Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.10.2011 року [PERSON] отримав кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 800,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2020 року має заборгованість - 102158,33 грн., яка складається з наступного: - 981,14 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 99335,94 грн. - заборгованість простроченими відсотками; - 2041,25 грн. - нарахова пеня. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 102158,33 грн. за кредитним договором б/н від 20.10.2011 року, яка складається з: 981,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 99335,94 грн. - заборгованість простроченими відсотками, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн, 2041,25 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 11 вересня 2020 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнає, зазначив в заяві, що сплатив борг повністю (а.с.73). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 800,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Вказаний договір про надання банківських послуг складається із Анкети позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, відповідачем виконувався. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Отже, судом встановлено факт отримання 20.10.2011 року в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 800, 00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 30.06.2020 року має заборгованість у сумі 102158,33 грн. за кредитним договором б/н від 20.10.2011 року, яка складається з: 781,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 99335,94 грн. - заборгованість простроченими відсотками, 2041,25 грн. - нарахована пеня. Судом встановлено, що тіло кредиту станом на 01.09.2014 становить 724,56 грн. Стосовно заборгованості по процентам то в цій частині зауважує наступне. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. Також, відповідачем [PERSON] підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» за договором, в якій містяться тарифи банку, та яка підписана 20.10.2011 року відповідачем, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5% та відповідно на рік складає 30% річних. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 34-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1060 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Термін дії картки згідно наданої довідки встановлено, що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 20.10.2011 року, який відповідачем не оскаржувався, [PERSON] були отримані кредитні картки: 14.11.2011 року № [NUMBER] з терміном дії до 09/15; 16.02.2012 року № [NUMBER] з терміном дії до 10/15. Отже, за умовами укладеного сторонами договору кінцевий строк повернення кредиту визначено 31 жовтня 2015 року (строк дії картки). З наданої банком виписки по картковим рахункам відповідач після отримання карток активно здійснював операції як щодо зняття готівки з карткових рахунків у відповідні періоди, так і для погашення заборгованість по кредиту. Із наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість по відсоткам за користування кредитом розрахована за період з 14.11.2011 року по 30.06.2020 року в сумі 102158,33 грн (а.с.10-18). Враховуючи викладене, суд вважає, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом та після 31.10.2015 року позивач не мав права нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами. Оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося з 31.10.2015 року, то вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 31.10.2015 року по 30.06.2020 року на заборгованість по процентам за користування кредитом не підлягає задоволенню за необґрунтованістю. Крім того, із матеріалів справи, а саме з наданого відповідачем розрахунку заборгованості, вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами здійснюється, виходячи із ставки 34,8% річних, починаючи з 01 вересня 2014 року та 43,20% річних, починаючи з 01 квітня 2015 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких саме з 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором укладеним з відповідачем з 30 % річних на 34,8 % річних, у подальшому на 43,20 %, не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Належного повідомлення відповідача [PERSON] про збільшення відсоткової ставки, передбаченої домовленістю сторін, відповідно до підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16. На підставі зазначеного, суд вважає, що сплата процентів відповідачем [PERSON] за користування кредитом повинна відбуватися відповідно до підписаної відповідачем довідки про умови кредитування (а.с.22), відповідно до домовленості сторін, а саме 2,5 % на місяць, що складає 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо доводів позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з 14.11.2011 року. Заборгованість по процентам станом на 31.08.2014 року (останній місяць із відсотковою ставкою 30 %) становить 150,16 грн. За період з 01.09.2014 по 31 жовтня 2015 року відсотки за користування кредитом слід нараховувати у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та слід обраховувати станом на 31.08.2014 року в сумі 150,16 грн та у подальшому за період по з 01.09.2014 по 31.10.2015 ( строк дії кредитної картки) з розрахунку грн ( заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2014 року) х 30 % ( відповідно до довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем - 2,5 % на місяць) : 360 днів ( виходячи з розрахунку днів на рік) х 426 ( період заборгованості) + 150,16грн ( заборгованість за процентами станом на 31.08.2014 року) = 257,20 грн. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту становить 724,56 грн, та заборгованість за відсотками 257,20 грн. Однак, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем з 01.09.2014 року по 30.06.2020 року було сплачена банку суму 4461,05 грн., яка значно перевищує нараховану заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за процентам за користування кредитом. Отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею в сумі 2041,25 грн, то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження №1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Сватове Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з копії паспорта відповідача (а.с.50) [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції, оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. За таких обставин, вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] пені не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. А отже, у позові АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] слід відмовити повністю. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed