Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил наданні банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач, ставши клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна картка». Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатила, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором кредиту в сумі 13172,93 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що [PERSON] повністю сплатила кредитну заборгованість, на підтвердження чого надав відповідні квитанції про зарахування коштів на користь банку та довідку про те, що станом на 21.10.2016 року у відповідача заборгованості перед банком немає. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2011 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]\~\~укладено договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 9500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 07.06.2011 року, наданим банком, станом на 31.05.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 13172,93 грн., з яких: 9500 грн. заборгованість за кредитом;\~\~2469,46 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;\~100 грн. заборгованість за пенею та комісією; \~500 грн. - штраф (фіксована частина) і 603,47 грн.- штраф (процентна складова). Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. \~ З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Із квитанцій поданих відповідачем до суду вбачається, що [PERSON] 19 серпня 2016 року на погашення вказаного позивачем кредитного боргу сплатила ПАТ «Приватбанк» 15001 грн. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.10.2016 року, станом на 21.10.2016 року у [PERSON] заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» немає. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] в повному обсязі погашено кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», тому суд вважає, що в задоволенні позову про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 13172,93 грн. слід відмовити. Щодо вимог позивача про відшкодування понесених ним судових витрат, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем по справі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при зверненні до суду 12.08.2016 року сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 19.07.2016 року. Відповідачем позовні вимоги позивача були задоволені після предявлення ним позову, що підтверджується відповідними квитанція про зарахування на користь банку кредитної заборгованості від 19.08.2016 року. Однак, як вбачається з поданих відповідачем суду квитанцій, нею сплачено до ПАТ КБ "Приватбанк" 15001 грн., що на 1828,07 грн.. (15001 грн. 13172,93 грн. = 1828,07 грн.) більше розміру заявлених позовних вимог банку. З огляду на це, відповідачем [PERSON] вже сплачено заявлену суму судового збору, яка становить 1378 грн., в сумі 1828,07 грн. (що на 450,07 грн. більше ніж сума заявлених всіх позовних вимог 1828,07 грн. 1378 грн. = 450,07 грн.) Таким чином, відповідачем [PERSON] в повному обсязі сплачено ПАТ КБ «Приватбанк» як суму кредитної заборгованості так і суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed