Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

06 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила виз- нати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації, посилаючись на наступні обставини. Їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2000 р. належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . У належному їй будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , який вже більше 9-ти років у будинку не проживає, однак знятися з реєстрації добровільно не бажає без усяких поважних причин. Реєстрація відповідача в її будинку перешкод- жає їй в повному обсязі користуватися правом власності, змушує її сплачувати зайві комунальні послуги, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути у її ві- тсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.19). Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутні- сть, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.20). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Як слідує з копії домової книги (а.с.7-9) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.01.2011 р. (копія на а.с.10). шлюб між сторонами розірвано. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2000 р. (а.с.11) підтверджуєть- ся, що позивач прийняла у спадщину житловий будинок, розташованого по [ADDRESS] , який належав [PERSON] , що померла [INFO] . Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жи- лим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судо- вому порядку. В силу ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними збе- рігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не вс- тановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійс- нює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджен- ня своїм майном. В силу ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про забо- рону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживан- ня в Україні", зняття реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, остаточного рішення суду - про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або помер- лою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , а відповідач у справі зареєстрований, але більше дев'- яти років не проживає у вказаному будинку. Реєстрація відповідача у будинку утворює перешкоди при здійсненні позивачем права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням. Вирішити це питання у не судовому порядку позивач не має можливості тому, що відповідач доб- ровільно не знявся з реєстраційного обліку в зазначеному будинку та не бажає це робити самос- тійно. За таких обставин суд вважає можливим захистити права власника - усунути перешкоди у ко- ристуванні [PERSON] належним їй на праві приватної власності зазначеним житловим будин- ком шляхом позбавлення [PERSON] права користуватися вказаним будинком. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (ст. 11) передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб, а також зняття з ре- єстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації. Тобто вирішення зазначених питань відносяться виключно до компетенції органів реєстрації. А оскільки суди не наділені повноваженнями реєстрації і зняття з реєстрації, то позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщен- ням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 840,80 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial