Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просять стягнути з останніх в їхню користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 4376,60 грн. солідарно та 5000 моральної шкоди, а також судові витрати. В обґрунтування позову покликаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS], відповідачі проживають поверхом вище у квартирі №26, того ж будинку. 29.12.2015 року їхню квартиру було затоплено. Згідно з актом комісії КП ЖЕО від 30.12.2015 року причиною затоплення був аварійний стан сантехнічного обладнання в квартирі відповідачів. Відповідно до цього ж акту їм було завдано майнову шкоду - затоплення стелі туалету - 1 кв.м.; стелі ванної кімнати - 0,5 кв.м., стелі кухні - 0,5 кв.м., причиною поломки сантехнічного обладнання у квартирі відповідачів за вказаним актом визнано неякісне з'єднання пластикових труб. Внаслідок такого залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Згідно з наведеним кошторисним розрахунком вартості об'єкта будівництва, складеного КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, поточний ремонт (санітарна побілка) кв.[ADDRESS] буде коштувати 1070 грн. За складення даного кошторису та акту про залиття квартири ними сплачено 549,80 грн.( 99,8+450). Крім того, вона [PERSON], уклала 28.03.2016 року договір із судовим експертом [PERSON], який провів експертне дослідження залиття їхньої квартири. У висновку №7 від 16.05.2016 року, було проведено обчислення вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири відповідачами і яке становить 1522,80 грн. Разом з тим, за проведення такого дослідження вона заплатила 2304 грн. Розмір завданої відповідачами матеріальної шкоди становить 4376,60 грн.( 1522,80 грн. витрат на ремонт +2853,80 грн. на оплату послуг експертів). Неправомірними діями відповідачів їм завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності прикладення додаткових зусиль для його нормалізації і яка на їх думку становить 5000 грн.. Позивач [PERSON] та її представник Сушко О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задоволити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], позову не визнали через його безпідставність та недоведеність, зокрема з тих підстав, що немає причинно - наслідкового зв»язку з дією відповідача, наслідками та виною. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позову не визнала. Пояснила, що акт про залиття є неправдивими, так як у такому зазначено, що [PERSON] була присутня при його складанні та відмовилась від підпису. Однак такі обставини не відповідають дійсності, так як вона не була присутньою при складенні такого акту, відтак він не може бути належним доказом. У позові просила відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з таких міркувань. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] ( свідоцтво про право власності від 18.12.2006 року). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] ( свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічного інвентаризації та експертної оцінки» від 22.01.2009 року). Відповідно до акту затвердженого директором КП «ЖЕО» О.Є. Майданюк від 30.12.2016 року, відбулось залиття квартири [ADDRESS], а саме було затоплено: стелю, стіни, туалет - 1м.кв.м, ванну - 0,5 м.кв., кухню -0,5 м.кв.. причиною залиття стало аварійний стан сантехнічного обладнання мешканців квартири №26 ( неякісно з»єднанні пластикові труби у ванні). Відповідно до листа КП ЖЕО Дрогобицької міської ради від 22.12.2016 року №7710, у грудні мешканці кв.14 звертались із проблемою щодо обстеження протікання із квартири №26, яка знаходиться поверхом вище. В подальшому [PERSON] зверталась із заявою щодо складення кошторису про залив, однак їй було надано відповідь від 05.02.2016 року №47 про те, що у компетенцію КП «ЖЕО» такі роботи не входять. На замовлення [PERSON], КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради було складено: зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва - поточний ремонт кв. [ADDRESS] (після заливу) станом на 11.02.2016 року на суму 1070 грн.; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-2 на поточний ремонт кв.14, в розмірі 861 грн.. Відповідно до висновку №7 судового експерта [PERSON] будівельно технічного дослідження по заяві [PERSON], вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири [ADDRESS] станом на час проведення дослідження становить 1522,80 грн. Експерт [PERSON] в судовому засіданні свій висновок в частині вартості ремонтно-будівельних робіт підтримав. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що як працівники КП «ЖЕО» 29.12.2015 року обстежували квартири № 14, де мешкає сім'я [PERSON] та №26, власниками якої є [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS]. В квартирі №26 був мужчина, який дозволив оглянути квартиру. За результатами огляду та поясненнями мешканців квартир, було складено акт про залиття квартири №14, де мешкає сім'я [PERSON] з висновком про причини залиття. Свідок [PERSON], суду пояснив, що працює слюсарем сантехніком КП «Жео» Дрогобицької міської ради і 29.12.2016 року він був у складі комісії, яка встановлювала причини залиття квартири сім'ї [PERSON]. Оглянувши кв.[ADDRESS], ним було встановлено, що причиною залиття був аварійний стан сантехнічного обладнання ( неякісно з'єднані пластикові труби у ванній кімнаті). Дійсно, води на підлозі у ванній кімнаті не було, однак вологі плями свідчили про протікання труб. Причиною залиття через протікання центрального стояка не могло бути, оскільки плями в квартирі [PERSON] були в кількох приміщеннях. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що проводили ремонт сантехнічного обладнання в кв. [ADDRESS], зокрема і центрального стояка (замінили його). Ремонт ними було проведено якісно. Суд не бере до уваги твердження відповідачки [PERSON], яка стверджує, що не була присутня при складені акту про залиття, відтак не могла відмовитися від його підпису, а тому такий акт слід визнати неналежним доказом, оскільки в акті зазначено, що мешканці кв.№ 26, а не [PERSON] особисто, від підпису відмовилися. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Як видно із справи, надані позивачами докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо вини та розміру завданої шкоди, а відтак є належними доказами в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України. Відповідачами, їх представниками, надані позивачами докази, у тому числі щодо вини, розміру шкоди, не спростовані. Таким чином, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1522,80 грн., завдану залиттям квартири, 2304 грн. за проведення експертного дослідження (квитанція № ПН1576 від 01.04.2016 року ПАТ «Кредобанк»); 99,80 грн. за виготовлення акту про залиття КП «ЖЕО» ( а.с.11- квитанція №27 ПАТ «Укрінбанк» від 30.12.2015 року); 450 грн. за акт про залив ( а.с.23- квитанція від 03.03.2016 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв'язку із затопленням їхньої квартири. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер дій (бездіяльності) відповідача. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідачів слід стягнути солідарно в користь позивачів 200 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №11 від 18.05.2016 року [PERSON] сплатила адвокату Сушко О.С. 600 грн. за правову допомогу, тому з урахуванням того між адвокатом Сушко О.С. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, адвокат Сушко О.С. брала участь в справі з моменту перебування такої у провадженні суду , тобто з 23.05.2016 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів в користь позивачів 600 грн. витрат за надання правової допомоги. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивачів в розмірі 551,20 грн., який був сплачений при поданні позову.

Outcome: dismissed