Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві позивач зазначає, що з 04.03.2006 року по 18.01.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку, щомісячно з 14.04.2009 року до досягнення дитиною повноліття. 26.09.2013 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів цивільного стану Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 79. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно з 25.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2015 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно з 17.02.2015 року до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Загальний розмір стягнутих з нього аліментів перевищує половину його доходів, що ставить його у важке матеріальне становище. З таких обставин, позивач просить суд, зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Від позивача по справі [PERSON] до суду 03.06.2015 року надійшла письмова заява в якій просить справу розглянути за його відсутності свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідачки [PERSON] до суду 16.06.2015 року надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу без її участі з урахуванням наданих нею заперечень проти позову. В запереченнях на позов, [PERSON] позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. При цьому послалась на те, що коли [PERSON] визнав позови [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, йому було відомо, що з нього вже тривалий час стягуються аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини та, що загальний розмір аліментів стягуваних з нього на утримання двох дітей та дружини буде перевищувати половину його доходів. При цьому після винисення рішеннь Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року та 23.03.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання та на утримання дитини, вже через кілька днів після набрання цими рішеннями чинності, [PERSON] звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Також [PERSON] не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що за 1 місяць (з 23.03.2015 року дата винесення останнього рішення по 19.05.2015 року дата подання позову) настали підстави передбачені ч.1 ст. 192 СК України, які надають позивачу право на зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON]. Від третьої особи [PERSON] 03.06.2015 року до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, та від них надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Судом встановлено, що позивач по справі має доньку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року року з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 14.04.2009 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 11). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.03.2015 року з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2015 року і до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років (а.с. 14). Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], ВДВС Балаклійського РУЮ Харківської області зазначає, що [PERSON] має борг по аліментам за період з 05.09.2014 року до 12.05.2015 року, який станом на 12.05.2015 року становить 2183,26 грн. (а.с. 12). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Згідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів подружжю, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених законом. Згідно зі ст.182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п.23 вищезазначеної постанови Пленуму від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради\~\~України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини Як вбачається з матеріалів справи, що після винесення рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року та 23.03.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини та на її утримання, вже 21.05.2015 року, тобто через місяць після набрання вищезазначеними рішеннями чинності, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], при цьому не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що за 1 місяць (з 23.03.2015 року по 19.05.2015 року) настали підстави передбачені ч.1 ст.192 СК України, які надають позивачу право на зменшення розміру аліментів на утримання дитини. З моменту ухвалення рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року та 23.03.2015 року, в яких [PERSON] повністю визнавав позовні вимоги позивача і був з ними згодним, і до подання позивачем даного позову 21.05.20105 року, не змінився ні матеріальний ні сімейний його стан, а також стан здоров'я. Що стосується посилань, позивача, що загальний розмір стягнутих аліментів перевищує 50% його доходу то слід зазначити наступне. Так, згідно ч.1 ст.128 КзпП України - при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, а згідно ч.2 ст.128 КзпП України - при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50% заробітку. Відповідно ж до ч.3 ст.128 КзпП України обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбування виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70% відсотків. Крім того, згідно ч.2 ст.70 ЗУ Про виконавче провадження - обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю, тобто ст.128 КЗпП України. До того ж, ч.4 ст.70 ЗУ Про виконавче провадження є аналогічною ч.3 ст.128 КЗпП України стосовно не поширення обмежень на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Таким чином з [PERSON] були стягнуті аліменти за двома судовими рішеннями на користь неповнолітніх дітей в межах, що передбачені ст.128 КЗпП України та ст.70 ЗУ Про виконавче провадження. Крім цього слід зазначити, що розмір аліментів стягнених з [PERSON] на утримання його дружини [PERSON] до виповнення дитиною трьох років, не впливає на розмір аліментів стягнених з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що на даний час не має жодних правових підстав для зменшення розміру аліментів стягнених з [PERSON] за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18.05.2009 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, оскільки з моменту прийняття рішень Балаклійського районного суду Харківської області від 17.03.2015 року та 23.03.2015 року і до предявлення даного позову не настали підстави передбачені ст.192 СК України на зміну розміру аліментів, не надано таких доказів і до позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed