Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

07.08.2019 [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.05.2014 з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що виконавче провадження № 43587374 про стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні у державного виконавця Козелецького РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області. У січні 2019 року вона не отримала аліментів від відповідача. І лише 20.02.2019 відбулось повне погашення заборгованості з виплати аліментів за січень 2019 року. Вважає, що відповідачем допущено прострочення сплати аліментів на 32 дні, а отже відповідно до ст. 196 СК України підлягає стягненню на її користь пеня в розмірі 1064,44 грн. Ухвалою від 22.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої він заперечує проти позову, посилаючись на те, що він несе військову службу за контрактом та в січні 2019 отримав заробітну плату на свій банківський рахунок з відрахуванням аліментних виплат та заперечує факт виникнення заборгованості по аліментах з його вини. Ухвалою від 24.10.2019 відповідь на відзив залишено без розгляду. Розглянувши позовні вимоги та заперечення, дослідивши надані докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України, та пов`язані з ним виконання обов`язків батьківства. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігова, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Сторонами не заперечується, що відповідач є військовослужбовцем ВЧ А 3369 та з його грошового утримання стягуються аліменти на виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року. З листа в.о. начальника відділу забезпечення оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України вбачається, що з військовослужбовця ВЧ А 3369 [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти з його грошового забезпечення за січень 2019 року в сумі 3326 грн. 37 коп. та лютий 2019 року в сумі 4426 грн. Кошти в загальній сумі 7752 грн. 37 коп. надіслано позивачу поштовим переказом через відділення «Укрпошти» 13.02.2019( а.с. 7). Згідно поштового повідомлення УДППЗ «Укрпошта» на ім`я позивача надійшов поштовий переказ з Київ-119 за № 7/0034 на 3326 грн. 37 ( а.с. 6). Відповідно до ч.1ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.. Даною нормою передбачена відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. В п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. У відзиві на позовну заяву відповідачем заперечується його вина щодо несвоєчасності виплати аліментів позивачу. Відповідач вказує, що отримав заробітну плату за січень 2019 вчасно та вже з врахованою сумою аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, що передбачено у ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів. Належними є доказами які містять інформацію щодо предмета доказування: обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству. установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Статтею 69 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувану підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. З інформації наданої фінансово-економічним управлінням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с. 7) вбачається, що аліменти за січень з грошового забезпечення [PERSON] стягнуті та направлені поштовим переказом 13.02.2019. Отже, вчасне отримання заробітної плати, з якої відбулось невчасне перерахування аліменти на користь позивача, не свідчить про вину відповідача. Так, відсутні докази, що заборгованість утворилася саме внаслідок винних дій [PERSON] , а не з вини відповідальної особи за відрахування аліментів за місцем роботи відповідача. Враховуючи усі вищевикладені обставини в сукупності, суд вважає, що вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не доведена належними і допустимими доказами, у зв`язку із чим, вимога позивача про стягненню неустойки (пені) на підставі ч. 1 ст. 196 СК України не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed