Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який уточнив 16.11.2020 року в частині залучення до участі у справі третьої особи органу опіки та піклування ( а.с.149-155 т.1). В обґрунтування позову вказує на те, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Бердянський МВДВС) знаходиться зведене виконавче провадження №5297861 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Бердянським міськраионним судом Запорізької області, про стягнення з нього на користь юридичних та фізичних осіб суми боргу. У рамках вказаного виконавчого провадження було описано, арештоване та у травні 2020 року виставлено на реалізацію на електронні торги нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 146,5 кв.м. на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:05:011:0083 площею 0,0598 гектарів за адресою: [ADDRESS] . 21 серпня 2020 року він отримав Акт про передачу вказаного нерухомого майна стягувану ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» на підставі постанови державного виконавця від 14 серпня 2020 року, за ціною других торгів - 520784 грн., які не відбулися 15.06.2020 року. Позивач вважає, що вищезазначені постанова та акт є неправомірними з тих підстав, що реалізація вказаного житлового будинку на земельній ділянці мало відбуватися за правилами, визначеними у ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає можливість стягувача залишити за собою нереалізоване майно тільки після третіх торгів, які визнані такими, що не відбулись, а не на підставі ч.2 ст.49 ЗУ «Про іпотеку». Торги щодо спірного будинку та земельної ділянки під ним визнані такими, що не відбулись 15 червня 2020 року, в той час, як оскаржувані постанова та акт складені через два місяці після цього, а саме 14 серпня 2020 року, тобто, з порушенням десятиденного строку, чим грубо порушено вимоги Закону і його права власника. Крім того, стягувачу було передано у власність не тільки будинок, але й земельна ділянка кадастровий номер 2310400000:05:011:0083 площею 0,0598 гектарів за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка, але з кадастровим номером 2310400000:05:011:0082 у жовтні 2019 року була продана на електронних торгах, її придбав [PERSON] , який сплатив грошові кошти за придбану земельну ділянку і якому головним державним виконавцем Бердянського МВДВС Єрастовою А.В. був виданий Акт про проведені електронні торги від 30.10.2019р. Відповідно, після цього неможливо було виставляти на реалізацію цю земельну ділянку. Крім того, у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання 7 малолітніх дітей та 1 неповнолітньої дитини, що підтверджується листом відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 18.02.2020р., який було надано на запит головного державного виконавця Бердянського МВДВС Єрастової А.В. Відповідно до пункту 28 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». У даному випадку відсутні докази надання органом опіки та піклування дозволу на реалізацію арештованого майна, а саме - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яким користуються вищезазначені діти, відповідно, державний виконавець не мав законних підстав передавати зазначений будинок на електронні торги, а потім передавати його стягувачу. Позивач також вказує на те, що реальний стан житлового будинку не відповідає інформації про нього, вказаній у заявці на реалізацію арештованого майна від 13.02.2020р., оскільки мансарди у будинку немає з 15 лютого 2015 року внаслідок її знищення пожежею, яка мала місце в цей день.. Відповідно, площа житлового становить не 146,5 кв.м., а значно менше. Позивач просить суд визнати незаконними та скасувати постанову та акт державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Іскри О.С. «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» від 14 серпня 2020 року, якими будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] і земельна ділянка під ним було передано у власність ТОВ «ІК «ІФГ Капітал». Ухвалою суду від 31.08.2020 року первісну позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою суду від 31.08.2020 року була повернута позивач його заява про забезпечення позову у цій справі. Ухвалою суду від 15.09.2020 року відкрито провадження у справ, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.09.2020 року була задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; заборонено Реєстраційному відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради реєструвати право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.01.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Відповідачем державним виконавцем Іскрою О.С. 19.10.2020 року подано відзив, у якому вона заперечує проти позову [PERSON] . В обґрунтування заперечень вказує на те, що 19.06.2008р. між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» укладено договір іпотеки, в тому числі земельної ділянки №317/3 площею 0,0598 га, за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Сонячний» кадастровий номер 2310400000:05:011:0083, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ №707117 від 12.04.2007р. За п.3.12. Договору іпотеки від 19.06.2008р. іпотекодавець без згоди іпотекодержателя не має право будь -яким способом відчужувати предмет іпотеки та тим більш змінювати його кадастровий номер. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06.06.2012р. за справою №2-2000/11 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість в сумі 1 223 668,26грн. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року, за справою № 2-1622/11 задоволений позов ТОВ «Український промисловий банк та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 50/2квіп-08 від 19 червня 2008 року: садовий будинок, розташований за адресою: за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11113094, до складу, якого входять будівлі та споруди, визначені літерами «А», «до «А», «Мс», «до «Мс» «Б» «під А», №№ 1-5, №1, «В», № 6, «Г»; земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0598га, за адресою:м.Бердянськ, садове товариство «Сонячний» кадастровий номер 2310400000:05:011:0083, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 707117, виданого Бердянською міською радою 12 квітня 2007 року, шляхом його примусового продажу. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.03.2014р. замінено ТОВ «Український промисловий банк» на його правонаступника ТОВ ІФГ «Капітал». За ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, що оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів. Щодо стосується придбання земельної ділянки [PERSON] , то відповідно до Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.10.2020 року за [PERSON] не обліковується право власності ані на земельну ділянку кадастровий номер 2310400000:05:011:0083, ані на земельну ділянку кадастровий номер 2310400000.05.011.0182. Доказів набуття [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку позивачем суду не надано. Звертає увагу на те, що з вказаних підстав [PERSON] вже оскаржував дії державного виконавця щодо передачі земельної ділянки та житлового будинку на реалізацію та Ухвалою Бердянського міськськрайонного суду Запорізької області від 19.05.2020р. за справою №2-2000/11, залишеною без змін Постановою Запорізького Апеляційного суду від 7.07.2020р. (ЄДРСР http://revestr.court.gov.ua/Review/90430814) йому було відмовлено. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 19.10.2020 року [PERSON] подав відповідь на відзив (а.с.125-134 т.1) в якому зокрема зазначає, що спірний будинок із земельною ділянкою був виставлений на торги в рамках справи №2-2000/11 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» в розмірі 1 222 368,26 грн., а не в рамках справи №2-1622/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки: садовий будинок та земельну ділянку під ним для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк». Відповідно до ухвали суду від 17.03.2014 року було замінено сторони ТОВ «Український промисловий банк» на ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» у виконавчому провадженні у справі №2-2000/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 1 222 368,26 грн. А ухвалою суду від 21.01.2015 року у справі №2-1622/11 такої заміни не відбулося. Інші доводи, викладені у відповіді на відзив дублюють доводи, викладені позивачем у позовній заяві. Представник третьої особи ТОВ ІК «ІФГ «Капітал» Манько Р.М. подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору - порушення прав власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 2310400000:05:011:0182. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради у судове засідання не з`явився, пояснень щодо позову не подав. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача - державного виконавця Іскри О.С., дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що в провадженні Бердянського міськрайонного відділі ДВС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Бердянський МВДВС) знаходиться зведене виконавче провадження № 48297861 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] на користь: -ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» суми боргу 1222368,26 грн. і судового збору 1714,50 грн. ( виконавчий лист №2-2000/11); - [PERSON] суми боргу 453523,56 грн і судового збору 3654 грн. ( виконавчий лист № 310/3032/15-ц); -ОТП «Факторинг Україеа» судового збору 440,50 грн. У рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано нерухоме майно боржника [PERSON] , у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 146,5 кв.м. на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:05:011:0083 площею 0,0598 гектарів за адресою: [ADDRESS] . 13.02.2020 року вказане майно було передано на реалізацію на електронних торгах державному підприємству «СЕТАМ», про що подана відповідна заявка (а.с.24-26 т.1). [PERSON] звертався до суду зі скаргою на дії начальника державної виконавчої служби щодо подачі заявки на реалізацію арештованого майна, бездіяльність головного державного виконавця, яка полягала у неотриманні попереднього дозволу органу опіки та піклування на реалізацію житлового будинку, у якому зареєстровані та проживають 7 неповнолітніх дітей. З наданої позивачем довідки відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 18.02.2020 №0651 вбачається, що у спірному будинку було зареєстровано 84 особи, з яких 7 осіб є неповнолітніми (а.с.27-29 т.1). Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.05.2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 07.07.2020 року, у задоволенні скарги [PERSON] відмовлено (а.с.102-108). Вказаний вище будинок двічі виставлявся на торги, останній раз 15 червня 2020 року, але торги не відбулися. 14 серпня 2020 року державним виконавцем була винесена постанова про передачу майна стягувачу ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» і того ж дня складено акт про передачу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 146,5 кв.м. на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:05:011:0083 площею 0,0598 гектарів за адресою: [ADDRESS] , у власність стягувачу - ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» за ціною других торгів - 520 784 гривні. Таким чином, на підставі постанови та акту про передачу майна стягувану від 14.08.2020 року - ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» набуло право на реєстрацію за собою права власності на нереалізоване майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці кадастровий номер 2310400000:05:011:0083, за адресою: [ADDRESS] , Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка притягується судом до відповіді за позовом, тому що на неї вказує позивач, як на порушника свого права. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, за яким визначення відповідачів, як осіб, до яких пред`являється позов, є виключним правом позивача. Відповідно до ст. ст. 263, 265 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Статтею 51 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов`язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання. [PERSON] у позовній заяві зазначив відповідачем по справі державного виконавця Бердянського МВДВС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Іскру О.С., що в повній мірі не відповідає вимогам ст. ст. 4,5,48,263,265 ЦПК України виходячи з наступного. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). За ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Розділом VІІ ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на майно боржника. Так, у ст. 61 зазначеного розділу передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 затверджено «Порядок реалізації арештованого майна», яким визначено порядок: передачі майна на реалізацію; підготовки до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною); реєстрації учасників електронних торгів (торгів за фіксованою ціною); проведення електронних торгів; реалізація арештованого майна за фіксованою ціною; особливості реалізації окремих видів майна; оформлення результатів електронних торгів; повторних електронних торгів; розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності; визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації. На реалізацію арештованого майна, що перебуває в іпотеці, розповсюджується також Закон України «Про іпотеку». Згідно зі статтею 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Статтею 49 цього Закону визначено право іпотекодержателів та інших кредиторів боржника, відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог, залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати таке клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни або залучення. Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним або залучення співвідповідача з власної ініціативи. [PERSON] і його представник [PERSON] не заявили клопотання про залучення до участі по справі в якості відповідача ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», а визначив її процесуальний статус як третьої сторони, хоча воно повинна відповідати за позовом, тому за ст. 51 ЦПК України спір розглянуто за участю учасників справи, які визначені позивачем у позовній заяві. Водночас слід зауважити, що заявлені [PERSON] позовні вимоги без залучення до участі у справі стягувача ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» в якості відповідача задоволені бути не можуть, оскільки зазначене є порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна за ним відповідати, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються її прав та інтересів. Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно залучення співвідповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог. Ефективним способом захисту прав боржника могло стати пред`явлення до суду позову із залученням стягувача та державного виконавця як відповідачів. Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року справі № 753/5007/16-ц та в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18.

Outcome: dismissed