Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Служба в справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації, діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина, не приймає належної участі у його вихованні, матеріально не забезпечує. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Гусятинської РДА Чулик Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнивши позов, зокрема, посилаючись на те, що неповнолітній [PERSON] була усиновлений відповідачем в 2005 році. На даний час відповідач дитиною не опікується,син проживає з бабусею. Вважає, що є достатні підстави позбавити відповідача батьківських прав на підставі ст.ст.164, 242 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що в 2010 році він з дружиною, матір'ю [PERSON] [PERSON] виїхав а заробітки. В Україну він приїжджав рідко. В 2013 році він три місяців був Україні, декілька разів намагався зустрітись з сином, про те останній не бажав з ним спілкуватись. [PERSON] посилався на можливість та бажання змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Вислухавши пояснення представника органу опіки та піклування Гусятинської РДА, відповідача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, суд знаходить позов не обґрунтованим з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є усиновлювачем [PERSON], [INFO]. Сторонами не оспорювалось, що неповнолітній [PERSON] був усиновлений відповідачем у 2005 році, а з 2010 року не проживає у сім'ї разом із відповідачем. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати [PERSON] [PERSON] з ним не проживає, оскільки перебуває за кордоном з 2010 року.(а.с. 9-10). Орган опіки і піклування за місцем проживання дитини, вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки батько життям та здоров'ям сина не цікавиться, не бере участі в його вихованні, не утримує його матеріально. (а.с. 15,16). Допитаний в якості свідка неповнолітній [PERSON] вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] частково визнав обставини неналежного виконання ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 242 СК України якщо усиновлювач був записаний батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у ст. 164 СК України. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені ст. 166 СК України. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Разом із тим, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), у рішенні по, яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При розгляді справи стороною позивача службою у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації не доведено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення його батьківських прав є в даному випадку способом захисту прав та інтересів дитини [PERSON]. При цьому судом встановлено та враховується, що відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, проживає разом із матір'ю, позитивно характеризується за місцем проживання, їздить на заробітки за кордон, має бажання спілкування з сином та брати участь у його вихованні. Також суд бере до уваги той факт, що мати [PERSON] [PERSON] з 2010 року не проживає з сином. Неповнолітній [PERSON] протягом 4 років проживає з бабусею [PERSON], [INFO]. Як слідує із матеріалів справи, будь-якого позитивного результату для неповнолітнього [PERSON]у разі позбавлення батьківських прав [PERSON], не передбачається. Застосування позбавлення батьківських прав до [PERSON], як крайнього заходу впливу, лише як санкції за неналежне виконання ним своїх батьківських обов'язків, суд вважає таким, що не відповідає змісту статті 164 СК України, а тому є недоцільним. При таких обставинах суд, з огляду на наявність певної винної поведінки [PERSON], що має прояв у неналежному виконанні ним своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина, ураховуючи її характер, особу відповідача, а також інші конкретні обставини справи, вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. При цьому у відповідності до положень ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації Тернопільської області (а.с.15-16), оскільки він є недостатньо обґрунтованим, передчасним та суперечить інтересам дитини. Також суд, заслухавши думку неповнолітнього [PERSON], який вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде суперечити його інтересам. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed