Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

02 листопада 2020 року, згідно поштового відправлення, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємців первісного позичальника - [PERSON] , померлої [INFO] , заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2011 в сумі 12603 грн 12 коп, що складається виключно із заборгованості за тілом кредиту і понесених судових витрат у сумі 2102 грн. Ухвалою від 12 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження. 17 грудня 2020 року проведено підготовче засідання, в яке учасники справи не з`явились. Судом вирішено клопотання позивача щодо витребування доказів, а також інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні, на адресу суду надана заява про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомли, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надали. Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. Стороною позивача надана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка датована 29.12.2011 та в якій вказується прізвище [PERSON] . ( а.с.21) Надана довідка на підтвердження отримання кредитних карток 29.12.2011 та 07.02.2017 зі встановленням кредитного ліміту 03.11.2017 в сумі 15000 грн. ( а.с.20,49) Надані виписка з руху кредитних коштів та розрахунок свідчать про користування [PERSON] кредитними коштами. ( а.с.11-19) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 2018 ( а.с. 57). Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 16 серпня 2018 року по 16 лютого 2019 року. Як вбачається із довідки виконкому Кархівського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 18/10-04-01-04 від 08.02.2021, станом на 16 серпня 2018 року за адресою : [ADDRESS] були зареєстровані : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .( а.с.115) Відповідно до копії спадкової справи № 680/2018, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після померлої [PERSON] , спадщину за законом прийняла її дочка - [PERSON] , відповідач по справі, яка 09 лютого 2019 року звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовились на користь дочки спадкодавця - [PERSON] , про що подали до нотаріальної контори відповідну заяву. Інформації про видачу спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, спадкова справа не містить. ( а.с.108-114) Отже, виходячи з вищезазначеної довідки виконкому № 18/10-04-01-04 від 08.02.2021 та копії спадкової справи, спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, не заявила про відмову від неї, а звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як слідує з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за параметрами запиту відсутнє зареєстроване майно за [PERSON] . ( а.с.94) Матеріали спадкової справи також не містять відомостей про наявність спадкового майна після померлої [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, матеріали даної цивільної справи не містять в собі належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, щодо вартості спадкового майна, в тому числі, відсутні в матеріалах справи і відомості щодо вартості майна, одержаного відповідачем [PERSON] у спадщину після померлої [PERSON] .. Вказані обставини унеможливлюють встановлення меж та обсягу відповідальності спадкоємця [PERSON] перед кредитором АТ КБ ПРИВАТБАНК. При цьому [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, а отже вимоги, які заявлені до них є такими, що не грунтуються на вимогах закону. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд, вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За даних обставин, у задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, необхідно відмовити, оскільки матеріали даної цивільної справи не містять в собі належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, щодо вартості спадкового майна, одержаного відповідачем [PERSON] у спадщину після померлої [PERSON] .. Вказані обставини унеможливлюють встановлення меж та обсягу відповідальності спадкоємця [PERSON] перед кредитором АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після померлої [PERSON] , а отже у них відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed