Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Кооперативу «СОЮЗ» про визнання майнових прав та права власності на об`єкт нерухомості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ними був укладений договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року, відповідно до якого по закінченню будівництва підземної стоянки автомобіля відповідач зобов`язувався передати йому для оформлення права власності нерухоме майно - підземну стоянку 18кв.м. [ADDRESS] розташована [ADDRESS] адресою [ADDRESS] , а він був зобов`язаний сплатити повну вартість будівництва об`єкта нерухомого майна до 20.12.2006 року. Він сплатив вказану в Договорі суму в повному обсязі. Будівництво об`єкту нерухомості закінчено, але відповідачем не передано йому відповідних документів на підземну стоянку автомобіля для оформлення права власності. Керівництво кооперативу «СОЮЗ» ігнорує його звернення та ухиляється від виконання своїх зобов`язань за Договором №66/1 від 14.08.2006р. Просить визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомості- підземну стоянку, загальною площею 18 кв.м. [ADDRESS] «а». Кооператив «СОЮЗ» звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що через відсутність належного фінансування будівництво підземної стоянки затягнулось і [PERSON] прийняв рішення про припинення договірних відносин і вимагав повернення йому сплачених пайових внесків. Так, розпискою від 29.07.2016 р. [PERSON] було повернено кошти в сумі 1000 Євро, які згідно курсу НБУ на день повернення становило - 2750,12 грн. за 100 євро, а тому сума повернення в гривнях становила - 27501,20 грн. Також, розпискою від 10.07.2017 р. [PERSON] підтверджує повернення йому коштів в сумі 1000 доларів США., згідно курсу НБУ гривні до долара США на день повернення був наступний - 2602,2967 грн. за 100 доларів США, а тому сума повернення в гривнях становила - 26022,97 грн. Таким чином, загальна сума повернення [PERSON] становить 53524,17 грн., а тому він має заборгованість перед Кооперативом «СОЮЗ» в розмірі 3424,17 грн. Крім того, зазначає, що [PERSON] висловив вимогу про повернення йому сплачених за Договором коштів та отримав від Кооперативу «СОЮЗ» повернення коштів сплачених за Договором, тому відбулась одностороння відмова від Договору у повному обсязі зі сторони [PERSON] . Таким чином, Договір, укладений між Кооперативом «СОЮЗ» та [PERSON] є розірваним. У даному випадку наступають правові наслідки, а саме наслідки розірвання договору визначені ст. 653 ЦК України - у разі зміни договору зобов`язання сторони змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета договору, а у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Просить визнати правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. «Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля», укладеним між [PERSON] і Кооперативом «СОЮЗ» припиненим та стягнути з [PERSON] на користь Кооперативу «СОЮЗ» кошти в сумі 3424,17 грн. Ухвалою суду від 12.07.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання на 31 липня 2019 року. Ухвалою суду від 16.09.2019 прийнято зустрічний позов до розгляду із первісним позовом. Ухвалою суду від 24.10.2019 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 18.11.2019 та оголошено перерву до 04.12.2019 за клопотанням сторін. Представник кооперативу «Союз» надіслав відзив на первісну позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що будівництво, як житлового будинку, так і інших приміщень, у тому числі спірного гаража через відсутність належного фінансування затягнулось. [PERSON] прийняв рішення про припинення договірних відносин і вимагав повернення йому сплачених пайових внесків, що і було зроблено. Про це свідчать написані ним власноручно розписки. Загальна сума повернених [PERSON] коштів становить 1000 євро та 1000 доларів США, що на час повернення разом становило 53524,17 грн. Крім того, позивач має ще заборгованість перед Кооперативом «СОЮЗ» в розмірі 3424,17 грн. Кооператив «СОЮЗ» виконав усі умови договору та дотримався чинного законодавства, не порушив прав [PERSON] , який не має жодних правових підстав на право власності на гараж. [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому вказав, що в серпні 2006 року сума 50100 грн. була еквівалентна 10000 доларам США, такою була на той час ринкова вартість 18 кв.м. підземної стоянки для автомобілів. На даний час ринкова вартість такого об`єкту нерухомості дещо знизилася і відповідно інформаційної довідки №54 Тернопільської торгово-промислової палати станом на серпень 2019 р. середня ринкова вартість одного квадратного метра паркомісця у підземному гаражі для автомобілів у м.Тернополі становить 12 500 грн., а 18 кв.м - відповідно складуть суму 225 000 грн. Крім того, індекс інфляції з серпня 2006 р. по липень 2019 р. становить 499,1%. 50100 грн. х 499,1% : 100 = 250 049,1 грн., що є еквівалентом вартості 50100 грн. 2006 року на даний час. Оскільки на даний час підземна стоянка не збудована та не здана державній комісії просить визнати за позивачем лише майнові права на спірний об`єкт нерухомості. Крім того, позивач [PERSON] подав відзив на зустрічний позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, вказуючи, що договір кооперативом «Союз» не був виконаний повністю, передача гаража у передбачені договором строки на підставі акту не відбулась, вимоги до кооперативу «Союз» про повернення сплачених внесків він не заявляв, а вимагав повернення вартості гаражу. Розписки свідчать, що він отримав кошти 1000 доларів США та 1000 євро в рахунок вартості гаражу, оскільки у 2006 році у іноземній валюті гараж коштував 10000 доларів США. Вказує, що договір між сторонами діє до виконання своїх зобов`язань у повному обсязі та міг би вважатись розірваним, якби кооператив повністю сплатив йому оговорену суму вартості гаража, яка еквівалентна 10000 доларів США. Вказує, що він не має заборгованості перед кооперативом «Союз», а позивач за зустрічним позовом заборгував ще суму 196524,93 грн. з врахуванням рівня інфляції. У запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] вказує, що вартість спірного майна визначається за дійсною ринковою вартістю майна на час розгляду спору, тобто грошовою сумою, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості. Доводи відповідача-позивача, що він вимагає грошової компенсації за вартості стоянки у зв`язку зі зміною курсу гривні до долара США не відповідає дійсності, оскільки ринкова вартість стоянки ним документально підтверджена з врахуванням рівня інфляції за період з моменту внесення коштів на будівництво по липень 2019 включно. \~В судовому засіданні позивача - відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити, позовні вимоги зустрічного позову кооперативу «СОЮЗ» не визнали та просили у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відповіді та відзив щодо первісного позову, у відзиві та запереченнях щодо зустрічного позову. Представник відповідача-позивача кооперативу «СОЮЗ» - Парубій І.М. в судовому засіданні відносно задоволення первісного позову [PERSON] заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, тому просить зустрічні позовні вимоги задовольнити, відмовити у задоволенні первісного позову. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини та зміст відповідних правовідносин: В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч.1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 77 -80, 89 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 204 ЦК передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.\~208\~ЦК України, у\~письмовій формі\~належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. В силу ч.ч. 2,3 ст. 214 ЦК, особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Встановлено, що 14 серпня 2006 року між [PERSON] та кооперативом «СОЮЗ» був укладений договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1, відповідно до якого по закінченню будівництва підземної стоянки автомобіля «Виконавець» зобов`язувався передати для оформлення права власності нерухоме майно - підземну стоянку 18 кв.м. [ADDRESS] , [ADDRESS] розташована [ADDRESS] , а «Замовник» був зобов`язаний сплатити повну вартість будівництва об`єкта нерухомого майна в сумі 50100 грн. Планове закінчення будівництва і здача в експлуатацію 3-4 квартал 2007 року. Згідно п. 4.1 встановлено обов`язок замовника своєчасно і у повному обсязі розрахуватись за підземну стоянку строком до 30.12.2006 року. У пунктах 9.2, 9.3 договору сторони домовились, що виконавець вправі відмовитись від виконання цього договору і розірвати договір у односторонньому порядку у випадках: невиконання чи неналежного викання своїх зобов`язань за договором (по розділах 2,3) на строк понад місяць. У випадку розірвання договору виконавець протягом 1 місяця з дати розірвання повертає внесені кошти замовнику. Пунктом 10 цього договору передбачено, що усі питання, не врегульовані цим договором, сторони регулюють згідно чинного законодавства. Позивач-відповідач [PERSON] повністю оплатив пайовий внесок згідно умов договору в розмірі 50100 грн., що підтверджується квитанцією гарантованого пайового внеску №144 від 14.08.2006 року. [PERSON] звертався із листами від 03.05.2019, 25.05.2019 за адресою кооперативу «Союз» щодо видання йому документів для оформлення права власності на гараж, проте, відповіді не отримав. Як вбачається із розписки від 29 липня 2016 року, [PERSON] отримав кошти в сумі 1000 Євро в рахунок повернення вартості гаражу, що підтверджено його особистим підписом. 10 липня 2017 року [PERSON] отримав кошти в сумі 1000 доларів США, що підтверджується розпискою в рахунок повернення вартості гаражу, що підтверджено його особистим підписом. Згідно курсу валют НБУ станом на 29 липня 2016 року 100 Євро становило 2750,12 грн. Згідно курсу валют НБУ станом на 10 липня 2017 року 100 доларів США становило - 2602,2967 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ч. 1 ст. 629 ЦК України. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що будівництво спірної підземної стоянки не було завершено у встановлені договором строки та підземна стоянка не передана позивачу, також на час розгляді справи в суді будівництво не завершене та підземна стоянка не прийнята в експлуатацію. Таким чином, замовник [PERSON] повністю виконав умови договору та до 30.12.2006 року розрахувався за підземну стоянку, проте, виконавець у встановлений договором строк до 3-4 кварталу 2007 року не виконав зобов`язання за даним договором та не передав підземну стоянку позивачеві для оформлення права власності, порушивши зобов`язання. Таким чином, [PERSON] виконав умови даного договору до 30.12.2006 року, що не заперечувалось сторонами, що спростовує доводи позивача за зустрічним позовом про невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором. У зв`язку із невиконанням умов договору на вимогу [PERSON] щодо закінчення будівництва та передання позивачу підземної стоянки для оформлення права власності представник кооперативу «СОЮЗ» повернув [PERSON] 1000 євро, що еквівалентно 27501,20 грн. та 1000 доларів США, що еквівалентно 26022,97 грн., на загальну суму 53524,17 грн., що були сплачені [PERSON] на виконання укладеного між ними договору про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року., оскільки отримання вищезазначених коштів не заперечувалось позивачем-відповідачем [PERSON] . Натомість доводи позивача [PERSON] про те, що між сторонами було визначено вартість підземної стоянки у еквіваленті до долара США та ним було сплачено кошти за договором дольової участі в доларах США, в сумі, яка еквівалентна вартості гаража станом на 2006 рік 50100,00 грн. спростовані здобутими в судовому засіданні доказами, зокрема, укладеним договором, у змісті якого відсутні зазначені умови та наданою позивачем квитанцією про оплату пайового внеску у сумі 50100,00 в українських гривнях. Також, доводи позивача про домовленість між ним та керівництвом кооперативу «Союз», що дані суми були повернуті позивачу як частина компенсації вартості підземної стоянки, виходячи із вартості стоянки 10000 доларів США, суд оцінює критично, оскільки заперечуються представником відповідача та не підтверджені належними та допустимими доказами. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 проголошено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18\~у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Враховуючи, що кошти в розмірі 53524,17 грн. були повернуті позивачу [PERSON] Кооперативом «СОЮЗ» в липні 2016 та в липні 2017 року, станом на час розгляду справи позивач не оплатив суму пайового внеску, суд приходить до висновку, що позивач на час розгляду справи в суді не виконав умови договору про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року [PERSON] та у нього не виникло право очікування передання йому права власності на спірну підземну стоянку у майбутньому, тому він не набуває майнових прав на підземну стоянку, загальною площею 18 кв.м. [ADDRESS] ». У зв`язку з цим суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають до задоволення. Щодо вимог зустрічного позову про визнання правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. «Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля» укладеним між [PERSON] і Кооперативом «СОЮЗ» припиненим, суд зазначає наступне. Цивільні права та обов`язки у відповідності до ст. 11 ЦК України виникають з договорів та здійснюються способами на власний розсуд. За приписами ст. 12 ЦК України межі здійснення цивільних прав особою мають відповідати до наданих їй повноважень визначених у договорі або актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Позивач просить суд про визнання правовідношення за договором припиненим, що відповідає до способу захисту - припинення правовідношення. Такий спосіб захисту цивільних прав може бути пов`язаний з необхідністю припинити існуюче правовідношення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України,\~ визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється, що визначено статтею 615 ЦК України . Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. За містом ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, представник відповідача-позивача, обґрунтовуючи свої вимоги, вказав, що у зв`язку із затримкою будівництва [PERSON] прийняв рішення про припинення договірних відносин та вимагав повернення йому коштів. Крім того, згідно зустрічних вимог позивач вказує на різницю сум сплачених [PERSON] та сум повернених кооперативу коштів, у зв`язку з чим [PERSON] має заборгованість перед Кооперативом «СОЮЗ» в розмірі 3424,17 грн., виходячи з розрахунку: 53524,17 грн. - 50100,00 грн. = 3424,17 грн. Встановлено, що договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року не передбачає права на односторонню відмову від договору «Замовника», тобто [PERSON] , поряд з тим, пункт 9.2 договору надає право виконавцю на розірвання в односторонньому порядку у випадку невиконання замовником своїх зобов`язань за договором щодо порядку та строку оплати. Суд не погоджуються з доводами відповідача-позивача про те, що внаслідок висловлення [PERSON] вимоги про повернення йому сплачених за договором коштів та отримання від кооперативу «СОЮЗ» сплачених коштів відбулась одностороння відмова від договору у повному обсязі зі сторони [PERSON] , оскільки докази на підтвердження такого волевиявлення у письмовій формі не подані суду, а розписки про отримання коштів не містять вимоги [PERSON] про розірвання договору. Суд також зазначає, що заявлені позовні вимоги про визнання правовідношення припиненим фактично є вимогами про встановлення юридичних фактів, що свідчать про припинення всіх прав та обов`язків сторін правовідношення, які об`єктивно мали існувати на час звернення позивача до суду, оскільки права та обов`язки сторін виникають та припиняються саме з правочинів, а не з рішення суду. Проте, в судовому засіданні не було доведено, що між сторонами було розірвано договір у формі, передбаченій ч. 1 ст. 654 ЦК України, тобто в такій самій формі, що й договір, що розривається, враховуючи, що договором договір про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року не було не встановлено іншої форми, у якій має вчинятись розірвання договору. Також, даний договір не був розірваний за рішенням суду, а вимоги про розірвання договору сторонами заявлені не були. Таким чином, сторонами не подано, а судом не здобуто доказів щодо вчинення сторонами у письмовій формі припинення договору про пайову частку в будівництві після повернення сплачених коштів. Тому суд дійшов висновку про не доведення позивачем обставин, що свідчать про повне припинення правовідношення за договором про пайову частку в будівництві підземної стоянки автомобіля №66/1 від 14 серпня 2006 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання правовідношення за Договором №66/1 від 14.08.2006 р. «Про пайову частку у будівництві підземної стоянки автомобіля» укладеним між [PERSON] і Кооперативом «СОЮЗ» припиненими до задоволення не підлягають. Крім того, позивачем за зустрічним позов не доведено заборгованості [PERSON] перед Кооперативом «СОЮЗ» в розмірі 3424,17 грн. виходячи з розрахунку 53524,17 грн. - 50100,00 грн. = 3424,17 грн., оскільки повернення коштів здійснювалось не з ініціативи виконавця та застосуванню п.9.3 договору не підлягає, а позивачем за зустрічним позовом не доведено, яка сума підлягає поверненню замовнику у зв`язку з невиконанням умов даного договору замовником у встановлені строки. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги за зустрічним позовом в цій частині до задоволення не підлягають. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених сторонами вимог та наведених ними обґрунтувань, враховуючи встановлені судом обставини, на підставі аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів повністю. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, згідно положень ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, тому понесені сторонами судові витрати в сумі 678,40 грн. слід покласти на позивача за первісним позовом [PERSON] та понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн. слід покласти на позивача за зустрічним позовом Кооператив «СОЮЗ».

Outcome: dismissed