Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду з названим позовом, вказуючи, що 24.12.2014 року [PERSON] звернувся з заявою про отримання кредитних послуг до Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» та отримав кредит на суму 10200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту. Банком виконано взяті на себе зобов'язання та видано кредит. Відповідач порушує умови договору та не проводить в установлений термін оплату по кредиту. Станом на 30.11.2016 року загальна заборгованість по кредиту становить 18409,64 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту у сумі 18409,64 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі ( а.с.37). Відповідач на виклик суду не з'явився. На адресу суду надійшла заява, якою просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Одночасно повідомляє суд, що він не визнає позовні вимоги у повному обсязі та зазначає, що позивач не виконав вимогу суду та не долучив до матеріалів справи оригіналів кредитної справи ( а.с.53). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись з позовною заявою, взявши до уваги позицію відповідача викладену у відповідній заяві та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2014 року [PERSON] звернувся з заявою про отримання кредитних послуг до Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» та отримав кредит на суму 10200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту. Банком виконано взяті на себе зобов'язання та видано кредит. Однак відповідач не проводить в установлений термін оплату по кредиту. Тому станом на 30.11.2016 року загальна заборгованість по кредиту становить 18409,64 грн., з яких : 9990,28 грн. - заборгованість за кредитом; 6966,52 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 100,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф ( фіксована частина); 852,84 грн.- штраф ( процентна складова). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитонадавач зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Для перевірки обставин, на які посилається позивачу своїй позовній заяві, суд ухвалою від 13.03.2017 року зобов'язав позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів кредитної справи відповідача [PERSON] (а.с.35). Як вбачається з матеріалів справи, позивач в підтвердження позову додав до позовної заяв лише ксерокопії документів : анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (завірена позивачем, що є неналежної якості та не читається ) та витяг із тарифів та умов і правил надання банківських послуг (а.с.5,6,7-30). На виконання названої ухвали Публічне акціонерне товариство КБ « ПриватБанк» не надало суду оригіналів матеріалів , що містяться у кредитній справі відповідача, що позбавляє суд можливості перевірити докази, на яких ґрунтуються вимоги позивача викладені у позовній заяві. Таким чином, надані завірені позивачем копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяги із тарифів та умов і правил надання банківських послуг, є копіями невідомого походження, а відтак не є належними та допустимими доказами у справі згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10, що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом. Окрім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки "Універсальна" чи карти класса « Gold». Згідно правових позицій Верховного суду України, викладених у справах №6-240цс14, №6-16цс15, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо умови не містять підпису позичальника. Відповідно до ст.27 ч.2 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду всі наявні докази для підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем суду не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, на який посилається Публічне акціонерне товариство КБ « ПриваБанк» у своїй позовній заяві кредитором, зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою та ін. Виходячи з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В супереч наведеному сторона позивача не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог. Отже, за наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, з відповідача не стягується судовий збір на користь позивача.

Outcome: dismissed