Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Красноградського району Харківської області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) як члена КСП «Мир» в розмірі 6,31 в умовних кадастрових гектарах. На обґрунтування позову він зазначив, що з 05.04.1993 року він працював столяром в КСП «Мир» та був звільнений 20.07.1996 року. Згідно з протоколом засідання правління колгоспу ім.Ілліча №6 від 07.04.1993 року він був прийнятий у члени колгоспу і відповідно до протоколу №4 від 27.03.1996 року виведений з членів КСП «Мир» у зв'язку із звільненням. Згідно з додатком 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-17-00-000376 від 18.03.1995 року він був внесений до списку членів КСП «Мир», які мають право на земельну частку (пай). В той час він не був внесений до списку членів КСП «Мир», які мають право на сертифікат на право на земельну частку (пай). Він вважає, що таким чином було порушено його право на земельну частку (пай), яке виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, та підлягає захисту без обмеження будь-яким строком, тому він звернувся із відповідним позовом до суду. Відповідач [PERSON] сільська рада Красноградського району позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову так як процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність КСП, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акту на право приватної власності на землю з доданим до нього додатком, в якому було визначено список осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Після уточнення і затвердження списків таких осіб, обміру одержаних земель було визначено розмір та вартість частки, що припадає на кожного члена колективу, і кожному з них видано відповідний документ - сертифікат про право власності на визначену частку (пай). Сертифікат надавався членам колективу, але [PERSON] не був внесений до списку осіб, які мають право на видачу сертифікатів на земельну частку (пай), тому що, знаходився в трудових відносинах з КСП «Мир». Крім того, позивачем не додано витяг з рішення загальних зборів членів КСП за підписом голови КСП щодо уточнених та затверджених списків осіб, які мали право на свою частку (пай) в колективній власності, доданих до державного акту на право колективної власності на землю. Також відповідно до ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Але позивачем до справи не додано заяви про прийняття його в члени КСП «Мир» та завіреної належним чином копії протоколу засідання правління колгоспу про задоволення його заяви та винесення рішення про прийняття у члени КСП «Мир». Тобто, [PERSON] не надав доказів, які б підтверджували його членство в КСП «Мир» на момент розпаювання землі КСП, та умови виділення земельної частки (паю) членам колективних сільськогосподарських підприємств на отримання земельної частки паю в колективній власності членам цього КСП. Також на даний час земельні ділянки колективної власності за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради не є комунальною власністю, отже сільська рада не має права розпоряджатися цими землями. Тобто розпорядником зазначених земель досі є Красноградська районна державна адміністрація. Крім того позивачем пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду. Ухвалою суду від 24.01.2019 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Красноградську районну державну адміністрацію Харківської області. Від Красноградської\~РДА надійшли\~пояснення щодо\~позову та\~відзиву на\~позов,\~в яких\~вони просять\~відмовити в\~задоволенні позову,\~враховуючи,\~що трудова\~книжка [PERSON]\~не містить\~записів про\~його прийняття\~та вихід\~із членів\~КСП «Мир»,\~а є\~запис тільки\~про перебування\~у трудових\~відносинах з\~даним КСП.\~При цьому\~запис про\~прийняття його\~на роботу\~в КСП\~«Мир» здійснений\~з 05.04.1993\~року,\~хоча КСП\~«Мир» утворено\~тільки 28.01.1994\~року.\~Сам факт\~роботи у\~КСП не\~є підставою\~для отримання\~земельної частки\~(паю)\~в новоствореному\~КСП,\~а позивач\~по справі\~не надав\~доказів про\~перебування у\~членах КСП\~«Мир» на\~момент видачі\~Державного акту\~на право\~колективної власності\~на землю\~серія ХР-17-00-000376\~від 18.03.1995\~року.\~Також не\~можуть бути\~доказами,\~які підтверджують\~членство позивача\~у КСП\~«Мир» станом\~на 18.03.1995\~року,\~надані протоколи,\~ оскільки\~з них\~вбачається тільки\~про прийняття\~позивача у\~члени колгоспу\~ім.\~Ілліча з\~05.04.1993\~року та\~вихід із\~членів КСП\~«Мир» з\~27.03.1996\~року.\~Тобто позивачем\~не надано\~доказів про\~те,\~з якої\~дати його\~було прийнято\~у члени\~КСП «Мир»,\~оскільки члени\~колгоспу не\~ставали автоматично\~членами КСП,\~так як\~це не\~відповідає вимогам\~статті 5\~Закону України\~«Про колективне\~сільськогосподарське підприємство»,\~відповідно до\~якої членство\~в підприємстві\~ґрунтується на\~праві добровільного\~вступу до\~членів підприємства\~і безперешкодного\~виходу із\~складу його\~членів.\~До позовної\~заяви позивачем\~не додано,\~копії відповідної\~заяви [PERSON]\~про прийняття\~його в\~члени КСП,\~копію протоколу\~загальних зборів\~підприємства (повноважених),\~оскільки прийняття\~в члени\~КСП має\~підтверджуватися зокрема\~рішенням загальних\~зборів або\~уповноважених членів\~КСП та\~повинно бути\~добровільним,\~а не\~автоматичним як\~вважає позивач.\~Крім того\~до позовної\~заяви не\~надано копії\~статуту КСП\~«Мир»,\~у якому\~прописано порядок\~вступу та\~виходу членів\~зазначеного підприємства.\~Також позивачем\~пропущений строк\~позовної давності,\~так як\~перебіг позовної\~давності починається\~саме з\~18.03.1995\~року-дати\~видачі Державного\~акту на\~право колективної\~власності на\~землю,\~про що\~позивачу повинно\~було бути\~відомо,\~оскільки він\~працював у\~КСП «Мир»\~до липня\~1996\~року і\~повинен був\~знати про\~те,\~що йдеться\~розпаювання землі\~КСП і\~члени підприємства\~отримують Сертифікати\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~та у\~разі порушення\~його прав\~та інтересів\~вчасно звернутися\~до суду\~за їх\~захистом,\~чого не\~робив більше\~20\~років.\~Крім того\~розпаювання земель\~розпочалось в\~Україні з\~1993\~року,\~що є\~загальновідомим фактом\~про який\~позивач мав\~можливість довідатися\~з джерел\~інформації,\~що перебувають\~у вільному\~доступі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених в позові. Представники відповідача [PERSON] сільської ради Красноградського району Харківської області проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позову, з підстав, вказаних у відзиві на позов. Представник 3 особи Красноградської РДА проти позову заперечувала, зазначила аргументи, вказані у їх поясненнях до позову та відзиву на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, 3 особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає наступне. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці позивач [PERSON] працював в КСП «Мир» з 05.04.1993 року сторожем та був звільнений 20.07.1996 року за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.8) Згідно з довідкою відділу у Красноградському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.09.2018 року [PERSON] внесений до відповідного списку членів КСП «Мир», які мають право на земельну частку (пай) відповідно до Додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-17-00-000376 від 18.03.1995 року. Але у Справі про паюванню земель колективної власності КСП «Мир» Красноградського району Харківської області [PERSON] не внесений до відповідного списку членів КСП «Мир», які мають право на видачу сертифікатів на земельну частку (пай) (а.с.9). Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-17-00-000376 виданий КСП «Мир» 18.03.1995 року відповідно до рішення Попівської сільської Ради народних депутатів від 14.02.1995 року №1 (а.с.54). Відповідно до довідки з архівного відділу Красноградської районної державної адміністрації від 16.08.2018 року №01-70/58 [PERSON] був прийнятий у члени колгоспу ім. Ілліча з 05.04.1993 року (протокол засідання правління колгоспу №6 від 07.04.1993 року) та був виведений з членів КСП 27.03.1996 року (протокол засідання правління колгоспу №4 від 27.03.1996 року). Даних щодо виділення земельного паю [PERSON] не виявлено (а.с.10). Вказані факти підтверджуються також копіями вказаних протоколів засідання правління колгоспу ім. Ілліча №6 від 07.04.1993 року про прийняття [PERSON] на роботу столяром і прийняття його в члени колгоспу ім. Ілліча з 05.04.1993 року, та протокол засідання правління КСП «Мир» №4 від 27.03.1996 року про виведення його з членів КСП «Мир» (а.с.48-53) Згідно з архівною довідкою Красноградської районної державної адміністрації №01-69/37 від 01.02.2019 року на підставі протоколу №1 зборів уповноважених членів колгоспу ім. Ілліча від 28.01.1994 року колгосп імені Ілліча Красноградського району Харківської області було реорганізовано і на його базі утворено колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Мир». Згідно протоколу №1 загальних зборів КСП «Мир» від 28.01.2000 року КСП «Мир» Красноградського району Харківської області було ліквідовано і на базі ліквідованого КСП «Мир» було створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Світоч» (а.с.46). Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, встановлений Указом Президента України № 720 від 08.08.1995 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Виходячи зі\~змісту вказаних\~вимог закону\~особа набуває\~права на\~земельний пай\~за наявності\~трьох умов: 1)перебування в членах КСП, 2)включення до списку осіб, 3)долучених до Державного акту на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акту. Тобто,\~право на\~одержання земельної\~частки (паю)\~у членів\~КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП й отримання державного акту на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.\~\~Якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. Таким чином необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство\~в колективному\~підприємстві на\~момент передачі\~державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП. Згідно з ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про колективне\~сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. За ст. ст.4 ЗУ «Про\~колективне сільськогосподарське\~підприємство» питання членства осіб у сільськогосподарському підприємстві регулюються Статутом підприємства, яким, зокрема, визначається порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї. Також, відповідно до ст.ст.5, 19\~Закону України\~«Про колективне\~сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодному виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Трудові відносини членів підприємства регулюється цим Законом та статутом підприємства. Суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на доказах та не відповідають вищевказаним нормам законодавства, які регулюють підстави та порядок набуття громадянами права на земельну частку (пай) із розпайованих земель КСП. До такого висновку суд дійшов в звязку з тим, що, позивач не надав суду переконливих доказів, які б свідчили, що на\~час одержання\~КСП «Мир»\~державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-17-00-000376 від 18.03.1995 року, він був\~постійним членом\~підприємства (копії відповідної заяви [PERSON] про прийняття його в члени КСП, відповідних рішень загальних зборів членів КСП щодо прийняття його до членів КСП «Мир»). В матеріалах справ є тільки протокол засідання правління колгоспу №6 від 07.04.1993 року про прийняття [PERSON] в члени колгоспу ім.Ілліча. Тобто без свого волевиявлення позивач не міг автоматично стати членом КСП "Мир", так як це порушує принцип добровільності, визначений\~ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Також цей принцип добровільності вступу в члени КСП (саме на підставі особистої заяви, а не автоматично) слідує і із самих же протоколів правління колгоспу «Ілліча» №6 від 07.04.1993 року та КСП «Мир» №4 від 27.03.1996 року, відповідно до яких: «07.04.1993г. Слушали: Заявление [PERSON] о вступлении в члены колхоза ім.Ілліча на работу в тракторную бригаду. Решили: принять [PERSON] в члены колхоза на работу сторожем тракторной бригады с 05.04.1993г.»(а.с.51-52). «27.03.1996г. Слушали: Заявление [PERSON] о выходе из членов КСП по собственному желанию. Решили: Рекомендовать общему собранию удовлетворить просьбу [PERSON] о выходе из членов КСП «Мир»(а.с.48-49). Таким чином позивачем не надано відомостей про дату його включення\~\~в установленому законом порядку до членів колективного сільськогосподарського підприємства «Мир», а тільки відомо, що він був виведений з членів колгоспу 27.03.1996 року (протокол засідання правління КСП «Мир» №4 від 27.03.1996 року), тобто не надано відомостей, чи був він членом КСП «Мир» саме на час одержання КСП «Мир» державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-17-00-000376, тобто станом на 18.03.1995 року. При цьому сам по собі факт перебування [PERSON] у списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю без доведення факту його членства в цьому підприємстві іншими доказами, не може бути достатнім доказом набуття ним права на земельну частку (пай) у КСП «Мир». Крім того, записами в трудовій книжці [PERSON] підтверджується лише факт перебування позивача в трудових відносинах в КСП «Мир» з 05.04.1993 року по 20.07.1996 року, однак і цей факт є досить сумнівним. Так згідно архівної довідки Архівного відділу Красноградської районної державної адміністрації від 01.02.2019 року - на підставі протоколу №1 зборів уповноважених членів колгоспу ім.Ілліча Красноградського району від 28.01.1994\~року колгосп ім.Ілліча було реорганізовано і на його базі утворено КСП «Мир». При цьому трудова книжка колгоспника містить запис про прийняття на роботу [PERSON] у КСП «Мир» 05.04.1993 року, тобто відповідно до цих записів в трудовій книжці, [PERSON] прийнятий на роботу в неіснуючий колгосп, ще за 9-ть місяців до його утворення. З приводу даного запису в трудовій книжці та виявлених розбіжностей, представник позивача в судовому засіданні нічого не міг пояснити, яким чином він там зявився. Крім того трудова книжка [PERSON] не містить записів про прийняття та вихід із членів КСП «Мир», а є запис тільки про перебування у трудових відносинах з даним КСП. З повідомлення архівного відділу Красноградської райдержадміністрації від 16.08.2018 року вбачається, що [PERSON] 05.04.1993 року прийнятий у члени колгоспу ім. Ілліча та виведений з членів колгоспу 27.03.1996 року, тобто дана довідка не містить інформації про прийняття позивача та вихід із членів КСП «Мир». Також позивачем не надано до позовної заяви статуту КСП «Мир» в якому прописаний порядок вступу та вихід із членів КСП. Таким чином, згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст.83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином після надання пояснень всіма сторонами та дослідження всіх наявних доказів у справі, наданих сторонами, а також після зясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами, головуючим відповідно до положень ст.241 ЦПК України була надана можливість всім сторонам надати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи, а також заявити при наявності додаткові клопотання. При цьому, всі учасники\~процесу,\~в тому\~числі і\~представник позивача,\~зазначили, що ними\~надані та\~долучені до\~справи всі\~наявні у\~них докази,\~будь-яких\~інших немає, в звязку з чим зясування всіх обставин справи та перевірка їх доказами можна закінчити на підставі наявних у справі доказах та перейти до судових дебатів. В звязку з чим, відповідно до положень ст.241-242 ЦПК України, судом було прийнято рішення про закінчення зясування обставин справи та перевірка їх доказами і суд перейшов до судових дебатів. Враховуючи вищевикладене, суд розглянув справу на підставі наданих сторонами доказів, і будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність підстав для визнання за ним права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай), в звязку з його недоведеністю, що не перешкоджає позивача при наявності переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом повязувались матеріально-правові вимоги, звернутися з аналогічним позовом до суду повторно. При цьому, за роз'ясненнями, викладеними у п.11\~постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~та положень ст.71-80 ЦК УРСР (ст.260-267 ЦК України) при доведеності позову, наявності заяви про застосування строку позовної давності, зробленою стороною у справі до ухвалення судом рішення та встановивши, що строк для звернення з позовом пропущена без поважної причини, у позові має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Однак в звязку з тим, що на даний час суд відмовляє в задоволенні позову по суті за недоведеністю позовних вимог, то клопотання відповідача та третьої особи про застосування строків позовної давності, на даний час судом не розглядається, оскільки його розгляд можливий тільки в подальшому в разі обґрунтованості позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Outcome: dismissed