Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

05.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач зазначив, що відповідач доводиться батьком дитини [PERSON] [INFO]. Однак з серпня 2013 року та по теперішній час [PERSON] не приймав участі у його вихованні та утриманні, не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його життям, здоров'ям, не поздоровляє його з днем народження та інше. Вважає, що відповідач не виконує покладені на нього обов'язки батька, тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з нього грошові кошти (аліменти) на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мірошнікова Т.А. на задоволенні позовних вимог наполягали, надали відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. (а.с. 17) Орган опіки та піклування Волноваської міської ради, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, однак в попереднє судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за відсутності свого представника (а.с. 20). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому статтею174 цього ж Кодексу. Згідно з часиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо: вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктами 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтей 57-60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], в графі батьки записані: батько - [PERSON], мати [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). До теперішнього часу відповідачем по справі батьківство не оспорено. Судом встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своєї дитини з серпня 2013 року не займався. З акту обстеження житлово-матеріальних умов позивача від 25.09.2014 року вбачається, що позивач зареэстрована в будинку [ADDRESS], на теперішній час проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON]. Батько [PERSON] разом з сім'єю не проживає, вихованням сина не займається (а.с.9). Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків зокрема підтверджено інформацією завідуючої "Дитячим навчальним закладом №47", з якого також вбачається, що відповідач не відвідує дідсадок, до якого ходить [PERSON], не приймає участі у зборах, не цікавиться його життям, здоров'ям дитини (а.с.11) Відповідач зазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав, тому у відповідності до частини 1 статті 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. 07.11.2014 року органом опіки та піклуванні Волноваської міської ради складено висновок, в якому зазначено, що [PERSON] викликався до органу опіки для профілактичних бесід, однак не з'явився. Співробітники органу виїздили за місцем його мешкання з метою складання акту матеріально-побутових умов, але вдома нікого не було. Тому надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав не виявилось можливим через відсутність необхідної інформації (а.с. 13), що судом розцінюється як не бажання відповідача змінити своє відношення до сина. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Даючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та його ухилення від виконання своїх обов'язків, а саме: відповідач не піклуються про фізичний розвиток дитини, його вихованням, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не створив належних побутових умов, а тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього грошових коштів (аліментів) на утримання дитини. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved