Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

02.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення від 24.10.2018 року) просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкоємцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 1981 року по [INFO] рік, тобто по день смерті спадкодавця включно; встановити факт постійного проживання його зі спадкоємцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 1999 року по день смерті спадкодавця [INFO] року включно; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», яке належало [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті якої [PERSON] фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив; земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться у колективній власності КСП «Зоря», належні померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO]. померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», яке належало померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги на майно після смерті [PERSON] стали її діти:[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та чоловік [PERSON]. За життя [PERSON] заповіт не залишала. Спадщину фактично прийняв чоловік спадкодавця [PERSON], але юридично своїх прав не оформив. [INFO]. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на: право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», яке належало [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті якої [PERSON] фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив; земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться у колективній власності КСП «Зоря», належні померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Заповіту за життя [PERSON] не залишав. Спадкоємцями першої черги за законом стали його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач спадщину прийняв шляхом проживання зі спадкодавцем за однією адресою. Інші спадкоємці, діти спадкодавця, відмовляються від спадщини на користь позивача. Приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що заяви про відмову від прийняття спадщини від інших спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, надійшли вже після спливу шестимісячного строку. Ухвалою суду від 25.07.2018р. витребувано від Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] року [PERSON], та у приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою суду від 28.11.2018р. витребувано від Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] року [PERSON], а у випадку якщо вказана спадкова справа не заводилась, то надати витяги (інформаційні довідки) зі Спадкового реєстру - Заповіти/Спадкові договори та Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 06.12.2018р. витребувано від приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] року [PERSON]. Представник позивача в судове засідання 10.12.2018 року не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання 10.12.2018 року не з'явилися, надали до суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні 06.12.2018 року були допитані свідки [PERSON], [PERSON] (які є дальніми родичами позивача, відповідачів, спадкодавців), які пояснили, що дійсно [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] протягом тривалого часу до самої смерті. Позивач [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], протягом тривалого часу до самої смерті. Відповідачі на момент смерті [PERSON] та [PERSON], разом з ними не проживали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 07.02.1998р., зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] від 08.02.1997р, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря» на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай0 за [NUMBER] від 13.02.1997р., [PERSON] належить право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря» на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Вказане також вбачається із листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №2362/126-18 від 02.08.2018р. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно 03.07.2014р., відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 рік), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 рік), що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно ст. 553 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря» на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. За життя [PERSON] заповіт не залишила, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №51661546 від 20.04.2018р., видану приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] стали: чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 02.05.1981р. Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 20.07.1985р. Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 18.05.1994р. та свідоцтвом про зміну імені [NUMBER] від 11.12.2012, з якого вбачається про зміну імені [INFO] на [INFO]; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 25.09.1983р.; дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 20.04.1999р.; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 21.11.1988р. та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014р. по справі №500/4571/14-ц; дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 20.12.2011р.; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 06.06.1982р.; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] Спадщину після [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті, час відкриття спадщини. [PERSON] за життя юридично своїх прав на спадщину після дружини не оформив. Діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на день смерті матері були зареєстровані, але не проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №477 від 12.09.2017р. Також, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали (20.04.2018, 26.04.2018, 04.05.2018) до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. заяви про відмову від належних їм часток за законом спадщини, яка залишилася їм після смерті матері [PERSON], копії яких наявні у матеріалах справи. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого повторно 03.07.2014р., відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», яке належало [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті якої [PERSON] фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив; земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які знаходяться у колективній власності КСП «Зоря», належні померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Заповіт за життя [PERSON] не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №51661643 від 20.04.2018. Спадкоємцями першої черги за законом стали його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] спадщину після батька прийняв фактично шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини. Інші спадкоємці (відповідачі) на день смерті батька були зареєстровані, але не проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №478 від 12.09.2017р. Спадщину вони після смерті батька не прийняли, до нотаріуса надали заяви про відмову від прийняття спадщини, та до суду надали заяви в якій зазначили, що на спадщину після батьків не претендують та відмовляються від неї на користь позивача. Отже, вказані особи, спадщину не прийняли. На звернення 20.04.2018 позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Веліксар Т.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після батька, яке він прийняв у зв'язку з фактичним проживанням зі спадкодавцем на день смерті, письмовою відповіддю нотаріуса за №493/02-14 від 31.07.2018 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що заяви про відмову від прийняття спадщини від інших спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, надійшли вже після спливу шестимісячного строку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Факт проживання [PERSON] зі спадкоємцем - дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 1981 року по [INFO] рік, тобто по день її смерті, та факт проживання позивача [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 1999 року та по день смерті [INFO] року, підтверджується поясненнями свідків. Враховуючи викладене, на думку суду, правомірними є вимоги, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за ним права власності на вказане майно. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved