Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

22 травня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із зазначеним позовом до відділу ДВС Воловецького РУЮ, в якому просили стягнути з відповідача на користь позивачів майнову та моральну шкоду спричинену бездіяльністю відповідача в процесі виконання судового рішення. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2010 року в справі про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 34423 гривні 85 копійок майнової шкоди та 65 000 гривень моральної шкоди; на користь [PERSON] 34423 гривні 85 копійок майнової шкоди та 65 000 гривень моральної шкоди. На підставі рішення Міжгірського районного суду від 24 грудня 2009 року стягнуто на користь [PERSON] 10 000 морального відшкодування. На підставі зазначених рішень суду позивачам видано виконавчі листи за якими відділ ДВС Воловецького РУЮ відкрив виконавчі провадження. Позивачі стверджують, що внаслідок бездіяльності відповідача рішення суду не виконано, а тому просять стягнути майнову і моральну шкоду, присуджену за рішеннями Міжгірського районного суду від 24 та 29 листопада 2010 року на користь позивача, з відділу ДВС Воловецького РУЮ. Крім того позивачі просять стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди спричиненої їм внаслідок бездіяльності при виконанні судових рішень в сумі по 5 000 гривень кожному. До розгляду справи представник позивачів подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивачі підтримали позов покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача позов не визнали мотивуючи свою позицію тим, що законом не передбачено покладення цивільно-правової відповідальності боржника на відділ ДВС. Просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2009 року за рішенням Міжгірського районного суду в справі № 1-3/2009 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 10 000 моральної шкоди. 29 листопада 2010 року рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області у справі № 2/188/2010 із [PERSON]В на користь [PERSON] стягнуто 34423 гривні 85 копійок майнової шкоди та 65 000 гривень моральної шкоди; на користь [PERSON] стягнуто 34423 гривні 85 копійок майнової шкоди та 65 000 гривень моральної шкоди. 07 листопада 2011 року постановами Відділу ДВС Воловецького РУЮ відкрито виконавчі провадження за виконавчими листами № 2-188/2010, № 2-188/2010, виданими 14 січня 2011 року Міжгірським районним судом Закарпатської області та за № 1-3/2009 р., виданим 24 січня 2011 року Міжгірським районним судом Закарпатської області. До теперішнього часу зазначені вище рішення суду не виконано. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2013 року було визнано протиправною бездіяльність органу державної виконавчої служби - Відділу ДВС Воловецького РУЮ щодо невиконання виконавчих листів виданих Міжгірським районним судом 14 січня 2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] майнової і моральної шкоди; зобов'язано останнього вжити передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Відповідно до ч.1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що сума боргу, нестягнутого ВДВС у порядку виконавчого провадження, не може вважатися збитками в розумінні статті 22 ЦК України. При цьому суд виходить з того, що майнова і моральна шкода, яку стягнув на користь позивачів Міжгірський районний суд за рішеннями від 24 грудня 2009 року та від 29 листопада 2010 року була заподіяна їм внаслідок вчиненого злочину. Ця майнова і моральна шкода не є результатом бездіяльності відповідача відділу ДВС Воловецького РУЮ. Суд визнав встановленим факт бездіяльності Відділу ДВС Воловецького РУЮ при виконанні рішень Міжгірського районного суду. Ця обставина підтверджена як судовим рішенням, зокрема ухвалою Міжгірського районного суду від 02 жовтня 2013 року, так і дослідженими судом матеріалами справи, поясненнями сторін з яких встановлено, що рішення Міжгірського районного суду про стягнення на користь позивачів майнової та моральної шкоди Відділом ДВС Воловецького РУЮ не виконано. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відмовляючи позивачам у відшкодуванні моральної шкоди, суд виходив з того, що обов'язок органу державної влади відшкодувати моральну шкоду відповідно до пункту 3 частини другої статті 1167 ЦК України повинен бути встановлений спеціальним законом, а оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, завданої дією чи бездіяльністю державного виконавця, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed