Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 18 016,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат. Вимоги мотивує тим, що 13 квітня 2015 року близько 16 год. вона звернулася до ветеринарної клініки ФОП [PERSON] під назвою «Голден-Вет» у зв'язку з тим, що в її собаки східно-європейської овчарки на ім'я Ельза зник апетит, появилась в'ялість та з'явився уремічний запах. Відповідач, як черговий лікар клініки, вечором того ж дня 13.04.2015 року зробила забір крові для біохімічного аналізу та повідомила, що результати аналізу крові будуть готові наступного дня, при цьому [PERSON] призначила симптоматичне лікування та поставила собаці крапельницю. Повернувшись у клініку після 19 години щоб забрати свою собаку додому, відповідач повідомила їй, що зробила собаці ультразвукове дослідження, в результаті якого у тварини було виявлено піометру, та наполягла на терміновій операції по негайному видаленню піометри. Не проінформувавши про план лікування та можливі негативні наслідки і не отримавши її згоди на проведення операції по видаленню імовірної піометри 13 квітня 2015 року увечері [PERSON] собаку було прооперовано. У ветеринарній клініці відповідача не було нічного стаціонару для знаходження під наглядом після операції та відразу після операції клініка закривалася. Тому їй необхідно було шукати іншу клініку для подальшого підтримання у нічний час життєдіяльності собаки після проведеної операції і ветеринарний лікар [PERSON] направила її у ветеринарну клініку «VЕТ.UА», яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Братиславська 14-Б. Побачивши стан собаки після оперування, працівники клініки «VЕТ.UА» були здивовані, що лікар не видала ним ніякої виписки і не призначила підтримуюче лікування на ніч і вже тоді повідомили, що рішення негайно оперувати собаку було не правильним, обов'язково потрібно було б мати повну інформацію до оперування по основному діагностичному дослідженню, а саме біохімічному аналізі крові. У подальшому вдень необхідно було забирати собаку та перевозити назад до ветеринарної клініки відповідача «Голден-Вет» за адресою м. Київ, вул. Миропільська, 19, а потім на ніч знову забирати собаку у зв'язку закриттям клініки на ніч, що створювало великі незручності. У зв'язку з тим, що собака після проведеної операції не могла самостійно ходити та була занадто важка, їй приходилося звертатися за допомогою до [PERSON], який допомагав їй забирати собаку з ветеринарної клініки та заносити у ветеринарну клініку. 15.04.2015 року стан собаки став вкрай тяжкий, вона зовсім ослабла, нічого не пила та не їла, не могла ходити, не мочилася, була блювота. Післяопераційне лікування не призвело до позитивних наслідків і собака загинула. У подальшому після отримання результатів біохімічного аналізу крові тварини виявилися, що хірургічне втручання було неможливим у зв'язку з гострою нирковою недостатністю у собаки, тому необхідно було спочатку провести основне лікування - масивну дезінтоксікаційну терапію і лише потім при досягненні покращених показників роботи нирок та інших органів, запропонувати їй проведення операції собаки, отримавши на це її згоду, що відповідачем зроблено не було. Також ветеринарною клінікою «Голден-Вет» відразу не було забезпечено належне післяопераційне лікування собаки після проведеної операції з урахуванням показників біохімічного аналізу крові та вводились тварині препарати застосування яких не рекомендується при нирковій недостатності та протипоказані при цьому. Через загибель її улюбленої собаки Ельзи їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн., крім того, нею було витрачено на лікування 8 016 грн. по оплаті ветеринарних послуг. Позивач також зазначає, що внаслідок помилки лікаря ветеринарної клініки [PERSON] та надання некваліфікованої ветеринарної допомоги їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки вона втратила собаку, яка прожила у неї 12 років, фактично стала членом родини, виконувала важливу функцію по охороні заміського будинку і загибель тварини негативно вплинула на її психологічний стан та психологічний стан членів її родини, зокрема малолітньої доньки. Завдану їй моральну шкоду оцінює у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти заявлених вимог, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. Відповідач пояснила, що за результатами УЗІ було встановлено, що у тварини була піометрія - гнійне запалення матки, розрив якої б призвів до загибелі тварини, тому була загроза життю собаки, позивач погодилася на проведення операції, сплатила за це кошти, лікування нею проводилось належним чином, її вини у загибелі собаки не має. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ветеринарного паспорту, позивач була власником східно-європейської овчарки на ім'я Ельза, дата народження якої 14.04.2003 року (а.с. 4, 5, т.1). Судом встановлено, що 13 квітня 2015 року позивач звернулася до ветеринарної клініки ФОП [PERSON] - «Голден-Вет» у зв'язку з тим, що у її собаки зник апетит, появилась в'ялість та з'явився уремічний запах. Про це зроблений відповідний запис у журналі хворих тварин ветеринарної клініки «Голден-Вет» із зазначенням про те, що у собаки Ельза температура 36,6С, поганий апетит, в'ялість, полідипсія, на момент огляду тварина не стає на задні кінцівки, болючість черевної стінки, кров'яні виділення з петлі, при аускультації паталогічних шумів у серці не виявлено, бліді слизові оболонки, діагноз піометра, УЗД матки виявлено пірометру та вказані медичні препарати (а.с. 85, 86, 87, т.1). Суду надано протокол ультразвукового дослідження від 13.04.2015 року (а.с. 91, т.1). У клініці відповідача тварині позивача було проведене оперативне втручання і призначене подальше лікування та через відсутністю нічного стаціонару собаку позивачем було влаштовано для догляду у нічний час до стаціонару клініки «VET.UA». 15.04.2015 року також наявний запис у журналі хворих тварин ветеринарної клініки «Голден-Вет» про огляд собаки на денному стаціонарі із зазначенням проведеного лікування (а.с. 88, 89, т.1). Допитана судом свідок [PERSON] засвідчила, що вона ПП, має клініку «Кіт Барбос». Після погіршення стану собаки Ельзи позивач звернулася у її клініку 15.04.2015 р. у другій половині дня, тобто після того, як тварина після лікування у відповідача вночі знаходилася ще в якійсь клініці. Тварина бала пригнічена, зневоднена, не їла, була в критичному стані, мала норкову недостатність. Вона запропонувала приспати тварину, проте від афтаназії позивач відмовилася, наполягала на лікуванні. За два дні стан тварини не змінився, перспектив на одужання не було, аналізи погіршувалися, вночі 16.04.2015 року тварина померла. Тварина могла загинути від піометрії якби не було хірургічно втручання до якого необхідно готуватися. Свідок [PERSON] засвідчила, що позивач її сусідка, минулого року собака [PERSON] захворіла, її вкусив кліщ, тварина лікувалась у їхньому будинку. З позивачем вона заходила у ветеринарну клініку 15.04.2015 р., там сидів [PERSON], який на прохання позивача дав виписку без печатки лише зі штампом, узі у виписці не було, попросив підписати відмову від лікування, яку позивач не підписала. Позивач весь час лікувала свою собаку лише у клініці «Голден-Вет». Свідок [PERSON] засвідчив, що він стажувався у ветеринарній клініці відповідача, минулого року позивач прийшла туди з собакою, тварина була у тяжкому стані. Відповідач зробила огляд тварини, взяла кров на аналіз, зробила УЗІ черевної порожнини, яке підтвердило піометрію. [PERSON] було запропоновано зробити операцію, на що позивач дала згоду. 15.04.2015 року на прохання позивача він відразу зробив виписку у якій допустив описку щодо анестезії, яка не мала значення та не впливала на подальше лікування. Він був присутній при проведенні операції тварини, яка проводилася під загальним наркозом, у собаки тоді був гній. Позивач посилається на те, що смерть тварини наступила в наслідок некомпетентних дій відповідача. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що 13.04.2015 р. при огляді собаки позивача та за результатами проведеного УЗІ нею було встановлено, що тварина перебувала в ургентному стані, який потребував негайного оперативного втручання, тому нею за згодою [PERSON] була проведена тварині операція. 15.04.2015 року увечері позивач отримала виписку про проведене лікування без жодних зауважень до клініки, забрала собаку та 16.04.2015 року для продовження лікування тварини до клініки не з'явилася, тому виникають сумніви у кваліфікованому подальшому проведеному лікуванні тварини іншими ветеринарними лікарями клінік. Як зазначено вище, свідок [PERSON] підтвердив згоду позивача на проведення тварині хірургічного втручання. Судом також безспірно встановлено, що позивач оплатила проведення операції. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем суду не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку смерті собаки через здійснення відповідачем хірургічного втручання та некваліфікованих дій під час лікування тварини, у тому числі довідки про смерть, причину смерті собаки, висновків проведеної експертизи та/або висновку патолого-анатомічного дослідження тварини. Судом також встановлено, що наданий позивачем висновок експертної комісії складався на невірних вихідних даних щодо застосованих медичних препаратів при проведенні тварині операції, до того ж у цьому висновку зазначено про те, що за нестабільного стану лікувальна процедура оваріогістеректомія (видалення матки та яєчників) не рекомендується, проте її проводять у випадку загрози життю пацієнта; в даному випадку існував ризик розриву стінки матки, що призвело б в свою чергу до неминучого перитоніту та поглиблення важкості перебігу ниркової недостатності (а.с. 43-45, т. 2). З урахуванням зазначеного вимоги у частині стягнення з відповідача майнової шкоди, згідно положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України, задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди у зв'язку із недоведенням причино-наслідкового зв'язку між діями відповідача та смертю тварини. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed