Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку № 46, розташованого по вул. Жовтнева смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області. У вказаному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідач на протязі 10 останніх років в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, у звязку з чим вона не має змоги розпорядитися своєю власністю та отримувати субсидію, позивач прохала визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Жовтнева, 46 смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області. \~ \~ \~ \~ У судовому засідання позивач підтримала заявлені позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він доводиться позивачу племінником, не проживає у [INFO] з 2007 року, однак є там зареєстрованим. Не бажає самостійно знятись з реєстрації у будинку, оскільки має до позивача майнові претензії. Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у власності позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 листопада 2018 року приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] перебуває житловий будинок № 46, розташований по вул. Жовтнева смт. Арбузинка Миколаївської області. З копії будинкової книги видно, що [PERSON] зареєстрований у житловому будинку № 46, розташованому по вул. Жовтнева смт. Арбузинка Миколаївської області з 14.07.1985 року. Як вбачається з довідки Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області № 2/5-2010 від 27.11.2018 року, що є в матеріалах справи, у вказаному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до акту, складеного депутатами Арбузинської селищної ради [PERSON] з 2006 року не проживає за вказаною адресою. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, які проживають по сусідству з позивачем тривалий час, підтвердили, що відповідач [PERSON] якись час проживав разом з померлою [PERSON], однак більше 5 років у будинку по вул. Жовтнева, 46 смт. Арбузинка Миколаївської області не проживає. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно\~до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі\~статтею 156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Тобто право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14 постанові ВС від 29.01.2018 року у справі № 766/1955/16-ц. Згідно із частиною 4\~статті 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2\~статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статті 150, 174 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.174 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідач [PERSON] доводиться позивачу рідним племінником, однак у розумінні змісту частини 4 статті 156 ЖК України не є членом сім'ї позивача [PERSON] як власника житлового будинку № 46 по вул. Жовтнева смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, з 2006 року взагалі в ньому не проживає. В той же час реєстрація відповідача [PERSON] створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном. Наявність майнового спору між сторонами не може бути підставою для не позбавлення відповідача права на користування житловим будинком. Враховуючи вищевказані обставини, та те що відповідач у вказаному будинку не проживає тривалий час, не бажає в добровільному порядку зніматися з місця реєстрації, чим порушує права позивача, як власника, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та до задоволення позову.

Outcome: approved