Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Адвокат Чепурка Радислав Станіславович в інтересах іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» (далі-позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20 липня 2009 року. Приводом та підставою звернення до суду з позовом стала відмова, а також наявне зволікання відповідачем в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 20 липня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0063 загальною площею 2,5301 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, та поновленого додатковою угодою до договору оренди землі від 03 січня 2015 року на строк до 19 січня 2020 року. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Так, листами-повідомленнями від 15 жовтня 2019 року та 24 січня 2020 рокуІП «Агро-Вільд Україна» повідомило [PERSON] про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши до кожного листа-повідомлення проект додаткової угоди. На час подання позову до суду на вказані листи-повідомлення відповідь про заперечення у поновленні договору оренди землі від відповідача на адресу позивача не надходила. Орендодавець, згідно вимог ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додатковї угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється з власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Відповідно до ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Згідно вимог ч.11 ст.33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України та в силу припису ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV про обов?язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, належним способом захисту порушеного права ІП «Агро-Вільд Україна» та поновлення договору оренди землі від 20 липня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0063 загальною площею 2,5301 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, є позов про визнання укладеною додаткової угоди в запропонованій редакції. Так як строк оренди, передбачений договором оренди землі від 20 липня 2009 року закінчився 19 січня 2020 року, а ІП «Агро-Вільд Україна» продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення від [PERSON] про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на умовах, які передбачені договором. Відповідно до додаткової угоди №2 про поновлення договору оренди землі від 20 липня 2009 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0063 загальною площею 2,5301 га, розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, складає 118626,58 грн., закінчення строку дії договору оренди землі від 20 липня 2009 року встановлюється до 31 грудня 2027 року, при цьому орендна плата передбачена в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та на час направлення додаткових угод відповідачу складала 9190,13 грн. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати укладеною додаткову угоду №2 про поновлення договору оренди землі від 20 липня 2009 року між іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0063 загальною площею 2,5301 га, що розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 17 квітня 2020 року відповідачем на позовну заяву було подано відзив, в якому вона проти позовних вимог заперечує та вважає, що в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 03.07.2020р. дану справу було прийнято до свого провадження. У судове засідання представник позивача адвокат Зелений Д.А., який діє в інтересах іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою під розписку. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. При цьому у своєму відзиві на позовну заяву просила розгляд справи провести без її участі. Повно і всебічно з?ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Обставини справи та письмові докази. Судом установлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №099575, є власником земельної ділянки площею 2,5301 га, кадастровий номер 7120984000:02:001:0063, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.18-21). 20.07.2009р. [PERSON] уклала з іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» договір оренди земельної ділянки, термін дії якого, з урахуванням пункту першого додаткової угоди від 03.01.2015р. до договору, закінчився 19.01.2020р. (а.с.14-15), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.12-13). 15 жовтня 2019 року іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна» звернулося до [PERSON] з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки від 20 липня 2009 року шляхом укладення додаткової угоди, що підтверджується копією листа-повідомленням №646 (а.с.10). 24 січня 2020 рокуІП «Агро-Вільд Україна» повторно направив [PERSON] лист-повідомленняпро намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши проект додаткової угоди №2, що підтверджується копією листа-повідомленням (а.с.22). На підтвердження факту отримання [PERSON] вказаних листів-повідомлень відповідач надав копії рекомендованих повідомлень про вручення відправлень (а.с.11-23). У позовній заяві позивач вказав, що приводом та підставою звернення до суду з позовом стала відмова, а також наявне зволікання [PERSON] в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 20 липня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0063 загальною площею 2,5301 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, та поновленого додатковою угодою до договору оренди землі від 03 січня 2015 року на строк до 19 січня 2020 року. [PERSON] не погоджуючись з позовними вимогами подала на позовну заяву відзив, в якому заперечує проти твердження позивача щодо відмови та зволікання нею в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 20 липня 2009 року. В обгрунтування вказала, що не маючи наміру продовжувати з позивачем договірні відносини та будучи сумлінним орендодавцем, листом від 23.08.2019р. вона повідомила позивача про відсутність у неї бажання поновлювати договір оренди землі (а.с.45). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення її лист був вручений представнику позивача 28.09.2019р. (а.с.46). З урахуванням положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», у місячний термін після закінчення строку дії договору оренди землі 31.01.2020р. [PERSON] направила на адресу позивача цінним листом з описом вкладення повторне повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (а.с.47), що підтверджується накладною №1920101725150 від 31.01.2020р. (а.с.48). За даними сервісу «Трекінг» офіційного сайту АТ «Укрпошта» вказаний лист- повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі був вручений позивачеві 31.01.2020р. о 11 год. 09 хв. (а.с.49). Оскільки [PERSON] виконала всі передбачені чинним законодавством України юридично значущі дії, які вимагаються для повного і беззаперечного припинення договірних відносин, 08.04.2020р. на її замовлення ФОП [PERSON] були відновлені межі земельної ділянки, яку 14.04.2020р. було засіяно ярим ячменем, що підтверджується копією акта про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної дівлянки та передачі на зберігання межових знаків (а.с.50). Обгрунтування і висновки. Статтею 93, ч.4 ст.124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 12 ЦК України установлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, ч.ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Згідно вимог ч.1 ст.777 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», орендар має переважне право на поновлення договору перед іншими особами, тобто, лише у випадку, коли земельна ділянка після закінчення попереднього договору знову передається в оренду. В даній ситуації [PERSON] ні з ким не укладала договори оренди землі, а самостійно розпочала обробіток земельної ділянки і будь-яких доказів наявності договорів оренди землі, укладених з іншими особами, позивачем суду не надано. Всупереч нормам частини другої і частини п?ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», позивач направив відповідачу лише листа про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, не додавши до нього проекту додаткової угоди та не вказавши у змісті листа жодних істотних умов, на яких пропонується укласти додаткову угоду. Наявна у матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом направлення відповідачу проекту додаткової угоди, оскільки із змісту повідомлення про вручення неможливо встановити, які саме документи були направлені позивачем. Твердження позивача про те, що він після закінчення строку дії договору оренди землі продовжив користуватись земельною ділянкою не відповідає дійсності, адже, як зазначалось вище, саме відповідач навесні 2020 року розпочала обробляти свою земельну ділянку, посіявши на ній ярий ячмінь, попередньо відновивши межі земельної ділянки із залученням сертифікованого землевпорядника. Натомість, позивач не надав жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що він продовжив використання земельної ділянки після закінчення договору оренди землі. Позивач у позові вказує на відсутність від відповідача протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі листа-заперечення у поновленні договору. З даним твердженням суд не погоджується, оскільки таке повідомлення відповідач направила на адресу позивача в межах визначеного частиною шостою статті 33 статті 33 Закону України «Про оренду землі» строку, а саме 31.01.2020р. і в цей же день позивач отримав вказаний лист о 11 год. 09 хв. Отже, відсутність договору оренди землі з іншою особою свідчить про те, що і переважне право позивача на поновлення договору оренди землі взагалі не може бути порушене; позивач не виконав передбаченого частиною другою і частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку щодо направлення відповідачу проекту додаткової угоди, а отже, навіть якби і мав переважне право на поновлення договору, то втратив його внаслідок недотримання законодавчо і встановленої процедури реалізації такого права; позивач не продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору і отримав від відповідача у місячний термін після закінчення строку дії договору (31.01.2020р.) лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, тобто, в будь-якому випадку, додаткова угода не може вважатись укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р. (справа №594/376/17-ц), від 10.09.2018р. (справа №920/739/17), від 18.04.2019р. (справа №625/166/18), від 05.06.2019р. (справа №709/433/17), від 03.07.2019р. (справа №394/124/18-ц) та багатьох інших. Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, позивач належними допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність підстав для визнання додаткової угоди укладеною та поновлення договору оренди земельної ділянки, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed