Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

у серпні 2014 року позивач звернувся до суду з первісним позовом та з уточненням позовних вимог просить суд стягнути у солідарному порядку із співвідповідачів на свою користь заборгованість за послуги теплопостачання за період із 01.09.2011 до 31.05.2015 в розмірі 4517, 98 грн., індекс інфляції за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 в розмірі 2158, 60 грн. та 3 % річних за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 в розмірі 220, 57 грн., а всього у розмірі 6897, 5 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що співвідповідачі являються співвласниками квартири № 19 по вул. Пушкіна,, 66а в м.Полтаві згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 10.09.2014 року. В дану квартиру поставлялися послуги теплопостачання, а отже співвідповідачі зобовязані вносити плату за надані послуги. Свої зобовязання по оплаті послуг теплопостачання співвідповідачі як співвласники квартири належним чином не виконують,\~внаслідок чого за період із 01.09.2011 по 31.05.2015 утворилася заборгованість в розмірі 4517, 98 грн. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідачів борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі6897, 5 грн. за надані послуги з теплопостачання та понесені ним судові витрати. Зустрічний позов подав [PERSON] та просить суд визнати нарахований йому борг з (2009 2014) за надання послуг з опалення неправомірним; зобовязати відповідача зарахувати в рахунок майбутніх платежів за надання послуг з опалення сплачені ним кошти у розмірі 4490, 44 грн. Зустрічний позов подали [PERSON], [PERSON] та просять суд визнати нарахований їм борг за надання послуг з опалення неправомірним. Зустрічні позови обґрунтовані тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В після смерті батька [PERSON], який помер 01.01.2008 року, прийняли спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] та на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2014 за ними визнано в порядку спадкування за кожним по 1\\3 частині цієї квартири, загальною площею 31, 7 кв.м., житловою площею 16, 1 кв.м. Однак, вони у встановленому законом порядку не зареєстрували право власності за спадкову квартиру, а отже її власниками не вважаються та на них не розповсюджується обовязок сплачувати комунальні послуги, які надаються. Окрім цього, позивач за первісним позовом не уклав з ними договір про надання послуг теплопостачання, що виключає існування між ними та позивачем будь яких договірних зобовязань. В укладенні такого договору на їхню вимогу було безпідставно відмовлено. До цього часу існує рахунок на імя померлого [PERSON], в якому розрахунок проводиться від навмисно завищено площі квартири 34, 2 кв.м. Окрім цього, відповідач за первісним позовом [PERSON] просить застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду поза їх межами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" за первісним позовом [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому, просить суд його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю, а також застосувати строки позовної давності, оскільки встановлений законом строк для подачі позову пропущено. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] та представник співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заперечили проти задоволення первісного позову, оскільки їх довірителі у встановленому законом порядку не зареєстрували право власності за спадкову квартиру, а отже її власниками не вважаються та на них не розповсюджується обовязок сплачувати комунальні послуги, які надаються. Окрім цього, позивач за первісним позовом не уклав з тими договір про надання послуг теплопостачання, що виключає існування між ними та позивачем будь яких договірних зобовязань. В укладенні такого договору на їхню вимогу було безпідставно відмовлено. До цього часу існує рахунок на імя померлого [PERSON], в якому розрахунок проводиться від навмисно завищено площі квартири 34, 2 кв.м., заявлені ними зустрічні позови просять задовольнити з підстав, викладених у них. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2014 за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за кожним по 1\\3 частині квартири [ADDRESS], загальною площею 31, 7 кв.м., житловою площею 16, 1 кв.м. (а.с.150). Згідно наданого розрахунку заборгованість перед позивачем за первісним позовом по квартирі [ADDRESS] за період із 01.09.2011 до 31.05.2015 становить 4517, 98 грн. (а.с. 106-107), індекс інфляції за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 в розмірі 2158, 60 грн. (а.с.108) та 3 % річних за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 в розмірі 220, 57 грн. (а.с. 109), а всього 6897, 5 грн. Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобовязаний утримувати майно, що належить йому. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, із матеріалів справи встановлено, що за співвідповідачами на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2014, яке набрало законної сили 23.09.2014, визнано право власності в порядку спадкування за кожним по 1\\3 частині квартири [ADDRESS]. Таким чином, останні у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 01.01.2008 року, а саме вказану вище квартиру, та на підставі судового рішення за ними визнано право власності на неї. Таким чином, з урахуванням положень ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що належить йому. З урахуванням викладеного співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобовязані утримувати квартиру [ADDRESS]. З цього приводу, суд не приймає до уваги тверджень представників відповідачів за первісним позовом в частині відсутності у них обовязку утримувати квартиру з причин відсутності державної реєстрації права власності на квартиру за ними, оскілки ними було прийнято спадщину та право власності на квартиру визнано на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. В ході судового розгляду представники відповідачів спростовували вірність проведеного позивачем розрахунку суми боргу з підстав умисного завищення площі квартири. Як встановлено судом, розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до первісної позовної проведено згідно даних технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] (а.с.20-21)з розрахунку, що опалювальна площа становить квартири становить 30, 8 кв.м., а не 34,2 кв.м. (а.с. 106-107). Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово комунальних послуг відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово комунальних послуг, а обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. При чому, суд вважає, що відсутність із відповідачами за первісним позовом договору про надання послуг з теплопостачання не є підставою для відмови у задоволенні позову, и позивач надавав такі послуги у квартиру, відповідачі одержували такі послуги та споживали їх. При чому суд не приймає до уваги доводів представника відповідача [PERSON], що позивач чинив перешкоди в укладенні такого договору. У відповідності з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів, натомість суд вважає, що у відповідачів не було ніяких перешкод укласти з позивачем договір на надання послуг з теплопостачання. Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобовязана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення первісного позову. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічних позовів щодо визнання нарахованого боргу за послуги теплопостачання неправомірним, оскільки доводи позивачів за зустрічними позовами спростовані доказами у справі, зокрема. Даними розрахунку, з якого вбачається, що останні оплати за послуги з теплопостачання не здійснювали, є власниками квартири і зобовязані утримувати належне їм майно. Одночасно не підлягає до задоволення вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] з частині зобовязання відповідача зарахувати в рахунок майбутніх платежів за надання послуг з опалення сплачені ним кошти у розмірі 4490, 44 грн. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З цього приводу суд вважає, що доводи представника відповідача [PERSON] про зарахування в рахунок майбутніх платежів за надання послуг з опалення сплачених ним коштів у розмірі 4490, 44 грн. не підлягають до задоволення, оскільки дана вимога направлена на виконання зобовязань у майбутньому, внаслідок чого відсутній предмет спору. Окрім цього, надані кошти були сплачені за послуги з теплопостачання та враховані позивачем за первісним позовом в рахунок оплати послуг, що були надані в період проведення відповідних оплат. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із матеріалів справи вбачається, що позивач першочергово звернувся із позовом до суду 05.08.2014 року з вимогою стягнути заборгованість за останні 3 роки, а саме за період із 01.09.2011 по 01.07.2014. Відповідачами визнано, що останній платіж з оплати послуг з теплопостачання було здійснено у березні 2014 року у розмірі 32, 70 грн. Дана дія свідчить про переривання строку позовної давності. Таким чином, строк звернення до суду позивачем за первісним позовом не пропущено. Одночасно суд вважає, що позивачі за зустрічним позовом заявили позовні вимоги в межах строку позовної давності. Так, їхні вимоги зводилися до визнання нарахованого боргу неправомірними, а саме про наявний суму боргу вони дізналися тоді, було заявлено первісний позов. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки первісний позов задоволено, то із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн. У звязку із відмовою у задоволенні зустрічних позовів судовий збір стягненню не пілягає.

Outcome: approved