Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У січні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 02.05.1998 року. Від вказаного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на життя. Фактичні шлюбні відносини та спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Крім того, оскільки домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини між подружжям не досягнуто, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ", сплачені нею судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на її користь. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 01.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] просила розглянути справу без її участі, позовну заяву просить задовольнити, а саме шлюб розірвати та стягнути аліменти на свою користь (а.с. 2). Відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивачки не подав, у судове засідання 12.03.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином (а.с. 16, 26). Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд,\~виконавши всі\~вимоги цивільного\~процесуального законодавства\~й всебічно\~перевіривши обставини\~справи,\~розглянувши справу\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~дійшов до\~наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 травня 1998\~року у Дмитрівській сільській раді м. Комсомольська Полтавської області, актовий запис №\~06 (а.с.\~5). Сторони від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 19.03.2019 № 98, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на життя. Фактичні шлюбні відносини та спільне господарство не ведуть, проживають окремо, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін. Син проживає з матір`ю. Суперечок про місце проживання неповнолітньої дитини і щодо розподілу спільного майна на дату подання позову немає. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51\~Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.\~1\~СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 1 ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч. 2, 3 ст.\~183\~СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.\~182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, згідно ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 27 січня 2021 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved