Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05.10.2004 року належала земельна ділянка площею 3,1832 гектара, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]), що знаходиться на території В'язівської сільської ради Охтирського району. [PERSON] після смерті своєї матері успадкувала відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.12.2015 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON] вказану земельну ділянку площею 3,1832 гектара. [PERSON] було видано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого стало відомо, що Державний реєстратор Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області Шевчук Л.О. внесла відомості до державного реєстру про реєстрацію договору оренди землі (серія та номер 19) від 16.11.2015 року, який укладений між [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер МА 991683, виданий 15.04.2002 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард», код ЄДРПОУ:38739629 строком на сім років на земельну ділянку площею 3,1832 га кадастровий номер [NUMBER]. Уповноважена особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард» повідомила [PERSON], що при житті [PERSON] передала товариству в оренду вказану земельну ділянку, однак, на її прохання їй не надано копії договору оренди землі, але після надання нею копії свідоцтва про право на спадщину, їй було видано грошові кошти за оренду землі за 2014 рік. Вважає, що уповноваженій особі ТОВ «Аграрна компанія» було відомо про те, що в червні 2015 року померла [PERSON], але не бажаючи втратити право користування земельною ділянкою, яка належала за життя [PERSON], на думку позивачки ТОВ «Аграрна компанія», вдаючись до незаконних дій, вчинили реєстрацію договору оренди землі за відсутності паспорту громадянина України [PERSON], серія та номер МА 991683, виданого 15.04.2002 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області та облікової картки платника податків №1165204908 та після смерті останньої. Вважає, що цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямовано волевиявлення сторін при укладенні даного договору набувається після відповідної державної реєстрації, але реєстрацію вказаного договору вчинено після смерті [PERSON] Просить визнати недійсним договір оренди землі укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард», код ЄДРПОУ : 3 873 9629 та скасувати відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію державним реєстратором Шевчук Людмилою Олександрівною 16.11.2015 року договору оренди земельної ділянки площею 3,1832 га, нормативна грошова оцінка 81002,55 грн. між орендодавцем (власник): [PERSON] та орендар : Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард», реєстраційний номер 12062399. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та пояснили, що реєстрація вказаного договору оренди земельної ділянки здійснена після смерті [PERSON], тому договір має бути визнаний недійсним. Представник відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Форвард» в судове засідання не з'явилася, надіслала письмові заперечення, в яких зазначила, що при укладенні договору оренди земельної ділянки сторони досягли всіх істотних умов даного виду договору, які передбачені Законом України «Про оренду землі». З 01 березня 2013 року договір оренди землі вважається укладеним не з моменту його державної реєстрації, оскільки реєстрації підлягає лише право оренди, а з моменту досягнення сторонами згоди стосовно всіх істотних умов договору, тому відсутні підстави для визнання договору недійсним. На думку представника відповідача, на даний час в силу положень Закону України «Про оренду землі » в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору дійсність договору оренди землі не пов'язується з його державною реєстрацією. Крім того, зазначила, що вимоги про скасування відомостей внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди номер запису 12062399 зареєстрованого 16.11.2015 року на її думку слід розглядати судом в порядку адмінсудочинства. Просила в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 15 червня 2016 року (а.с. 52) в порядку ст.33 ЦПК України відповідача Реєстраційну службу Охтирського міськрайонного управління юстиції замінено на належного відповідача виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області. Представник виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав письмові пояснення в яких зазначає, що реєстраційну службу Охтирського міськрайонного управління юстиції ліквідовано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21.01.2015 року № 17 та створено відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Охтирського міськрайонного управління юстиції, який на даний момент також ліквідовано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги від 11.02.2016 року № 99». З 01.04.2016 року почав функціонувати відділ з питань реєстрації Охтирської міської ради, утворений відповідно до рішення Охтирської міської ради від 26 січня 2015 року № 168-МР «Про утворення відділу з питань державної реєстрації міської ради у складі виконавчого органу міської ради» на виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та прикінцевих положень до цих законів, тому відділ з питань державної реєстрації Охтирської міської ради не є стороною даного провадження, так як не є правонаступником прав та обов'язків ліквідованих органів та не несе відповідальності за вчинені дії з реєстрації нерухомого майна до моменту створення.(а.с.100-101). Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не обгрунтований, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 1 серпня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Аграрна компанія «Форвард» укладено договір оренди землі строком на сім років, предметом договору якого є земельна ділянка загальною площею 3,1832 га, що розташована на території В'язівської сільської ради Охтирського району і належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 05.10.2004 року ( а.с. 75 ). Державним реєстратором Шевчук Л.О. внесено відомості 16 листопада 2015 року до державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію договору оренди землі серії та номер19, який укладений між [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер МА 991683, виданий 15.04.2002 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард», код ЄДРПОУ 38739629 (а.с.38) . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, вбачається, що Договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами строком на 7 (сім) років щодо земельної ділянки площею 3,1832 га, нормативна грошова оцінка 81002,55 грн., орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 4455,14 грн., що становить 5,5% від грошової оцінки (а.с. 10 ). [INFO] померла [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). 11 грудня 2015 року [PERSON] видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 3,1832 гектара, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.6). Дані правовідносини виникли з договору оренди земельної ділянки, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України. Відповідно до частин 1, 3 Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладання договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Відповідно до статтей 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але відповідно до ч.1 ст.19 вищевказаного Закону не може перевищувати 50 років . Позивач обгрунтовує свої вимоги посилаючись на ст. 18, ст.20 Закону України «Про оренду землі», однак, згідно Закону України Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» № 1878-VІ від 11.02.2010 року, який набрав чинності з 01.01.2013 року виключено ст.18, ст. 20 «Про оренду землі». Відповідно до статтей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування на право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір оренди земельної ділянки [NUMBER] від 1 серпня 2014 року укладений у простій письмовій формі між власником земельної ділянки [PERSON] і ТОВ «Аграрна компанія «Форвард», підписаний сторонами, нотаріально договір не посвідчений, державна реєстрація договору відбулася 16 листопада 2015 року, тобто на час розгляду справи договір є вчиненим. Позивачка та її представник стверджує, що вказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки, його державна реєстрація відбулася після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в пункті 7 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом; пункті 8 - що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (ст.ст. 205-210, 640 ЦК ). Згідно із статтями 210, 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Посилання представника позивачки у позові на правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (справа 6-127цс13) та від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13) щодо визнання договору оренди землі недійсним є в даному випадку помилковими та не можуть бути застосовані судом при вирішенні даної справи. Крім того, посилання відповідача в письмових запереченнях про те, що нібито позовна вимога про скасування відомостей внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №12062399 про реєстрацію договору оренди землі, зареєстрованого 16.11.2015 року державним реєстратором Шевчук Л.О. повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства не заслуговує на увагу, оскільки, в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування відомостей про його державну реєстрацію, тому вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в даній справі позивачем не оспорюється рішення державного реєстратора про реєстрацію договору оренди земельної ділянки, а заявлена вимога про скасування відомостей про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, що випливає як наслідок недійсності договору оренди земельної ділянки. Вирішуючи позов у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 1 серпня 2014 року є неукладеним. А так як він є неукладеним, то не може бути визнаний судом недійсним. На час звернення позивачки до суду з позовом договір оренди земельної ділянки був укладений, оскільки 16 листопада 2015 року відбулася державна реєстрація. Інших підстав, з яких договір оренди земельної ділянки може бути визнаний недійсним, судом не встановлено. Тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed