Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

у листопаді 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що 28.03.2008 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 014/01-128, відповідно до якого він отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності грошові кошти у розмірі 77 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.03.2023 року. 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24405, яким посвідчено право стягувача АТ «Укрсоцбанк» на стягнення з [PERSON] заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 014/01-128 від 28.03.2008 року за період з 01.05.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 166 492,83 доларів США, з яких заборгованості за кредитом складає 75 674,14 доларів США, сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 90 818,69 доларів США. Вважав, що нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис з пропуском строку позовної давності. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 47-48). Позивач в судове засідання не з`явився, від представника останнього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та зазначенням того, що позовні вимоги вони підтримують та просять суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві та доповненнях до неї. Відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про, день час та місце розгляду справи був повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. У наданих письмових поясненнях просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити за його безпідставністю та недоведеністю (а.с. 115-123). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Надав письмові пояснення, в котрих зазначив про те, що виконавчий напис здійснено у повній відповідності до вимог законодавства України, та просив розгляд справи провадити за його відсутністю (а.с. 60). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 28.03.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 014/01-128, відповідно до якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності грошові кошти у розмірі 77 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 27.03.2023 року (а.с. 8-14). Того ж дня, між сторонами було укладено іпотечний договір № 014/02-128, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку в якості забезпечення основного зобов`язання, квартиру [ADDRESS] (а.с. 8-9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був призваний до ЗСУ під час мобілізації та з 01.07.2014 року по 26.02.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 16, 19). 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24405, про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору невідновлювальної кредитної лінії № 014/01-128 від 28.03.2008 року, боржником за яким є [PERSON] Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року. Сума заборгованості складається з: - заборгованості за кредитом - 75 674,14 доларів США; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 90 818,69 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 166 492,83 доларів США (а.с. 61). Постановою від 13.08.2018 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. відкрито виконавче провадження № 56993603 з примусового виконання виконавчого напису № 24405, вчиненого 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. (а.с. 15). Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначив про те, що оспорюваний виконавчий напис № 24405 від 31.10.2017 року порушує його права, оскільки вчинений на спірну суму заборгованості, а розрахунок заборгованості та довідка банку не можуть вважатись документами, що підтверджують безспірність вимог банку до боржника, без врахування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та поза межами трьох річного строку, а тому був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 1.1, 1.2, глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пунктів 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, посилання позивача на ненадання ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріусу документів первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунків заборгованості, які містять всі реквізити, що передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є помилковим та не ґрунтується на вимогах чинного на момент вчинення виконавчого напису законодавства, оскільки надання перелічених документів не вимагалось. Відповідно до пункту 2.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача щодо наявності заборгованості за кредитним договором він не отримував, про наявність виконавчого напису йому стало відомо лише після відкриття виконавчого провадження. Матеріали справи також свідчать про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» не було направлено на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушення. Докази в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Крім того, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Судом встановлено, що [PERSON] був призваний до ЗСУ під час мобілізації та з 01.07.2014 року по 26.02.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, тому є особою, на яку розповсюджуються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, встановлено, що вказана обставина не відображена в розрахунках банку, та остання мала місце до вчинення оспорюваного виконавчого напису. Таким чином, на думку суду, на час вчинення оспорюваного нотаріального напису заборгованість [PERSON] не була безспірною, а приватний нотаріус Чуловським В.А., який вчиняв напис, не переконався належним чином у безспірності заборгованості. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved