Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

01.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 22.05.1993 року уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований у Болехівській сільській раді Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №7. Зазначає, що за час спільного проживання їм не вдалося створити міцної та дружньої сімї, оскільки в 2009 році він отримав важку травму і став інвалідом першої групи, у звязку з чим між ними почали виникати різного роду сварки та непорозуміння. Відповідачка не змогла змиритись з тим, що він став інвалідом і потребував стороннього догляду. Їхні стосунки погіршувались з кожним днем, що в кінцевому результаті призвело до розпаду їхньої сімї, у звязку з чим вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На даний час він прийшов до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому просить суд позов задовольнити. 01.11.2018 року направлено запит в Відділ АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, які містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 14.11.2018 року. 06.11.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 23.11.2018 року учасники справи в підготовче судове засідання не зявились, подавши суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити, відповідач позов визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Матеріалами справи встановлено, що 22.05.1993 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у Болехівській сільській раді Дрогобицького району Львівської області, актовий запис № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СГ № 497389 від 22.05.1993 року. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сімї сторін по справі являється те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги позивача визнала, що свідчить про відсутність у неї бажання зберегти сімю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, залишивши після розірвання шлюбу прізвище відповідачки без змін.

Outcome: approved