Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору, про надання кредиту № HEHLGK0000000007 від 06 лютого 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 36100,00 доларів США, на термін до 06.02.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, наддавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконує умови договору, вказані кошти не повертає, у зв'язку з чим, станом на 17 травня 2016 року виникла заборгованість в сумі 33729,39 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 29109,73 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2603,66 доларів США; заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом 82,81 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 317,65 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 9,85 доларів США; штраф (процентна складова) 1605,69 доларів США. На підставі вище викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту у сумі 33729,39 доларів США та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю позов не визнав, зазначив, що доводи позивача є безпідставними, оскільки неналежне виконання кредитного договору відповідачем вже було предметом судового розгляду, зокрема, рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2009 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитом звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок №26 по вулиці Українській в селі Широка Балка Білозерського району Херсонської області, тим же рішенням кредитний договір № HEHLGK0000000007 від 06 лютого 2008 року укладений між Закритим Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] розірвано. Заявив клопотання про застосування позовної давності та з даної підстави, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, подані сторонами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HEHLGK0000000007. На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у виді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 36100,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 29000 доларів США на придбання нерухомомсті, а також у розмірі 7100 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 8.2 договору. Відповідно до п. 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. Договору позичальник зобовязувався повернути суму кредиту та сплатити проценти та інші платежі згідно умов Договору. Згідно до п.8.1, 8.1.1 договору відповідач повинен був погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами з 10 по 15 число в сумі 332,62 доларів США, який включав у себе заборгованість за кредитом, відсотками, комісії та винагороди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зізмісту п.3 ст.611 ЦПК України вбачається, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує пеню у розмірі порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим, позивачз вернувся за захистом своїх прав до суду. Відповідно до заявлених вимог, станом на 17.05.2016 року заборгованість відповідача за кредитом становить 33729,39 доларів США, яка складається з: 29109,73 доларів США - заборгованість за кредитом; 2603,66 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 82,81 доларів США - заборгованість по комісії за користувння кредитом; 317,65 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору; 9,85 доларів США - штраф (фіксована частина); 1605,69 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2009 року, яке набрало законної сили 02.03.2009 року, в рахунок погашення вказаної заборгованості за зазначеним кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок №26 по вулиці Українській в селі Широка Балка Білозерського району Херсонської області. Кредитний договір розірвано. Зазначене підтверджується, як договором кредиту так і рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2009 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справу, у яких беруть участь ті самі особи. Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється на підставах встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. За таких обставин, враховуючи, що договір між сторонами розірвано 19 лютого 2009 року за рішенням суду та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06.02.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки будинок №26 по вулиці Українській в селі Широка Балка Білозерського району Херсонської області, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення суми нарахуваних позивачем відсотків, є безпідставною, оскільки зобов'язання між сторонами були припинені. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє права кредитора звернутися із позовом про стягнення заборгованості до боржника у разі, якщо коштів, які були він отримав від реалізації майна за рахунок звернення стягнення не вистачає для погашення заборгованості. Представнику позивача в судовому засіданні було розяснено його право подання доказів та обовязок доказування тих обставин, на які він посилається у якості своїх вимог, згідно статті 60 ЦПК України, проте позивач не довів суду у належний спосіб, що грошей від звернення стягнення не вистачило на погашення заборгованості, також не зазначено яка саме заборгованість була погашена, а яка ні. Із матеріалів судової справи та наданих позивачем доказів цього встановити не можливо. Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Враховуючи, що кредитний договір розірвано за рішенням Білозерського районного суду Херсонської області 19.02.2009 року справа №2-238/2009 року, дане рішення набрало законної сили 02.03.2009 року, саме з вказаної дати необхідно рахувати початок перебігу позовної давності щодо стягнення нарахованих відсотків, комісій, пені та ін. Банк звернувся з позовною заявою до суду 25 травня 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, а також заяву представника відповідача про застосування позовної давності, суд приходить до висновку, що до спірних відносин слід застосувати строк позовної давності, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed