Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] 18.04.2018 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири [ADDRESS] від 06.05.2015 року між продавцем Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ в особі ДП «Інформаційний центр» МЮУ та покупцем [PERSON] та виданої на її підставі свідоцтво про придбання нерухомого майна на електронних торгах на ім`я [PERSON] ; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що квартира [ADDRESS] належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2007 року. У квітні 2015 року мати позивача [PERSON] навідала вказану квартиру та від сусідів дізналась, що квартирою цікавиться виконавча служба та на квартиру накладено арешт. Після чого [PERSON] звернулась до ВДВС Новокодацького району та дізналась, що відкрито виконавче провадження на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Щербакова М.Ю. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про скасування заочного рішення. 21.04.2015 року [PERSON] звернулась до Новокодацького ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про зупинення виконавчих дій у зв`язку з розглядом судом питання про скасування заочного рішення, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що покупець [PERSON] вже вніс первісний (гарантований) внесок, а повертати йому гроші ніхто не хоче. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2015 року скасовано заочне рішення від 12.08.2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Старший державний виконавець Новокодацького ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремеєва О.О. знала, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2015 року може бути скасовано. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2012 року відкрито провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 312,66 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2012 року відкрито провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 68273,30 грн., заборгованості у розмірі 200 грн., витрат за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців у галузі права у розмірі 1950 грн. та судових витрат у розмірі 804,73 грн., в всього 71 228,03 грн. Протягом чотирьох років з 13.07.2011 року (коли подано позовну заяву до Індустріального райсуду) по 06.05.2015 року (датою проведення електронних торгів) посадові особи суду та державної виконавчої служби мали можливість забезпечити право позивача на захист та повідомити її про ухвалення заочних рішень та відкриття виконавчого провадження, що не було зроблено. Крім того, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ухвалено на підставі кредитного договору № DNHDR020812307 від 26.12.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діяв відповідач по справі [PERSON] на підставі довіреності від банка, та [PERSON] , але останньою кредитний договір не підписувався і гроші вона не отримувала, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи про те, що підпис у кредитному договорі і договорі застави від імені [PERSON] їй не належить, а виконаний іншою особою. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволені позову до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Цим рішенням визнано недійсним кредитний договір № DNHDR020812307 від 26.12.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діяв відповідач [PERSON] на підставі довіреності від банка, та [PERSON] . Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року, в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у даному позові ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Таким чином, порушення прав позивача, наданих ЦПК України щодо вимог розгляду справи за правилами територіальної підсудності, розгляду справи з повідомленням відповідача, вимог Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у прямому причинному зв`язку із незаконною реалізацією на електронних торгах належної позивачу квартири [ADDRESS] , оскільки не було законних підстав відчужувати її майно у зв`язку з відсутністю боргу. 06.05.2015 року відбулися електроні торги з реалізації квартири [ADDRESS] , про що складено відповідний Акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 19.05.2015 року. Згідно цього Акту від 19.05.2015 року переможцем торгів визнано [PERSON] , який сплатив суму у розмірі 127 800 грн., що підтверджується протоколом електронних торгів № 78963 від 06.052015 року, який виданий «Інформаційним центром» Міністерства юстиції України та випискою з депозитного рахунку від 12.05.2015 року. З оцінкою квартири у розмірі 127 800 грн. позивач не згодна, оскільки квартира коштувала дорожче. Згідно висновку про вартість об`єкту незалежної оцінки ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить (без ПДВ) 338 756 грн. У судове засідання позивач не з`явилась, натомість її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному та просив їх задовольнити. Представник Новокодацького ВДВС ДМУЮ позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. У відзиві на позов посилається на те, що процедура проведення електронних торгів не була порушена, тому відсутні підстави для визнання торгів недійсними. Боржник [PERSON] була обізнана про наявність виконавчого провадження, в межах якого вирішувалось питання щодо продажу на електронних торгах її майна, т.я. позивач отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження, надавала до відділу заяви, знайомилась з матеріалами виконавчого провадження, отримала надлишок коштів, які залишились від реалізації майна, що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] не заперечувала проти факту продажу майна. Представник ДП «Інформаційний центр» МУЮ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість його представник - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. У відзиві на позов посилався на те, що при здійсненні електронних торгів не відбулось будь-якого порушення законодавства як з боку державного виконавця, так і з боку [PERSON] , що унеможливлює визнання судом електронних торгів недійсними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи АТ «Про Кредит банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Корсун А.Є. за реєстровим № 46, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 02.11.2007 року (а.с. 20, 21 том 1). Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року по справі № 2-1951/2010 позовні вимоги ЗАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 17312,66 грн. задоволено. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2011 року по справі №2-2449/2011 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 68273,30 грн. Стягнуто із ПАТ «А-Банк», [PERSON] , [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 200,00 грн. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1950, 00 грн. витрат за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців у галузі права. Стягнуто [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 804,73 грн. судових витрат. На виконанні у Новокодацькому ВДВС ДМУЮ перебувало зведене виконавче провадження ЄДРВП № 40540913 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2449/2011, виданого 12.08.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в загальному розмірі 71228,03 грн. (ЄДРВП № 31558211) та виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в загальному розмірі 17312,66 грн. (ЄДРВП № 39901920). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 02.03.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2449/2011, виданого 12.08.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 44 том 2). 12.09.2012 року державним виконавцем складений акт опису та арешту майна, яке належить [PERSON] , а саме: квартири [ADDRESS] (а.с. 81-83 том 2). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 23.09.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 20 том 2). Відповідно до звіту про оцінку квартири від 28.09.2014р. ринкова вартість квартири склала 213000,00 грн. без ПДВ (а.с. 248-285 том 2). Згідно протоколу № 50974 проведення електронних торгів від 16.02.2015 року торги не відбулись у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (а.с. 193 том 2). Після чого державним виконавцем 19.02.2015 року проведена уцінка нереалізованого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої сума від стартової ціни для проведення електронних торгів складає 191700,00 грн., про що складено акт уцінки нереалізованого з електронних торгів майна боржника (а.с. 196 том 2). Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 25.03.2015 року торги не відбулись у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Після чого державним виконавцем 02.04.2015 року проведена уцінка нереалізованого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої сума від стартової ціни для проведення електронних торгів складає 127800,00 грн., про що складено акт уцінки нереалізованого з електронних торгів майна боржника (а.с. 199 том 2). Згідно протоколу № 78963 проведення електронних торгів, торги 06.05.2015р. відбулись, переможець - [PERSON] , який сплатив 127800,00 грн. за квартиру [ADDRESS] (а.с. 211-212 том 2). Акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна складено державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області 19.05.2015р. (а.с. 221 том 2). Відповідно до розпорядження державного виконавця №40052332/7 від 25.05.2015 року залишок від реалізації майна в розмірі 20297,42 грн. був перерахований на рахунок [PERSON] (а.с. 238 том 2). Таким чином, в межах примусового виконання виконавчого листа № 2-2449/2011 від 12.08.2011р., виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, та виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, відбулась примусова реалізація майна боржника [PERSON] шляхом проведення електронних торгів. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168049621 від 27.05.2019 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 138-140 том 3). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] - скасовано та у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року в частині задоволення позовних вимог щодо [PERSON] - змінено, зменшено розмір стягнутої пені з 12 795 грн. до 4 000 грн., та загальну суму стягнення заборгованості за кредитним договором з 17 111 грн. 54 коп. до 8 316 грн. 54 коп. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 27-28 том 1). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - закрито. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк», про визнання кредитного договору недійсним задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір №DNHDR020812307 від 26.12.2005 року укладений між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] грошові кошти, одержані від реалізації майна в розмірі 71228,03 грн. за скасованим заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2011 року по цивільній справі №0417/2-2449/2011. Стягнуто із ПАТ КБ « ПриватБанк» на користь [PERSON] судові витрати по справі і розмірі 10406,62 грн. (а.с. 30-32 том 1). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року залишено без змін (а.с. 216-218 том 3). Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року, у частині вирішення питання про поворот виконання судового рішення залишено без змін (а.с. 24-25 том 4). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. На підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Правила електронних торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (в редакції чинній на момент проведення торгів). Зокрема, електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Верховний Суд України у своїй постанові від 13 квітня 2016 у справі №6-2988цс15 та постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15 приходить до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічної правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі №6-2677цс17 та від 12 жовтня 2016 року у справі №6-1981цс16. Таким чином, слід зазначити при розгляді справ щодо визнання недійсними проведення електронних торгів необхідною умовою є, по-перше, порушення процедури проведення таких торгів, а, по-друге, наявність порушених прав і законних інтересів особи при проведенні електронних торгів. Суд зауважує, що позивачем надано звіт про оцінку квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки становить 338756 грн., однак оцінку проведено в 2018 році (а.с. 10-24 том 1). В той же час позивачем не подавались заперечення з приводу оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності 28.09.2014р. в рамках зведеного виконавчого провадження № 40540913. Як вбачається із матеріалів справи, на момент проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі виконавчого листа № 2-2449/2011, виданого 12.08.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, та виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, вказані виконавчі листи та рішення, на підставі яких вони були видані, були чинними, а скасування рішень апеляційною інстанцією відбулось вже після проведення спірних торгів. Тобто, на момент здійснення працівниками органів державної виконавчої служби своїх обов`язків щодо реалізації нерухомого майна в межах зведеного виконавчого провадження № 40540913 виконавчі листи та рішення суду були чинними, а тому підстави для ствердження про наявність з боку органів ДВС порушень процедури проведення електронних торгів відсутні. Оскільки порушень саме процедури проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] не встановлено, то підстав для визнання електронних торгів недійсними не має. Жодних доказів чи мотивувань стосовно порушення процедури проведення працівниками державної виконавчої служби електронних торгів ані позовна заява, ані матеріали цивільної справи не містять. Також, судом встановлено, що до органів виконавчої влади або із відповідними скаргами до суду на дії державного виконавця з метою оскарження процедури реалізації нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не зверталась. Суд зауважує, що рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року та постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року, здійснено поворот виконання рішення суду та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] грошові кошти, одержані від реалізації майна в розмірі 71228,03 грн. за скасованим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2011 року по цивільній справі №0417/2-2449/2011. Окрім цього, також слід зазначити, що боржник [PERSON] була обізнана про наявність виконавчого провадження, в межах якого вирішувалось питання щодо продажу на електронних торгах майна позивача, так як згідно з наявними в матеріалах справи доказами, позивач отримала надлишок коштів, які залишись від реалізації майна та погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що остання не заперечувала проти факту продажу майна та погашення наявної заборгованості за рахунок коштів від його продажу. Пред`явивши позов про визнання електронних торгів недійсними, а також витребування майна, позивач не звернув уваги, що одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 388 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 р у справі за № 6-2723цс16. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідачів не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed