Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог. 21.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Оржицької селищної ради Оржицького (наразі Лубенського) району Полтавської області, [PERSON] про тлумачення заповіту та про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивувала наступними обставинами. Позивач є дочкою померлої, [INFO] [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Лубенського району Полтавської області 13.10.1947 року. Після укладення шлюбу 20.10.1967 року відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Оржицького району Полтавської області прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Разом зі спадкодавцем на момент її смерті проживала відповідач [PERSON] , що доводиться довідкою Попівської сільської ради Карлівського району Полтавської області. За життя мати склала заповіт від 07.02.2002 року, який посвідчено секретарем Плехівської сільської ради Нестеренко Л.В., запис у реєстрі № 12 на ім`я позивача, яким визначила, що належна їй земельна ділянка ( пай) та майновий пай, що знаходяться у користуванні СТОВ «Іскра» має бути успадкована дочкою [PERSON] . За життя мати мала у власності земельну ділянку кадастровий номер 532368400:00:005:0067 розміром 3,5 га., що знаходиться на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року. Після смерті матері, за заявою позивача, було заведено спадкову справу № 593/2008 у державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області, яка винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як зміст заповіту є суперечливим. У тексті заповіту вказано, що спадковим майном є земельна частка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», що має суттєву відмінність від поняття «земельної ділянки», що ставить під сумнів дійсну волю особи, яка розпорядилась спадковим майном. Таким чином, позивач просить розтлумачити заповіт у порядку ст.1256 ЦК України, оскільки нотаріус позбавлений такої можливості. Крім того, по тексту самого заповіту особа, яка є спадкоємцем вказано, як « [PERSON] », хоча у паспорті нового зразка від 21.12.2019 року [PERSON] зазначена як « [PERSON] », вказане також є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача. Враховуючи вищевказане, позивач просить суд, розтлумачити зміст заповіту складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] та посвідченого секретарем виконавчого комітету Плехвської сільської ради Оржицького району Полтавської області Нестеренко Л.В, 07.02.2002 року реєстровий № 12, встановивши, що земельна ділянка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», яку заповіла [PERSON] позивачеві, є земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4924 га., яка розташована на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області ( раніше на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області) , кадастровий номер 532368400:00:005:0067. Крім того, позивач, посилаючись на вищевказані обставини також просить визнати за [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Рух справи в суді. 22.04.2021 року позовну заяву залишено без руху відповідно до ухвали суду. 23.04.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява. 14.05.2021 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Карлівської нотаріальної контори Полтавської області копію спадкової справи після смерті [PERSON] та з Карлівської міської ради Полтавської області довідку про останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ухвали суду від 21.05.2021 року виправлено описку у вищевказаних ухвалах та зазначено вірно прізвище відповідача, як « [PERSON] ». Згідно ухвали Оржицького районного суду Полтавської області від 14.06.2021 року справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, вказавши, що після смерті матері дві її дочки є спадкоємцями на її майно. Оскільки спірний заповіт, було складено ще у 2002 році, то індивідуальних ознак, які характеризують земельну ділянку у ньому не було зазначено. Вказане є перешкодою у оформленні спадкових прав позивача. На даний час земельна ділянка має відповідні межі, відповідний кадастровий номер, тому спадкодавець під вказівкою про земельну частку (пай) мала на увазі саме земельну ділянку з кадастровим номером 532368400:00:005:0067. Крім того, за змістом заповіту [PERSON] не вірно вказала ім`я спадкоємця, там зазначено як « [PERSON] », а по паспорту нового зразка позивач є «Лідою», на вказаному також було акцентовано нотаріусом. Оскільки, жоден із відповідачів не заперечує позов та не має претензій з приводу спадкового майна до позивача, вважає, що позовні вимоги мають бути задоволенні. Відповідач Оржицька селищна рада Оржицького району позовні вимоги визнала, просила справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 13.07.2021 року, своїх заперечень по змісту позову до суду не направила. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області Яковлєва С.А. при вирішенні спору послалась на розсуд суду. Просила справу слухати за її відсутності. Встановлені судом обставини та правові висновки. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Позивач є дочкою померлої, [INFO] [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Лубенського району Полтавської області 13.10.1947 року. Після укладення шлюбу 20.10.1967 року відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Оржицького району Полтавської області прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видане Попівською сільською радою Карлівського району Полтавської області [PERSON] [INFO] померла. Разом зі спадкодавцем на момент її смерті проживала відповідач [PERSON] , що доводиться довідкою Попівської сільської ради Карлівського району Полтавської області № 2557 від 21.11.2019 року. За життя мати - [PERSON] склала заповіт від 07.02.2002 року, який посвідчено секретарем Плехівської сільської ради Нестеренко Л.В., запис у реєстрі № 12 на ім`я [PERSON] , яким визначила, що «належна їй земельна частка ( пай) та майновий пай, що знаходяться у користуванні СТОВ «Іскра» має бути успадкована останньою». До матеріалів спадкової справи було долучено копію Державного акту на право власності серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року на ім`я [PERSON] , яка є власником земельної ділянки площею 3.50 га на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посвідчено нотаріусом станом на 03.07.2020 року без посилання на кадастровий номер земельної ділянки.(а.с. 103). Позивачем до суду надано копію вказаного документу, із вказівкою на кадастровий номер земельної ділянки 532368400:00:005:0067 та долучено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5317508102021 де власником вказано [PERSON] . Представником позивача під час судового розгляду не надано оригіналу правовстановлюючого документу у зв`язку існуючими розбіжностями у Державних актах щодо вказівки кадастрового номеру земельної ділянки, які надавались нотаріусу і надані суду. Після смерті матері за заявою позивача було заведено спадкову справу № 593/2008 у державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області, яка винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 210/02-31 від 03.07.2020 року, так як зміст заповіту є суперечливим. У тексті заповіту вказано, що спадковим майном є земельна частка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», що має суттєву відмінність від поняття «земельної ділянки», що ставить під сумнів дійсну волю особи, яка розпорядилась спадковим майном. Крім того, по тексту самого заповіту особа, яка є спадкоємцем вказана, як « [PERSON] », хоча у паспорті нового зразка від 21.12.2019 року [PERSON] зазначена як « [PERSON] », вказане також є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім.»я позивача. Відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину через існування інших перешкод, у постанові нотаріуса не вказувалось. Проаналізувавши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку, суд вважає за необхідне звернутись до слідуючих норм матеріального права. Згідно ст.\~1233\~ЦК України\~заповітом є\~особисте розпорядження\~фізичної особи\~на випадок\~своєї смерті.\~Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За положеннями ч.1 та 2 ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту\~може бути\~здійснене після\~відкриття спадщини\~самими спадкоємцями.\~ У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213\~цього Кодексу. Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. ст.\~213,\~1256 ЦК України, при тлумаченні заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного йому майна, яким він відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладання заповіту. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року по справі №478/2164/18. Статтею 213\~ЦК України\~передбачено,\~що зміст\~правочину може\~бути витлумачений\~стороною (сторонами).\~ На\~вимогу однієї\~або обох\~сторін суд\~може постановити\~рішення про\~тлумачення змісту\~правочину.\~ При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне\~значення слів\~і понять,\~а також\~загальноприйняте у\~відповідній сфері\~відносин значення\~термінів не\~дає змоги\~з`ясувати\~зміст окремих\~частин правочину,\~їхній зміст\~встановлюється порівнянням\~відповідної частини\~правочину зі\~змістом інших\~його частин,\~усім його\~змістом,\~намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі\~змісту правового\~висновку Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Першої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду в\~результаті перегляду\~справи №\~335/9398/16-ц\~у постанові\~від 5\~грудня 2018\~року (касаційне\~провадження №\~61-20484св18)\~зазначено,\~що \~суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами. Спору між сторонами щодо права спадкування заявлено не було. З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне наголосити, що тлумачення заповіту є можливим лише при наявності спору між спадкоємцями. Матеріали справи не містять таких доказів. Навпаки, відповідач жодним чином не відреагувала на зміст позовної заяви, як і за матеріалами спадкової справи не зверталась до нотаріуса з приводу спадкового майна. Окрім того, спосіб у який прохає розтлумачити заповіт позивач є таким, що не дає можливості суду перевпевнитись у дійсній волі заповідача стосовно саме земельної ділянки з кадастровим номером 532368400:00:005:0067. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що земельна ділянка належна спадкодавцеві відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року є об`єктом спадкування, яким розпорядилась спадкодавець у заповіті від 07.02.2002 на користь позивача. Існування розбіжностей у вказівці ім`я спадкоємця « [PERSON] » ( ім`я, яке вказано у заповіті) та « [PERSON] », як зазначено у паспорті громадянина України виданого 21.12.2019 року сервісним центром 5334 також слугує перешкодою у встановленні належності вказаного заповіту саме [PERSON] . Таким чином, сукупність вищевказаних обставин слугує підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, як стосовно тлумачення заповіту, так і щодо визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 532368400:00:005:0067 площею 3,4924 га. на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 10, 11\~постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За такого, на даний час, враховуючи зазначене, а також те, що нотаріусом не видавалася постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії після тлумачення заповіту від 07.02.2002р., вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку саме в судовому порядку є передчасними. Відповідно до\~ч.1\~та 2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed