпілого. Як встановлено апеляційним судом, внаслідок ДТП, згідно медичної довідки Козелецької ЦРЛ, [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні у Козелецькій центральній районній лікарні (а.с. 179). Як вбачається з досліджених апеляційним судом адміністративної справи та відмовного матеріалу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипед, яким керував [PERSON] отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 20 вересня 2010 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2010 року, протоколом огляду та перевірки транспортного засобу - велосипеда марки «ARDIS» від 19 вересня 2010 року (деформовано переднє колесо, передній щиток, кріплення руля) (а.с.154,156,157,163-164). Згідно норм цивільного законодавства право зворотньої вимоги може існувати у вигляді регресу (ст.1191 ЦК України) або суброгації (ст.993 ЦК України). У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації - ст.993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Відтак, регрес та суброгація є різними видами права зворотної вимоги, яке регулюється різними правовими нормами. Виходячи із сукупності зібраних по справі доказів, апеляційним судом достовірно встановлено, що 19 вересня 2010 року під час дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження отримав як автомобіль, так і велосипед, а також завдано шкоду здоров'ю [PERSON] Враховуючи, що в [PERSON], який є власником Renault Logan реєстраційний номер [NUMBER] відсутні правові підставі для заявлення до винної особи - [PERSON] вимог про відшкодування шкоди за завдану майнову шкоду, то відповідно і ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» не має права зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Зазначені обставини не були взяті до уваги та не досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега». За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням ст.213 ЦПК України, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Outcome: dismissed