Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 301/АК-2007 від 27.12.2007 в розмірі 3\~441\~517,87 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.12.2007 року ВАТ КБ «ЕКСПОБАНК» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 301/АК-2007 відповідно до якого ВАТ КБ «ЕКСПОБАНК» надав відповідачу кредит у сумі 29 500 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, а відповідач зобовязався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами і комісію у строки передбачені договором. Однак відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконував у звязку із чим у нього зявилась заборгованість перед позивачем у сумі 153\~625,29 доларів США та 47083,50 гривень (в еквіваленті в гривнях по курсу НБУ на 26.08.2015 року 3\~441\~517,87 грн.), із яких : тіло кредиту 28 131,32 доларів США ( в еквіваленті 621 576, 82 грн.); проценти 12828,69 доларів США ( в еквіваленті 283456,88 грн.); комісія -9339,86 грн.; пеня за прострочення кредитної заборгованості за період з 23.11.2007 по 26.08.2015 68467,46 доларів США ( в еквіваленті 1512825,83 грн.); пеня за прострочення сплати процентів за період з 23.11.2007 по 26.08.2015 44197,82 доларів США ( в еквіваленті 976574,83 грн.) Позивач просив суд розглядати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд застосувати строки позовної давності. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27.12.2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» (далі-Банк), правонаступником якого згідно статуту ПАТ «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 21.05.2013 року №3/2013 та погодженого Національним банком України 14.06.2013 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК», та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) був укладений кредитний договір №301/АК-2007 за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 29 500 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, а Позичальник щомісячно до 26 числа кожного місяця сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту. Термін повернення кредиту визначено п.1.3 договору, а саме визначений прогнозним графіком (Додаток №1), але не пізніше 26.12.2014 року. Для забезпечення зобовязань Позичальник передає Банку у заставу автомобіль Chevrolet Lacetti №А19В, 2007 року випуску д/н [NUMBER], вартість якого за згодою сторін становить 148 090,00 гривень, що передбачено розділом 2 кредитного договору. Відповідно до п.4.5.1 договору Позичальник також зобовязується щомісячно сплачувати протягом строку дії договору комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. За не своєчасне повернення кредиту позичальник сплачує пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожен день прострочення (п.5.2 договору). За несвоєчасну сплату комісії - пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожен день прострочення. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із п.7.4 Кредитного договору вбачається, що вищевказаний загальний та спеціальний строк позовної давності встановлено в 3 роки, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати трирічний строк позовної давності. Виходячи із системного аналізу норм ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-116 цс 13, де розяснено, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Таким чином, оскільки за умовами укладеного сторонами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 26 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи те, що відповідач порушив зобовязання щодо сплати чергового обовязкового мінімального платежу 26.08.2008 року, а позовна давність встановлюється законодавством та договором тривалістю 3 роки, за такого позивач пропустив строк звернення до суду з заявою про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки повинен був звернутися до суду не пізніше 26.08.2011 року. Відповідно до ст. 268 ЦК України, вимоги позивача, не входять до вичерпного переліку вимог, на які позовна давність не поширюється. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 256, 260,268 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позову не підлягають задоволенню - за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed