Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису в поземельній книзі щодо права власності, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03:001:0046, що розташована за межами населених пунктів Великопобіянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Зазначає, що право власності позивача на дану земельну ділянку посвідчене Державним актом серії ЯД №011482, зареєстрованим 22.08.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010875300058. 14.05.2018 йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка також передана у власність [PERSON] , який володіє земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030, що розташована за межами населених пунктів Великопобіянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Право власності [PERSON] на дану земельну ділянку посвідчене Державним актом серії ЯГ №998033, зареєстрованим 23.09.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010875300098. Позивач зазначає, що державні акти [PERSON] та [PERSON] видані на одну і ту ж земельну ділянку, він набув у власність земельну ділянку в часі раніше за відповідача, оскільки державний акт, що посвідчує право власності позивача на спірну земельну ділянку зареєстровано 22.08.2008, в той час як право власності відповідача посвідчене Державним актом, зареєстрованим 23.09.2008, тобто на місяць пізніше. За таких обставин, на думку позивача, державний акт, що посвідчує право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку підлягає визнанню недійсним, запис в поземельній книзі скасуванню, а тому звертається з позовом до суду. В заяві про уточнення позовних вимог від 02.12.2019 виклав вимогу № 2 в редакції щодо скасування записів №003 та №004 від 30.11.2013 в розділі 3 в Поземельній книзі, відкритій 30.11.2013 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.01.2020 року у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Ухвалою суду від 06.02.2020 року залучено до участі в справі співвідповідачем - Дунаєвецьку районну державну адміністрацію Хмельницької області (далі - Дунаєвецька РДА). Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.12.2020 справу прийнято в провадження судді Сосни О.М. та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.02.2021 залучено до участі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «Енселко Агро». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Рудик В.М. в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві та уточненні підстав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, а саме, зазначає, що обставини викладені позивачем у позовній заяві неповно та суб`єктивно, оскільки розпорядженням Дунаєвецької РДА №901/2007 від 21.08.2007 йому була передана у власність земельна ділянка площею 1,0911 га, відповідно до проекту розпаювання, земельна частка (пай) № [NUMBER] на території Великопобіянської сільської ради та в подальшому посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №998033, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030. Зазначає, що [PERSON] отримав розпорядження Дунаєвецької РДА №129/2008 від 05.02.2008 про передачу у власність земельної ділянки площею 1,0911 га, відповідно до проекту розпаювання, земельна частка (пай) № [NUMBER] на території Великопобіянської сільської ради та в подальшому посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №011482, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер 6821880900:03:001:0046. Поземельна книга кадастровий номер 6821880900:03:001:0046 на [PERSON] відкрита 22.08.2008, а записи почали вноситися з 11.02.2016, в свою чергу поземельна книга, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030 на [PERSON] відкрита 30.11.2013, а записи почали вноситися з 30.11.2013, що свідчить про те, що [PERSON] є першою особою, на яку було оформлено земельна частка (пай) № [NUMBER] на території Великопобіянської сільської ради, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030. Представник відповідача Дунаєвецької РДА в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, заяв про розгляд справи у його відсутності не направляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області І.Кубата у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи, однак направила до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, направила відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, третя особа заперечує проти задоволення позову в частині скасування запису в Поземельній книзі щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030, мотивуючи тим, що лише після скасування права власності на спірну земельну ділянку державний кадастровий реєстратор може розглядати питання і вносити зміни щодо скасування запису в Поземельній книзі про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Енселко Агро» [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, також направила письмові пояснення стосовно позову. Зазначає, що 01.08.2021 року між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстровано за №5957639 від 17.09.2013 року. В свою чергу позивач, як власник ділянки, повинен був опікуватись станом своєї земельної ділянки, та не міг не помітити за зовнішніми ознаками, що земельна ділянка перебуває у чужому користуванні. У свою чергу ТОВ «Енселко Агро» з 2012 року постійно відкрито користується вище вказаною земельною ділянкою на праві оренди. Також, зазначає, що твердження стосовно накладення земельних ділянок одна на одну не містить доказів такого накладення. Підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчує відповідне право та не має самостійного юридичного значення. Стосовно відомостей про земельну ділянку, внесених до поземельної книги, зазначає, що дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Відповідно такий запис у [PERSON] виник 11.02.2016, а у [PERSON] 30.11.2013. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2007, яке видане державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори, [PERSON] отримав внаслідок успадкування після смерті право на земельну частку (пай) серії ХМ №0303403 від 18.04.1997 року (а.с.113, т.1), у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса с. Велика Побійна Дунаєвецького району розміром 1,41 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вище зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.03.2007 № 9018115 (а.с.114-115, т.1). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 011482 від 28.08.2008, виданим на підставі розпорядження Дунаєвецької РДА від 05.02.2008 року №129/2008-р, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010875300058, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,09 га в межах згідно з планом, розташованої на території Великопобіянської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8 т.1). Як вбачається із Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03::001:0046, розташованої на території Великопобіянської сільської ради, є [PERSON] , датою державної реєстрації, номер запису про право (в державному реєстрі прав) інформація відсутня (а.с.9, т.1). Також, судом встановлено, що [PERSON] отримав внаслідок успадкування після смерті матері [PERSON] , [INFO] спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ХМ №0303286, виданим Дунаєвецькою РДА від 18.04.1997 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Велика Побійна Дунаєвецького району розміром 1,35 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та із права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ХМ №0303441, виданим Дунаєвецькою райдержадміністрацією від 18.04.1997 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса с. Велика Побійна Дунаєвецького району розміром 1,35 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що йому було видане нотаріально посвідчене 28.09.2001 свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.168, т.1). Державний акт на право колективної власності колгоспу ім. Щорса с. Велика Побійна серія ХМ №000372 від 29.11.1995 року засвідчує, що вказаному колгоспу передається у колективну власність 1149,2 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.15, т.1). З наданих сторінок книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, вбачається проведення реєстрації, видачу державних актів з відповідних підстав (рішень Дунаєвецької РДА): ЯД № 011482 від 28.08.2008, підстава 05.02.2008 № 129 [PERSON] , ЯГ №998033 від 23.09.2008 підстава 21.08.2007 № 901 [PERSON] (а.с.17-20). Розпорядженням Дунаєвецької РДА від 21.08.2007 року №901/2007-р [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопобіянської сільської ради за межами населеного пункту як власнику сертифіката серії ХМ №0303286 надано земельну частку (пай) № [NUMBER] площею 1,09 га; сертифіката серії ХМ №0303442 земельну частку (пай) № [NUMBER] площею 1,09 га та сертифіката серії РН №919734 земельну частку (пай) № [NUMBER] площею 1,09 га (а.с.27,28, т.1). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2013 №7245257 (а.с.167, т.1) право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6821880900:03:001:0030 оформлено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №998033 від 23.09.2008. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.05.2018 № Т-404/0-469/6-18, згідно Розпорядження Дунаєвецької РДА №901/2007-р від 21.08.2007 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, площею, 1,0911 га, відповідно до Проекту розпаювання земельна частка (пай) № [NUMBER] , на території Великопобіянської сільської ради та в подальшому посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №998033 від 23.09.2008, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030, дана земельна ділянка перебуває в Національній кадастровій системі та на неї відкрита Поземельна книга. В ході розгляду інформації стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами 6821880900:03:001:0046 та 6821880900:03:001:0030 було виявлено, що земельну ділянку площею 1,0911 га, що розташована на території Великопобіянської сільської ради, відповідно до Проекту розпаювання земельна частка (пай) № [NUMBER] повторно передано у власність, згідно Розпорядження Дунаєвецької РДА №129/2008 від 05.02.2008 року [PERSON] , що посвідчує Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №011482 від 28.08.2008, кадастровий номер 6821880900:03:001:0046, дана земельна ділянка перебуває в Національній кадастровій системі та на неї відкрита Поземельна книга (а.с.12, т.1). З наведених обставин вбачається наявність спірних правовідносин з приводу отримання та відповідно захисту прав на земельні ділянки, отримані в порядку розпаювання власниками земельних часток (паїв). Дані правовідносини станом на момент прийняття рішень про виділення сторонам у справі земельних ділянок у натурі регулювались нормами Земельного кодексу (далі - ЗК) України (у редакціях зазначених нижче норм станом на 20.06.2007), Законом України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції від 05.06.2003) (далі - Закон), Порядком організації робіт та методикою розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 (далі - Порядок). Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗК України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно п.ѓ ч. 1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом ( ч.1 ст.116 ЗК України). Згідно з п.а ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема для сільськогосподарського використання. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч.1 ст.126 ЗК України). Відповідно до п.17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю)в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації (ч. 1 ст. 3 Закону). До повноважень районних державних адміністрацій щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) належать, зокрема питання, визначені ст. 5 Закону: прийняття рішень та видача документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточнення місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); розгляд та погодження проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організація проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 9 Закону розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (ч. 1 ст. 12 Закону). Повноваження з розподілу земельних ділянок, порядок оформлення протоколів, організація проекту землеустрою деталізовані в п. 1, 2, 8-11 Порядку. Окрім цього, відповідно до п. 3 Порядку у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки(паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. З системного аналізу наведених норм слідує, що: власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) гарантовано право на виділення земельних ділянок в натурі, повноваження на таке виділення, розподіл між конкретними громадянами, організації землеустрою надано (в даному випадку) районним державним адміністраціям, власне рішення цього органу є підставою для надання земельних ділянок громадянам. Передбачений також судовий порядок вирішення питання про коригування проекту або надання земельних ділянок. Як вбачається зі змісту розпорядження Дунаєвецької РДА від 21.08.2007 № 901/2007-р громадянам, в тому числі й [PERSON] земельну частку (пай) № [NUMBER] площею 1,09 га, надані відповідні земельні ділянки за результатами затвердження протоколу № 1 від 19.06.2007 загальних зборів громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) в порядку, визначеному Законом. В свою чергу [PERSON] виділено земельну частку (пай) № [NUMBER] площею 1,09 га пізнішим розпорядженням Дунаєвецької РДА - від 05.02.2008 № 129/2008-р. Відомості про коригування проекту, затвердження протоколу розподілу не зазначені. При оцінці обставини наявності двох рішень про надання земельних ділянок різним громадянам суд враховує також правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16. Зокрема, в даній постанові зазначено: п. 74 - відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. п. 76 - розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). п. 78 - не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. п. 79 - тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції. В контексті даної справи суд вважає обгрунтованим застосування наведених вище норм законодавства, що регулює порядок виділення земельних ділянок в натурі власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай), до спірних правовідносин. Як зазначено вище, відповідачем реалізовано його право на отримання земельної ділянки в порядку, визначеному ЗК України, Законом, Порядком. Розпорядження Дунаєвецької РДА від 21.08.2007 № 901/2007-р, яке видано раніше за розпорядження про надання земельної ділянки позивачу, не ставиться під сумнів учасниками справи, відомості про його зміну чи скасування не надані. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.12.2018 року у справі № 2-3007/11 зробила висновок про те, що у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, на підставі яких видано державні акти на право власності на земельні ділянки, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У постанові від 21.02.2018 року у справі № 363/2936/15-ц Верховний Суд вказав, що державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. З урахуванням наведеного суд не може проігнорувати реалізований відповідачем порядок отримання земельної ділянки та позбавити права на неї. Також у п. 60, 61 наведеної постанови Великої Палати Верховного Судувід 29.09.2020 зроблені висновки, що: метою розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є її індивідуалізація (конкретизація). Здійснення такої індивідуалізації, зокрема, дозволяє здійснити формування земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини другої цієї ж статті формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Відповідно до п. в ч. 1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 22.05.2003) землеустрій проводиться в обов`язковом порядк на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 50 цього ж Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Пунктом 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. № 677 передбачено, проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. Згідно п.п. 7, 10 даного Порядку: виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обов`язкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки; погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Тобто з розробкою проектів землеустрою здійснюється формування земельних ділянок як об`єктів земельних відносин. Відповідно до п. п. 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України. Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити й про суперечності в твердженнях учасників про накладання спірних земельних ділянок, які неможливо усунути на підставі поданих ними доказів. Так, представник ТОВ «Енселко агро» зазначила, що твердження стосовно накладення земельних ділянок одна на одну не містить доказів такого накладення. В судовому засіданні відповідач також вказав, що поворотні точки в державних актах не відповідають одні одним. В свою чергу представник позивача пояснив, що земельна ділянка, виділена позивачу та відповідачу є однією і тією ж земельною ділянкою, що підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та визнається сторонами. Як зазначено вище, у листі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.05.2018 № Т-404/0-469/6-18 дійсно вказано, що за інформацією Відділу у Дунаєвецькому районі земельна ділянка відповідно до Проекту розпаювання земельна частка (пай) № [NUMBER] , на території Великопобіянської сільської ради згідно розпоряджень Дунаєвецької РДА №901/2007-р від 21.08.2007 передана у власність [PERSON] , а №129/2008 від 05.02.2008 року - [PERSON] , з виданням державних актів та присвоєнням кадастрових номерів 6821880900:03:001:0046 та 6821880900:03:001:0030. Зазначений лист судом не може бути визнаний достатнім і належним доказом на підтвердження обставини видачі однієї і тієї ж ділянки двом різним особам за відсутності інших доказів такого. Твердження про визнання цієї обставини не підтверджується наявними у справі заявами відповідача по суті справи. Висновки експертів не надавались, клопотання про призначення відповідних експертиз учасниками не заявлялись. За принципами змагальності і диспозитивності цивільного процесу (ст.ст. 12,13 ЦПК України) сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Варто також зазначити, що згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Відділ у Дунаєвецькому районі від 27.03.2019 №29-22-0.24-153/108-19 Поземельні книги заведені при реєстрації земельних ділянок Центром Державного земельного кадастру не були передані до Відділу у Дунаєвецькому районі. Протокол розподілу (жеребкування) земельних ділянок КСП ім. Щорса с. Велика Побійна між власниками земельних часток (паїв), список реєстрації власників та Схема розташування земельних ділянок згідно з проектом із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників (за списком) у Відділі відсутні. Щодо посилань учасників справи на поземельні книги суд зазначає наступне. В поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6821880900:03:001:0046 зазначається, що вона відкрита 22.08.2008, власник [PERSON] , записи в ній датовані 11.02.2016 (а.с. 37-49. т. 1). В поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6821880900:03:001:0030 зазначається, що вона відкрита 30.11.2013, власник [PERSON] , записи в ній датовані 30.11.2013 (а.с. 50-65. т. 1). Згідно п.п. 12.7.1, 12.7.3, 12.8.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 (в редакції станом на 27.06.2007 і на час видання державних актів сторонам): Поземельна книга складається з титульного аркуша, аркуша змісту Поземельної книги, реєстраційних карток, кадастрового плану, аркушів відомостей Поземельної книги; номер Поземельної книги збігається з кадастровим номером земельної ділянки; Поземельна книга відкривається шляхом внесення кадастрового номеру земельної ділянки та дати відкриття Поземельної книги у відповідні поля на титульному аркуші та посвідчується підписом керівника оператора (реєстратора) і печаткою. У відповідності до п. 12.7.5 зазначеного порядку усі аркуші, з яких складається Поземельна книга, є бланками, які мають серію та номер, нанесені друкарським способом та виготовляються відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 283 «Про встановлення порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку». На титульних аркушах наданих поземельних книг відсутні підписи керівника оператора та печатки. Розбіжності в датах відкриття поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 6821880900:03:001:0046 (22.08.2008) та перших записах до цієї книги (11.02.2016) жодним чином не обґрунтовані. З урахуванням наведеного у суду відсутня можливість встановити достовірність вказаної дати заведення поземельної книги. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як зазначено вище, на час виділення земельної ділянки [PERSON] (05.02.2008) вказана земельна ділянка вже була виділена [PERSON] (21.08.2007) та не була вилучена у нього, розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №901/2007 р. від 21.08.2007 про виділення в натурі (на місцевості) [PERSON] земельної ділянки, площею, 1,0911 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопобіянської сільської ради не оспорюється, а тому відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №998033 від 23.09.2008. За таких обставин, враховуючи відсутність правових підстав для визнання недійсним зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку відсутні підстави для задоволення похідних вимог, а саме: скасування записів в поземельній книзі щодо права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0911 га, кадастровий номер 6821880900:03:001:0030, що розташована за межами населених пунктів Великопобіянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1536,80 грн., слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed