Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 03 грудня 2005 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №37. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року шлюбні відносини між ними були припинені і з цього часу вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Після припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VIII яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікована Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За наведених обставин суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог з метою захисту прав та інтересів дитини, не змінюючи предмету позову. Судом встановлено, що сторони перебували в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 03 грудня 2005 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №37. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.2-4). У судовому засіданні також встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин з травня 2017 року, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дітей так і відповідача та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей за період з 26 червня 2017 року по 08 липня 2017 року в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 коп., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: approved