Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй доплату за прибирання санвузлів за період її роботи з 14 лютого 2002 року по 26 березня 2010 року у розмірі 4200 гривень, стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та витрати на правову допомогу. В обгрунтування заявлених вимог послалась на те, що працювала у зазначений період у відповідача прибиральницей виробничих приміщень, однак виконувала і покладені на неї обовязки з прибирання санвузлів, що, на її думку, повинно додатково оплачуватись. В лютому 2014 року вона звернулась з вимогами про доплату за фактично виконану додаткову роботу до відповідача, однак в нарахуванні та виплаті сум відмовили з посиланням та ще, що доплата передбачена в окладі. Порушенням її прав на оплату праці, необхідністю звернення до суду їй спричинена моральна шкода, яку оцінила в 1000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила задовольнитьи з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що про відсутність різниці в окладах прибиральниць, до обовязків яких входило прибирання санвузлів, і прибиральниць, на яких такі обовязки не були покладені, вона дізналась через порівняння розрахункових листів своїх та своєї сестри. В профкомі ще в 2002 році розглядали її звернення з приводу оплати додаткової праці і вирішили, що адміністрація з 2003 року буде нараховувати доплати до окладу та надасть додаткові дні до відпустки. Рішень у профкомі їй не надавали, вважає, що у колективному договорі про наявність доплати зазначено. Зазначила, що при прийнятті на роботу її знайомили з розміром окладу та функціональними обовязками, за якими прибиральниця виробничих приміщень служби погрузки-вигрузки повинна проводити прибирання санвузлів. Представник відповідача в суді позов не визнав. Суду пояснив, що при прийняття на роботу позивач була обізнана зі своїми функціональними обовязками та розміром окладу, атакож тим, що доплати до нього не передбачені. За час роботи на підприємстві позивачу нараховувалась заробітна плата за виконану роботу відповідно до умов укладеного трудового договору. Доплата прибиральницям виробничих приміщень за прибирання санвузлів не передбачена колективним договором. В позові просив відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. З 14.02.2002 по 25.03.2010 позивач працювала у відповідача прибиральницей виробничих приміщень служби погрузки-вигрузки згідно наказу № 27 від 13.02.2002 з тарифним окладом в 220,00грн без надбавки до заробітної плати, до її функціональних обовязків входило прибирання санвузлів. З умовами та характером праці, видом та розміром оплати праці вона була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис в розписці від 13.02.2002 до наказу про прийом на роботу, та вкладиші до карти функціональних обовязків прибиральниці виробничих приміщень служби погрузки-вигрузки. За Колективним договором, прийнятим 28.04.2001, який діє на підприємстві, доплата за прибирання санвузлів прибиральницям виробничих приміщень не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" , ст. 94 КЗпП України, заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до ст. 97 КЗпП України схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, допла, премій і винагород встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі. Конкретні розміри окладів, надбавок, доплат, встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог колективного договору. Як встановлено судом, колективним договором на підприємстві ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» не передбачена доплата за прибирання санвузлів прибиральницям виробничих приміщень. Сторонами визнано, що плата праці позивача проведена за спірний період, виходячи з її окладу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обгрнутованість своїх вимог. Жодних доказів на підтвердження необхідності проведення доплати до окладу за прибирання санвузлів, тобто, виконання функціональних обовязків, позивач суду не надала.Жодних доказів на порушення її трудових прав відповідачем та спричинення у звязку з таким порушенням прав моральної шкоди позивач суду не надала. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за його необгрунтованістю. У звязку з відмовою в задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1, 2, 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 94,97 Кодексу Законів про працю України, ст. 60, 88, 202, 215-218 ЦПК України, суд .

Outcome: dismissed