Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом заявою до Комунального некомерційного підприємства Сарненський районний центр первинної медико- санітарної допомоги Сарненської районної ради та Чемернянської Загальноосвітньої\~школи І-ІІ\~ступенів Сарненської\~районної ради\~Рівненської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я. Відповідно до пред`явленого позову просить стягнути солідарно з відповідачів 54989,00\~грн. матеріальної шкоди, 500760,00грн. за\~спричинену моральну\~шкоду та\~ судові\~витрати пов`язані\~із розглядом\~даної справи\~в суді,\~а саме 15000,00\~грн. на професійну правничу допомогу. 10.12.2019 року від представника відповідача Комунального некомерційного\~підприємства Сарненський\~районний центр\~первинної медико-\~санітарної допомоги\~Сарненської районної\~ради надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та на думку позивача, завданою шкодою, не надано доказів на підтвердження розміру моральної шкоди. Також вважають, що шкода, завдана позивачу не підпадає під положення статті 1167 ЦК України. 11.12.2019 року від представника відповідача Чемернянської Загальноосвітньої\~школи І-ІІ\~ступенів Сарненської\~районної ради\~Рівненської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано доказу спричинення йому матеріальної та моральної шкоди. Позивачем не надано належних доказів спричинення йому матеріальної шкоди саме внаслідок незаконних дій відповідачів, причинний зв`язок між діями відповідачів та спричиненою матеріальною шкодою жодним чином не доведений. Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів завдання моральної шкоди, в чому полягали наслідки такої шкоди, її розмір, а отже відсутні підстави визначені законом для стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, пояснили суду, що 22 лютого 2016 року 30-тьом учням середньої школи с. Чемерне, було проведено щеплення від поліомієліту ОПВ (серія М 5104-1). Серед даних учнів була і малолітня донька позивачки [PERSON] [INFO] (Далі - [PERSON] ). Дане щеплення провела [PERSON] , завідувач фельдшерсько-акушерським пунктом с. Чемерне. 23\~лютого 2016\~року [PERSON] \~захворіла,\~а саме:\~як встановлено\~Довідкою про\~проведення службової\~перевірки від\~25.03.2016\~року « [PERSON] захворіла гостро, коли після 2-го уроку в школі у дитини раптово виникли скарги на запаморочення, терпкість ніг, слабкість». 23лютого 2016 [PERSON] було госпіталізовано до дитячого відділення КЗ «Сарненська ЦРЛ». 23 лютого 2016 року [PERSON] було скеровано до КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» в неврологічне відділення з діагнозом: Дебют демієлінізуючого захворювання? Вестибуло-атактичний синдром. Поліневропатія. 23 лютого 2016 року було передано термінове повідомлення в територіальний орган Держсанепідемслужби №18 про випадок «Несприятливої події після імунізації (ОПВ 22.02.2016)». 21 березня 2016 року лікарями Сарненської ЦРЛ було поставлено новий діагноз [PERSON] , а саме: Конверсійний розлад. [PERSON] ? [PERSON] ? Зважаючи на недовіру до місцевих лікарів та постійне намагання їх уникнути відповідальності за відповідну несприятливу подію імунізації, позивачка наполягла на направленні дитини до НДСЛ «ОХМАТДИТ». 22 березня 2019 року [PERSON] було направлено до НДСЛ «ОХМАТДИТ» з наступним діагнозом: Енцефаломієліт. Herper labialis. Несприятлива подія після імунізації ОПВ (22.02.16) Розсіяний енцефаломієліт, дебют. Відповідно до Інструкції від 16.09.2011 № 595 МОЗ України щодо організації епідеміологічного нагляду за несприятливими подіями після імунізації при застосуванні вакцин, анатоксинів та алергену туберкульозного: «Несприятливі події\~після імунізації\~(далі\~ НППІ)\~це усі захворювання, які зареєстровані у щепленого протягом після вакцинального періоду. До НППІ належать: ускладнений перебіг після вакцинального періоду та після вакцинальні реакції і ускладнення». 27\~березня 2016\~року позивачка\~також звернулася\~за медичною\~допомогою до\~приватної клініки\~«Борис»,\~де було\~поставлений відповідний\~діагноз,\~через скарги\~позивачки,\~а саме,\~що [PERSON] \~не могла\~встати,\~не могла\~стояти,\~самостійно йти\~та довго\~сидіти,\~а саме: «Астазія-Абазія?, що виникли внаслідок вакцинації». 14 квітня 2016 року позивачка також звернулася за медичною допомогою до Державної бюджетної установи охорони здоров`я м. Москви «Морозівська дитяча лікарня», в якій [PERSON] було поставлено діагноз «Гострий в`ялий параліч». 06\~червня 2016\~року даний\~діагноз був\~остаточно підтверджений\~ДУ «Рівненським\~обласним лабораторним\~центром Держсаміпідем\~служби України»,\~а саме: «Гострий в`ялий\~параліч» - результати дослідження хворої ГВП №27.04.01-10/265. Відповідно до Витягу з протоколу діагностичного засідання ПМПК Сарненської районної психолого-медико-педагогічної консультації від 07 вересня 2016 №38/1023: Психолого-педагогічний висновок по [PERSON] : порушення функцій опорно-рухового апарату: стан після імунізації ОПВ. Відповідно до Інструкції до вакцини ОПВ «ОПВЕРО», тривалентна, жива, рідка може мати наступні побічні дії: слабкість, неврологічні реакції, пост вакцинальний параліч. Враховуючи викладене,\~позивач вважає,\~що саме\~після проведення\~вакцинації 22.02.2016\~ [PERSON] \~настала відповідна\~несприятлива подія\~після імунізації, внаслідок чого дитина була паралізована. -Відповідно до Довідки про проведення службової перевірки від 25.03.2016: -У медичній документації дані про медичний огляд [PERSON] не зазначені; -Бланк інформованої\~згоди представлений\~не згідно\~форми затвердженої\~МОЗ№1086\~від 31.12.2009 -\~Перед проведенням\~щеплення вакциною\~ОПВ дитині\~ [PERSON] \~фельдшером [PERSON] не було проведено термометрії. Відповідно до\~Наказу №89-к\~Відповідача від\~29\~лютого 2016\~року фельдшеру,\~яка здійснювала\~щеплення -\~ [PERSON] було оголошено\~догану за\~порушення проведення\~профілактичного щеплення, а 9 березня 2016 року дану працівницю було звільнено із займаної посади. Також, відповідно до листа відповідача Головному спеціалісту- педіатру У03 Рівненської ОДА від 15.03.2016 №01-14/115: під час щеплення були виявлені недоліки в роботі фельдшера, а саме: не проведений попередній огляд дитини лікарем перед щепленням і даному фельдшеру було оголошено відповідну догану. Також відповідно\~до листа\~Рівненської обласної\~державної адміністрації\~Управління освіти\~та науки\~від 15.06.2016\~№Г-77/01-08/16: дійсно, було порушено процедуру здійснення щеплення. Відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації вказано на неправомірні дії керівництва закладу щодо здійснення контролю за організацією та здійсненням контролю за медичним обслуговуванням вихованців школи із подальшим притягненням до відповідальності винних осіб. Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб»: «Медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення, повинні мати відповідну підготовку з питань їх проведення та зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення, або їх законним представникам про ефективність профілактичних щеплень та про можливі пост вакцинальні ускладнення. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників». Отже, як вбачається із відповідних законодавчих норм, при процедурі проведення щеплення мають бути дотримані наступні законодавчі вимоги: 1- медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані надати об`єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення або їхнім батькам про щеплення; 2- медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані перед щепленням провести медичний огляд особи, які роблять відповідне профілактичне щеплення; 3- медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані встановити наявність чи відсутність медичних протипоказань; 4- медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані у разі виявлення медичних протипоказань не здійснювати профілактичного щеплення; 5- медичні працівники, які проводять щеплення зобов`язані отримати згоду батьків на проведення профілактичного щеплення у дітей, які не досягли віку 15 років. Звертаю увагу суду, що [PERSON] на день проведення профілактичного щеплення було 11 років. Позивачка посилається на те, що службовими особами відповідачів було порушено вимоги, перелічені вище, внаслідок чого настали тяжкі наслідки. Відповідно до редакції Наказу МОЗ України №595 від 16 вересня 2011 року, що діяла на момент вакцинації [PERSON] «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів»: «Вакцина ОПВ\~застосовується для\~3-6-го\~щеплень (щеплення\~за віком\~-\~6\~місяців,\~18\~місяців,\~6\~років та\~14\~років)\~за відсутності\~протипоказань до\~ОПВ». [PERSON] \~на день\~проведення профілактичного\~щеплення було 11\~років. Враховуючи перелічені обставини та посилаючись на норми ЦК та ЦПК України просять позовні вимоги задовільнити. Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав пояснення викладенні у відзиві на позов, просить відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб в судовому засіданні надала пояснення аналогічні змісту заперечень на позовну заяву. Просили відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.ст.\~1166,\~1167,\~1168,\~1195,\~1199\~ЦК України,\~ст.\~ст.\~10,\~60\~ЦПК України\~для відшкодування\~шкоди позивачем\~має бути\~обов`язково\~доведено наступні\~обставини: протиправне діяння відповідачів; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; вина відповідачів. Відсутність одного\~з елементів\~складу цивільного\~правопорушення звільняє\~боржника від\~відповідальності за\~заподіяну шкоду,\~оскільки його\~поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди. Проте, позивачем не доведено зазначених обставин в сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями правоохоронного органу, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для відшкодування вказаної шкоди. Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК). Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Виходячи з того, що позивачем не надано доказів протиправності дій відповідачів, тому у цій частині позовних вимог також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed