Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У січня 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 серпня 2004 року померла його мати [PERSON]. У наслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається з належного їй у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0123469, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Авангард» за № 269 права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Авангард», розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Він належним чином прийняв спадщину після померлої матері, але оскільки у неї відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва. У звязку з наведеним, позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 3,65 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в адміністративних межах Пирятинської міської ради Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, на адресу суду подали заяву у якій просили справу слухати у підготовчому судовому засіданні з винесенням рішення у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове у засідання також не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що 06 серпня 2004 року померла [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.11.2017 № 00019016247 17 травня 1946 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). У наслідок розірвання шлюбу 11.02.1992 з [PERSON] [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00019016606 від 10.11.2017 (а.с. 10). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом є її син [PERSON], позивач у справі, який належним чином прийняв спадщину, шляхом подання заяви до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної зареєстрованої 26.02.2013 № 16. Інші спадкоємці, які б прийняли чи відмовилися від прийняття спадщини відсутні, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с. 24). З наданих позивачем документів убачається, що на підставі розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації від 06.03.1997 за № 77 на імя [PERSON] виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0123469, зареєстрований у книзі реєстрації видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Авангард» за № 269. Земельна частка (пай) в умовних кадастрових гектарах площею 3,56 га розташована на території Пирятинської міської ради (а.с. 13). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім сертифіката, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). В той час, державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у звязку з тим, що не надано правовстановлюючий документ (а.с. 15). Як зазначає позивач в позовній заяві, сертифікат на право на земельну частку (пай) не зберігся, оскільки втрачений, що і зумовило неможливість його надання нотаріусу (а.с. 14). За таких обставин, враховуючи відсутність правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя померлої [PERSON], суд уважає, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі. Даючи оцінку зібраним у справі доказам, оскільки на імя [PERSON], яка померла 06 серпня 2004 року, виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0123469, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у звязку з чим за позивачем слід визнати право на вищезазначену земельну ділянку площею 3,56 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування після померлої 06.08.2004 матері [PERSON] Позивач [PERSON] відповідно до копії витягу із акту огляду у МСЕК від 21.02.2008 є інвалідом ІІ-ї групи (а.с. 1). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. На підставі викладеного,

Outcome: approved