Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON], що діє на підставі довіреності від 05.04.2016 року, звернувся до суду із позовом до [PERSON], Пістинської сільської ради, ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішення виконкому Пістинської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про праву на спадщину та визнання права власності у порядку спадкування. Представник позивачки по довіреності, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та в позовній заяві зазначив, що 10.07.1987 року [PERSON] зробила на випадок смерті заповітне розпорядження, яким все своє майно, заповіла їй. 30.10.1993 року [PERSON] померла і 15.06.2000 року державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщину за померлою [PERSON], вона прийняла шляхом вступу у фактичне та юридичне володіння майном, що знаходиться в с. Пістинь, по вул. Ровенська № 1, Косівського району, Івано-Франківської області. 12.07.2016 року вона звернулася до Пістинської сільської ради про надання довідки для отримання субсидій, і їй стало відомо те, що в даному будинку їй належить лише 1/2 частки житлового будинку, що розташований в с. Пістинь, по вул. Ровенській № 1, а інша 1/2 частки належить відповідачу [PERSON] Після цього, вона звернулася до Коломийського МБТІ для надання інформації про те, на якій підставі належить 1/2 частки майна відповідачу, та видано відповідні копії документів. В результаті чого, їй стало відомо, що підставою є рішення виконкому Пістинської сільської Ради від 06.06.1995 року за № 22. А тому вважає таке свідоцтво про право власності незаконним та просить його скасувати, а також просить визнати недійсним вищенаведене рішення виконкому. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у запереченні на позов [PERSON] зазначив, що правочин щодо передачі йому у власність 1/2 частини житлового будинку в с. Пістинь, по вул. Ровенська (бувша Галана) № 1, був здійснений ще за життя [PERSON], яка на той час була повноправним власником даного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право власності від 13.10.1989 року. Тобто це був акт добровільного волевиявлення [PERSON] щодо розпорядження своїм нерухомим майном, який і знайшов своє відображення в рішенні Пістинської сільської ради від 06.06.1995 року про передачу у спільну сумісну власність відповідачу 1/2 частини будинку в с Пістинь по вул. Ровенська (бувша Галана) №1 Косівського району Івано-Франківської області та у видачі свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно від 17.07.1995 року. Крім того, вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити і з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки позивачці даний факт був відомий ще у 2000 році, так як в 15.06.2000 року державним нотаріусом Косівської ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку в с. Пістинь, по вул. Ровенська (бувша Галана) № 1. Просять в позові відмовити. Представник Пістинської сільської ради, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що вважає, що рішення виконкому Пістинської сільської Ради від 06.06.1995 року не могло бути прийнято безпідставно, однак чому воно було прийнято після смерті [PERSON] йому не відомо. Представник відповідача, Коломийського МБТІ, в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до абзацу 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2007 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК (435-15) свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.1987 року [PERSON], яка померла 30.10.1993 року, було складено заповіт, відповідно до якого, все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося та все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, - заповіла [PERSON] [INFO], що стверджується копією заповіту від 10.07.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № 64 (а.с.8). Наявність у заповідачки [PERSON] такого майна стверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13.10.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Косівської районної Ради від 12.04.1989 року за № 61 (а.с.9), відповідно до якого виконком Косівської районної ради посвідчив, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Пістинь, по вул. Леніна 510, Косівського району, дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Відповідно до абз.10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013\~ № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності», у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та згідно ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2000 року серії АВМ № 108437 (а.с.12) та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 21704863 від 29.01.2009 року за заявою [PERSON] (а.с.25), позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 15.06.2000 року розом із [PERSON] і таким чином знала про факт, що відповідач є співвласником спірного домоволодіння. До суду позивачка [PERSON] не подавала заяви про поновлення пропущеного строку давності, в ході зясування обставин справи в судовому засіданні не заявляла такого клопотання, а також при подачі позовної заяви до суду. За таких обставин, суд вважає, що в позові [PERSON] про визнання недійсним рішення виконкому Пістинської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про праву на спадщину та визнання права власності у порядку спадкування, слід відмовити за спливом строків давності звернення до суду. На підставі наведеного, ст.ст.256, 257, 261, 267, 1301 ЦК України та

Outcome: dismissed