Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що вона 14.12.2002 р. вийшла заміж за відповідача [PERSON] 30.08.2010 р. шлюб між ними було розірвано у судовому порядку. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею. 18.10.2002 р. відповідачем придбано будинок [ADDRESS] за 20000 грн.. В період шлюбу з 2003 р. по 2009 рр. будинок рідними позивачки було реконструйовано, замінено вікна, зроблено перепланування та капітальний ремонт будинку, побудовано огорожу, гараж, у зв'язку з чим вартість будинку збільшилась до 150000 грн. Також у період шлюбу сторонами було отримано дві земельні ділянки по [ADDRESS]. Крім того у власності [PERSON] є автомобіль марки ВАЗ 2110 2005 р.в., ГАЗ 3307 1990 р.в., які були придбані ним при спільному проживанні з позивачко.. У 2011 р. відповідачем був придбаний за їхні спільні кошти трактор марки УВН 810080 2011 р.в. У зв'язку з наведеним просить суд визнати за нею та відповідачем право спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних долях по ? частці будинку за кожним, виділити у її власність автомобіль марки ВАЗ 2110 2005 р.в., залишивши у власності відповідача ГАЗ 3307 1990 р.в. та трактор марки УВН 810080 2011 р.в., визнати за нею право власності на ? частину земельних ділянок кадастровий № 6522155400:048:0005 та кадастровий № 6522155400:21:048:0006. розташованих за адресою: [ADDRESS], та в рахунок погашення заборгованості по аліментам просить передати їй право власності на ? частку вищевказаних земельних ділянок кадастровий № 6522155400:048:0005 та кадастровий № 6522155400:21:048:0006, що належать [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, частково їх змінив, а саме відмовився від частини позовних вимог щодо передачі їй права власності на ? частку земельних ділянок кадастровий № 6522155400:048:0005 та кадастровий № 6522155400:21:048:0006 що належать [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по аліментам, так як заборгованість погашена у повному обсязі, інші вимоги підтримав, просить позов задовольнити. До судового засідання відповідач не з'явився, але ним було подано заперечення на позов, де він вимоги позивача не визнав просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні обставини по справі. Відповідно до копії рішення Генічеського районного суду від 30.08.2010 р. шлюб який було зареєстровано між [PERSON] та [PERSON] 14.12.2002 р. розірвано.. Відповідно до копії договору купівлі продажу від 18.10.2002 року [PERSON] купив будинок за адресою: [ADDRESS]. Тобто будинок не може бути об'єктом спільної сумісної власності, оскільки придбаний відповідачем до шлюбу з позивачкою. Посилання Позивача на те, що її братом та батьком було проведено будівництво гаражу, навісу , внутрішній ремонт будинку, заміна стекло пакетів, не відповідають дійсності, оскільки відповідно до пункту 1 договору купівлі продажу від 18.10.2002 року були придбані з будинком, та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Як і не знайшло свого підтвердження посилання позивачки на проведення капітальних ремонтних робіт у будинку. Відповідно до ст.. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином позивачем не надано жодного доказу про те, що будинок [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат, в результаті чого не може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як позивачем не проведено оцінку будинку для визначення вартості його поліпшення під час їхнього з відповідачем шлюбу, від проведення відповідної експертизи сторони відмовились. В статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Крім того згідно з п. 1 договору купівлі продажу житлового будинку від 18.10.2002 року [PERSON] купив житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який розташований на земельній ділянці площею 700 кв м, наданої рішенням Генічеського райвиконкому 04.09.1990 року. Тобто з вищенаведеного право користування вищенаведеними земельними ділянками у нього виникло до вступу у шлюб з позивачем. Під час шлюбу відповідачем було безоплатно приватизовано вищенаведені земельні ділянки, тому вони не можуть бути визнані судом сумісним спільним майном. Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Частини 5 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Отже з вищенаведеного земельні ділянки є приватною власністю відповідача і не можуть бути визнані судом сумісним спільним майном. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до повідомлення Центру ДАІ м.Генічеськ, автомобіль ВАЗ 2110 2005 року випуску знятий 16.10.2013 р. з обліку для реєстрації, а тому не перебуває у власності [PERSON], у зв'язку з чим не може бути визнаний судом спільним сумісним майном подружжя, а томи позовні вимоги [PERSON] щодо виділення у її власність даний автомобіль не підлягають задоволенню. Згідно того ж повідомлення Центру ДАІ м.Генічеськ, причеп УВН 810080 2011 року випуску був придбаний [PERSON] у 2011 році, після розірвання шлюбних відносин з позивачем і тому не може бути об'єктом спільного сумісного майна. Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як не обгрунтовані.

Outcome: dismissed