Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2017 року підсудність вказаного позову визначена Подільському районному суду м. Києва. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 04.10.2008 р. шлюбу, від якого вони мають сина малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на життя та різність характерів. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2013 року. Представник позивача - [PERSON], поштою надіслала заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] На позовних вимогах представник позивача наполягає. З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач [PERSON] про день, місце та час розгляду справи повідомлялася через офіційний веб-сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб-портал судова влада України). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що що сторони по справі - позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.10.2008 р. Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 97, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 р. через відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на життя. Спору про місце проживання дитини та про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. А тому зазначене місце реєстрації відповідача є тимчасово окупованою територією України. Судом приймалися заходи для встановлення зареєстрованого місця перебування відповідача. За отриманими документами, в ніших областях України відповідач зареєстрованою не значиться. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо один від одного, не виявили бажання на примирення. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу РАЦС Подільського РУЮ в м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 04.10.2008 р. № 97, складеному Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved