Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що [INFO] о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" керівник, головний редактор та журналіст приватного підприємства газети "Зіньківщина "по - іншому"» (Код ЄДРПОУ 39589279) [PERSON] на своїй офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" « [PERSON] » розмістив свою статтю (пост) під назвою «[INFO]» в якому журналіст автор [PERSON] стверджує /вбачає, що колишній голова Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] та голова громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області [PERSON] є безвідповідальні та брехливі особи, які дають обіцянки та не збираються їх виконувати. Що зазначає наступне, остання цитата вказаної статті (посту) дослівно на мові оригіналу: «Ця неприємна подія сталася на річницю обіцянок колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Віталія Панченка та голови громадської ради [PERSON] відкрити аеропорт у м. Зіньків». Позивач вважає вказані неправомірні дії відповідача обурливі, непрофесійні і такі які неприпустимі в українській державності де конституцією покладена концепція демократичної, соціальної, правової держави. Вказана інформація містить твердження щодо вчинків та поведінки Позивача, які можуть отримати негативну оцінку в очах суспільства та змінити думку оточуючих про позивача. Позивач зазначає, що дійсно проходячи військову службу у Зіньківському РВК Полтавської області ним проводилася робота по впорядкуванню документів території загальною площею 9 га та колишнього аеродрому с/г авіації, злітно-посадочної смуги, що в м. Зіньків Полтавської області. Відповідно жодних обіцянок про терміни введення в експлуатацію ним не давалось, він займався підготовкою документів, задля подальших робіт з підготовки генерального плану, задля подальшого проведення робіт по можливому відновленню вказаного аеродрому для потреб Збройних Сил України та сан/авіації. Всі дії проводились публічно включаючи розгляд вказаних питань на зборах Громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області (протокольно), всі засідання фіксувалися на відео та розміщувалися в Інтернет ЮТУб, на вказаних зборах громадськості неодноразово був присутній в якості журналіста [PERSON] , тому відповідачу добре відомо про всі дії, які проводилися та всі рішення. Позивач вважає, що поширена інформація відповідачем недостовірна та становить наклеп, а тому не є оціночним судженням порушує особисті майнові право позивача. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся з позовом до суду в якому просив суд ухвалити рішення яким визнати недостовірною такою, що не відповідає дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію голови Громадської ради при Зіньківській районній державна адміністрації Полтавської області, майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , інформацію розповсюджену журналістом керівником приватного підприємства Газети "Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] , [INFO] о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" «Приватного підприємства Газети "Зіньківщина "по іншому"» (Код ЄДРПОУ 39589279) керівник, головний редактор та журналіст вказаного видавництва [PERSON] на своїй офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" « [PERSON] » розмістив свою статтю (пост) під назвою '[INFO]», а саме: «Ця неприємна подія сталася на річницю обіцянок колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Віталія Панченка та голови громадської ради [PERSON] відкрити аеропорт у м. Зіньків». Визнати наклепом дії журналіста керівника приватного підприємства газети Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] з виготовлення та поширення інформації відносно голови Громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , що мало місце [INFO] року о 11 год.38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook". Зобов`язати відповідача журналіста керівника приватного підприємства газети 'Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] публічно вибачитись перед головою Громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області, майором ЗСУ [PERSON] та колишнім головою Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] у той самий спосіб за приниження честі та гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, що мало місце [INFO] року о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" . Заборонити відповідачу журналісту, керівнику приватного підприємства газети "Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] вчиняти дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, голови Громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області, майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , що виражається в розповсюдженні недостовірної інформації про нього, що мало місце [INFO] року о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" та стягнути з відповідача на користь [PERSON] 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Ухвалою суду від 08.01.2019 року відкрито провадження по справі ( а.с.16). Ухвалою суду від 26.02.2019 року призначено по справі судовий розгляд (а.с.37). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Постернак В.М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, відповідач керівник приватного підприємства газети 'Зіньківщина по-іншому' [PERSON] позовні вимоги не визнав, послався на відзив, який приєднано до матеріалів справи (а.с.20). Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши в якості свідка [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до керівника приватного підприємства газети 'Зіньківщина по-іншому' [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування інформації опублікованої в засобах масової інформації та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 4 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Судом встановлено, що [PERSON] є головою громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області та проходив військову службу у Зіньківському РВК Полтавської області і ним проводилася відповідна робота по зміцненню матеріально-технічного бази військової сфери району. Дійсно проводилась робота по впорядкуванню документів території загальною площею 9 га території колишнього аеродрому с/г авіації, злітно-посадочної смуги), що в м. Зіньків Полтавської області. Всі дії проводились публічно включаючи розгляд вказаних питань на зборах Громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області (протокольно). В послідуючому в мережі «Інтернет» в соціальній мережі "Facebook" керівник, головний редактор та журналіст Приватного підприємства газети "Зіньківщина "по - іншому"» [PERSON] розмістив свою статтю (пост) під назвою «Зіньківський аеропорт рейси тимчасово не приймає» а саме: Ця неприємна подія сталася на річницю обіцянок колишнього голови Зіньківської РДА Віталія [PERSON] та голови громадської ради [PERSON] відкрити аеропорт у м. Зіньків» ( а.с.10-13). На думку позивача вказана сторінка в соціальній мережі належить відповідачу і саме ним дана інформація була поширена. Окрім того [PERSON] зазначив, що дана інформація є недостовірною та має негативний характер, а тому порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 4 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України). Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про її захист. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 далі за текстом Постанова). За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов`язаними суб`єктами в цих правовідносинах є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам фізичних чи юридичних осіб. За положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України, спростуванню підлягає недостовірна інформація. Згідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет, чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 6, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. 34 Конституції України, яка відтворює положення ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція), кожен має право на свободу виявлення своїх поглядів. У свою чергу Європейський суд з прав людини по справі «Лігенс протии Австрії» (1986 року) доповнив розуміння цього природного права людини, підкресливши, що «необхідно відрізняти факти від оціночних суджень. Наявність фактів можливо довести, а правдивість оціночних суджень ні». Згідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 - вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Пунктом 18 указаної Постанови роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, інформація, яка може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити, в першу чергу, стверджувальний характер. Проаналізувавши зміст оспорюваної позивачем інформації, в контексті досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що ПП «Редакція газети «Зіньківщина «по - іншому», код ЄДРПОУ 39589279, що знаходиться за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 49, згідно Статуту має на балансі газету « Зіньківщина «по - іншому», яка розповсюджується згідно з Договору Полтавською Дирекцією AT «Укрпошта», та офіційний інтернет - сайт « Зіньків NEWS », що знаходиться за адресою в мережі «Інтернет» wwvv .zinkiv.org.ua. «Facebook» є соціальною мережею, де кожен користувач, без ідентифікації може створити будь - яку сторінку та публікувати тексти, коментарі тощо під вигаданим ім`ям. Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму ВГС України від 17.10.2012 р. № 12 роздруківки Інтернет - сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі. Тому ЗМІ утримуються від публікацій своїх матеріалів у соціальних мережах. Матеріалів, які були надані в друк в газету « Зіньківщина «по -іншому» та на офіційний інтернет - сайт «Зіньків NEWS» під назвою «[INFO]» працівниками редакції не виготовлялись, іншими особами для публікації не надавалися. Скріни соцмережі «Facebook» могли виготовлятися за допомогою програми типу «Фотошоп». Таким чином, позивачем не доведено, що поширена інформація розміщена саме відповідачем. Згідно із п.18 Постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тобто, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту поширення відповідачем інформації, про яку йдеться в позовній заяві. Відповідач у своєму відзиві категорично заперечує факт, що на вказаному ресурсі ним розміщувалась будь-яка інформація, яка б тією чи іншою мірою торкалась честі гідності або ділової репутації позивача чи носила недостовірний характер, пояснюючи, що у соціальних мережах може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем, а тому створити та підтримувати сторінку від його імені, у тому числі шляхом розміщення інформації та фотознімків, могла будь-яка особа. Відповідно до п.12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Доменне ім`я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm , який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет. Адреса facebook не належать до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється. Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 12, ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних не є обов`язком суду, крім випадків передбачених цим Кодексом. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач керівник приватного підприємства газети 'Зіньківщина по-іншому' [PERSON] є автором оскаржуваної статті, поміщеної 25.12.2018 року на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» (http://facebook.com) та, що він розповсюдив вказану інформацію. Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача, який не є ні автором інформації, ні особою, яка поширила оспорювану інформацію, а тому в задоволенні вимог позивача [PERSON] до відповідача керівника приватного підприємства газети 'Зіньківщина по-іншому' [PERSON] в частині визнання недостовірною такою, що не відповідає дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію голови громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області, майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , інформацію розповсюджену журналістом, керівником приватного підприємства газети "Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] , [INFO] о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" «приватного підприємства газети "Зіньківщина "по іншому"» (Код ЄДРПОУ 39589279) керівник, головний редактор та журналіст вказаного видавництва [PERSON] на своїй офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" « [PERSON] » розмістив свою статтю (пост) під назвою '[INFO]», а саме: «Ця неприємна подія сталася на річницю обіцянок колишнього голови Зіньківської районній державній адміністрації Полтавської області Віталія Панченка та голови громадської ради [PERSON], відкрити аеропорт у м. Зіньків», визнання наклепом дії журналіста керівника приватного підприємства газети Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] з виготовлення та поширення інформації відносно голови громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , що мало місце [INFO] року о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook", зобов`язання відповідача журналіста керівника приватного підприємства газети 'Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] публічно вибачитись перед головою громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області, майором ЗСУ [PERSON] та колишнім головою Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] у той самий спосіб за приниження честі та гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, що мало місце [INFO] року о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook", заборони відповідачу журналісту, керівнику приватного підприємства Газети "Зіньківщина "по - іншому" [PERSON] вчиняти дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, голови громадської ради при Зіньківській районній державній адміністрації Полтавської області, майора ЗСУ [PERSON] та колишнього голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] , що виражається в розповсюдженні недостовірної інформації про нього, що мало місце [INFO] року о 11 год. 38 хв. на офіційній інтернет-сторінці у соціальній мережі "Facebook" слід відмовити в повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди то суд виходить з наступного: Відповідно до п.27 вищевказаної Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК ( 435-15 ) моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, судам слід ураховувати, що вона оплачується окремо від інших заявлених вимог, а розмір судового збору визначено відповідним законодавством і обмеження його максимального розміру не встановлено. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» постановлено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд з огляду на докази подані позивачем до позовної заяви вважає, що позивач [PERSON] не довів належними та допустимими доказами завдану йому моральну шкоду, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed