Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

04.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 131/08-КВ/004, за умовами п.1.1 якого кредитор надав позичальникові кредит в сумі 35 000 доларів США зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 9,9 % річних (а.с.6-8). Відповідно до п.1.2 договору (а.с.6-зворот), кредит надано позичальникові з метою придбання нерухомості - двокімнатної квартири загальною площею 44,67 кв.м., та житловою площею 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Факт набуття нерухомого майна у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири серії ВКК №082815 від 04.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1174 (а.с.4, 5). В рахунок забезпечення виконання кредитно-договірних зобов'язань 04.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено іпотечний договір №131/08-КЗ/004, за умовами якого предметом іпотеки визначено квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідне застереження щодо забезпечення кредитного договору № 131/08-КВ/004 від 04.04.2008 року іпотекою міститься також в п.1.3 кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням кредитно-договірних зобов'язань, на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2014 року, 23.05.2015 року судом видано виконавчий лист №6/755/48/20 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 258 651,40 грн., судового збору в сумі 243,60 грн. та третейського збору 2904,82 грн. (а.с.70). Вказаний виконавчий документ прийнято до примусового виконання Саксаганським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області із відкриттям виконавчого провадження за № 51734107. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Положеннями ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом вказаних норм, підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні ст.52 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки ст.575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». З огляду на зазначене вище у справі, яка розглядається, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст.45 Закону України «Про іпотеку». Так, в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області виявлено предмет іпотеки - нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON] а саме квартиру [ADDRESS]. Як слідує з листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 21.11.2016 року за №08.406-383, направленого до ВДВС (а.с.47), стягувач повідомив про наявність вказаного предмету іпотеки, на яке доцільно звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2017 року (а.с.15, 49-54), окрім житлового приміщення - предмету іпотеки, за [PERSON] на праві приватної власності значилось зареєстрованим також інше нерухоме майно: -садовий будинок [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2008 року, право власності зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» 19.08.2008 року за №1384 в книзі 4Д-384, реєстраційний номер майна - 2127142; -квартира [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2007 року, право власності зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» ДОР 20.12.2007 року за № 172 в книзі 270П-172, реєстраційний номер майна - 20738005. Посилання позивача на неправомірність звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] як предмет іпотеки, яку він використовував як єдине місце проживання його родини суд оцінює критично, оскільки він особисто неодноразово звертався до ПАТ «Укрсоцбанк» із проханнями прийняти на реалізацію предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, свідченням чому є відповідні заяви, подані ним (а.с.38, 39). Доказів в спростування дійсності їх подання позивач суду не надав та жодних аргументів в ході розгляду справи не навів. Крім того, до 28.04.2016 року [PERSON] значився зареєстрованим та проживав в іншому, також належному йому на праві приватної власності, житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], що спростовує його доводи в частині використання спірного об'єкта нерухомості як єдиного місця проживання. Факт зміни місця реєстрації та подальше відчуження всіх наявних у нього об'єктів нерухомості на користь [PERSON] - його дружини, у тому числі безпосередньо після відкриття виконавчого провадження, суд розцінює як намір умисного створення обставин, які б виключали можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в силу дії мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який підлягає застосуванню за ряду умов та у випадку відчуження майна без згоди власника, в той час як встановленими судом обставинами, доведеними обсягом наявних доказів, встановлено, що [PERSON] як власник предмету іпотеки фактично дав свою згоду на його відчуження в рахунок виконання ним кредитних зобов'язань, враховуючи його дії та згоду на опис і арешт майна. Позаяк, вказане майно до 28.04.2016 року позивач не використовував для проживання та зареєстрованим в ньому не значився. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними та скасування протоколу, акту проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеки та свідоцтва про право власності, виданого переможцеві торгів [PERSON], позивач [PERSON] посилався на допущення істотних порушень процедури проведення електронних торгів, позбавлення його можливості прийняти участь в торгах та заниження вартості предмету іпотеки. Надаючи оцінку таким доводам позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як визначено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України, одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами ч.4 ст.656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст. ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 2909.2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). У п.30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. Перевіряючи законність реалізації предмету іпотеки та поетапність виконання процесуальних дій, судом встановлено наступну хронологію. Так, 25.11.2016 року в межах виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову опису й арешту майна - квартири [ADDRESS], яка за своїм технічним станом потребувала ремонту та заміни вікон. На квартиру накладено заборону відчуження із переданням для реалізації не раніше 05.12.2016 року (а.с.55-58). Опис майна державним виконавцем проведено в присутності [PERSON], копію постанови вручено йому, що підтверджується його підписом в постанові про її отримання. Жодних зауважень чи заперечень з текстом постанови, її винесенням державним виконавцем [PERSON]. не зазначив, у встановленому законом порядку її не оскаржував, хоча таке право йому було роз'яснено під підпис (а.с.58). За ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ч.5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. З метою встановлення вартості арештованого майна, суб'єктом оціночної діяльності - СОД ООО «Центр экспертного исследования» на виконання постанови ДВС надано звіт про оцінку вказаної квартири, вартість якої станом на 10.02.2017 року визначена в 206 394 грн. (без ПДВ). Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент проведення оспорюваних торгів), виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Так, повідомлення про оцінку майна направлено як стягувачеві, так і боржникові [PERSON] за обома відомими адресами його проживання та реєстрації, що підтверджується повідомленням ДВС від 01.03.2017 року за №13.13-47/3101, чеком ЦПЗ №2 та реєстром відправлення кореспонденції, які в сукупності є свідченням надіслання його сторонам, а відтак виконання державним виконавцем вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» та спростовують доводи позивача щодо відсутності його належного повідомлення про оцінку майна (а.с.60-62). Крім того, державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області додатково в телефонному режимі повідомлено боржникові про надходження звіту оцінки майна та можливість ознайомлення з ним, однак від отримання повідомлення [PERSON] відмовився, про що складено акт від 01.03.2017 року (а.с.59). Оскарження висновку про оцінку квартири від сторін не надходило. 15.04.2017 року Саксаганський ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області звернувся до ДП «СЕТАМ» із заявкою на реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та долученням відповідних документів (а.с.81-83). 28.04.2017 року ДП «СЕТАМ» направило сторонам виконавчого провадження та відділу ДВС повідомлення про день, час проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеки - двокімнатної квартири загальною площею 44,67 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер лота - 213200, початкова ціна продажу майна - 206 394 грн., дата та час проведення електронних торгів - 25.05.2017 року о 09.00 год. (а.с.72). Відомості про проведення електронних торгів також опубліковано в офіційних виданнях - газеті «Зоря» (а.с.85), «Наше місто» (а.с.87). Вказані обставини в своїй сукупності є свідченням виконання ДП «СЕТАМ» як організатором проведення торгів вимог ст.43 Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 2909.2016 року № 2831/5. Таким чином, суд вважає недоведеними посилання позивача про неналежне повідомлення його про електронні торги, оскільки даний факт останнім належним чином не підтверджений та спростований обсягом наявних в матеріалах справи доказів. У зв'язку з тим, що 25.05.2017 року торги не відбулися, державним виконавцем проведено уцінку арештованого майна на 20% й визначено вартість майна після уцінки в розмірі 165 115,20 грн. 23.06.2017 року ДП «СЕТАМ» направило сторонам виконавчого провадження та відділу ДВС повідомлення про день, час проведення електронних торгів з реалізації уціненого лоту - предмету іпотеки, проведеннях яких призначено на 17.07.2017 року о 09.00 год. (а.с.73). Відомості про проведення електронних торгів також опубліковано в газетах «Aviso» (а.с.89) та «Варіанти» (а.с.91). За результатом проведення електронних торгів переможцем став учасник №8 - [PERSON], про що державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області складено протокол проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна за №272337 від 17.07.2017 року (а.с.20-21). На підставі протоколу державним виконавцем складено акт про реалізацію предмету іпотеки від 21.08.2017 року (а.с.22), згідно якого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Є.М. видано 19.09.2017 року [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.138). Крім того, враховуючи те, що про оцінку майна сторони були належним чином повідомленими, оскарження її [PERSON] у встановленому законом порядку не здійснювалось, на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, звіт про оцінку майна був дійсним, тому суд приходить до переконання про недоведеність посилань позивача в частині, що стосується заниження оцінки предмету іпотеки та її невідповідності ринковій ціні. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч ст.10 ЦПК України, позивачем не доведено існування порушень які є суттєвими і які могли б вплинути на результат торгів, як і не доведено, ким саме та яким чином було порушено його права та інтереси. Аналізом встановлених обставин справи суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними прилюдних торгів, оскільки реалізація майна здійснена за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який не втратив чинність, жодних порушень прав і законних інтересів [PERSON] як особи, яка оспорювала ці прилюдні торги та є боржником у зобов'язанні, внаслідок невиконання якого з нього судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були. Що стосується доводів позивача про наявність порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» при зверненні стягнення на предмет іпотеки до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, його опису, визначення вартості та проведення оцінки майна, його подальшої уцінки тощо, не заслуговують на увагу, оскільки дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Отже, з'ясувавши права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, приймаючи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його прав та інтересів, не доведено наявність порушень при проведенні прилюдних, суд вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими, недоведеними та такими що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення судового рішення на користь відповідачів, у зв'язку з чим підстави для відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору відсутні.

Outcome: dismissed