Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 12.04.2015 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,4175 га, розташована на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, спадщину прийняли, але не можуть її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивачі в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивачів. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 09.01.2002 на імя [PERSON] на підставі рішення ХІХ сесії ХХІІІ скликання Данівської сільської ради від 16.04.2001, було виготовлено та видано державний акт серії IV ЧН № 003009 на право приватної власності на землю площею 4,42 га в межах згідно з планом, розташовану на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 20/. 12 квітня 2015 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 252031, видане 15.04.2015 виконавчим комітетом Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,4175 га, розташована на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 15.05.2009 секретарем Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла синам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порівну /а.с. 12/. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки в спадщині, що підтверджується заявою /а.с. 14, 15/. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, спадщину прийняли, оскільки звернулися до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 247/2015 /а.с. 30/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 25/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON], було встановлено, що фактична площа земельної ділянки на підставі Державного акту серії IV ЧН № 003009 на право приватної власності на землю становить 4,4175 га, з яких: рілля 1,8021 га, кадастровий номер 7422082400:88:121:0252, сіножать 0,4300 га, кадастровий номер 7422082400:88:072:0252, пасовище 2,1854 га, кадастровий номер 7422082400:88:146:0252 /а.с. 21, 22, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved