Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з відповідачем. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу). На теперішній час, згідно довідки державної виконавчої служби № 5874 від 16.03.2021 року, заборгованості по стягненню аліментів позивач не має. Позивач потребує постійного лікування, так як має хронічне захворювання нирок І ступеня та має хронічний гепатит С з помірно вираженою активністю процесу. Для того, щоб стримувати хворобу у розвитку, потрібно постійний прийом ліків, на які він витрачає не мало коштів. Сплата аліментів у розмірі 1/2 частини його доходу, тяжко впливає на матеріальне становище. Також він вимушений економити, щоб забезпечувати себе харчуванням, придбанням ліків та сплатою комунальних послуг. Посилаючись на ст.ст. 180-181, ст.192 Сімейного Кодексу України, позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього, за рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 22 жовтня 2014 року на користь відповіда [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з 1/2 до 1/3 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також надав пояснення, що на момент винесення рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року він працював у ПВТФ "КРІОЛІТ - ДНІПРО", його заробітна плата на місяць складала приблизно 3000 грн. На даний час він працює в ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», його заробітна плата за місяць збільшилась. Також інших неповнолітніх дітей він не має, за станом здоров`я працездатний. На стаціонарних лікуваннях не перебував. Відповідач у судовому засідання позов не визнала, оскільки вона проживає одна з двома неповнолітніми дітьми. Офіційно працевлаштована, інших доходів не має. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд,заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] та копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] ,вбачається, що їх батьками є: «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З довідки державної виконавчої служби № 5874 від 16.03.21 року, вбачається . що заборгованості по стягненню аліментів [PERSON] не має. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.02.2021 року, [PERSON] , на стаціонарному лікуванні не перебував. Виставлений діагноз - хронічний пієлонефрит. Відповідно до довідки № 1003-1, виданої 10.03.2021 року ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів», дохід [PERSON] , який працює на даному підприємстві за останні шість місяців складає 78319 грн.72 коп. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч.1 ст.ст.76,77 ЦПК УКраїни, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так судом встановлено, що позивач поліпшив свій матеріальний стан. Після винесення вищезазначеного рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, є працездатним, офіційно працевлаштованим, інших осіб на утриманні не має. Доводи позивача щодо погіршення стану його здоров`я після рішення суду про стягнення аліментів від 22.10.2014 року є належним чином не обґрунтованими та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки суду не було надано жодних належних доказів, які б підтверджували наявність істотних перешкод для сплати аліментів у визначеному рішенням суду розмірі. Виписка з медичної карти від 26.02.2021 року не є належним доказом в підтвердження позовних вимог, оскільки вона не містить жодних відомостей, які б свідчили про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/2 частиниусіх видів заробітку (доходу). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та ст. ст. 180, 181, 192 Сімейного Кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: dismissed