Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №284/55/САФ03.16.2 від 11.02.2008 року у сумі 122894,99 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 3258859,82 грн. та судові витрати в розмірі 48882,90 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 834/55-САФ03.16-2 від 11.02.2008 [PERSON] отримав кредит в розмірі 49 500 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач не виконує кредитні зобов'язання, просить стягнути заборгованість в сумі 122894,99 доларів США, з яких: 45839,49 доларів США заборгованість за кредитом; 42639,76 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 19125,58 доларів США заборгованість за несвоєчасне повернення кредиту; а також 15290,17 доларів США - заборгованість за несвоєчасне повернення відсотків. Ухвалою суду від 16.08.2017 року справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та відновлено провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 18.05.2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав, що ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позивачем з 2012 року пропущено строк звернення до суду, у зв'язку з чим, просив застосувати строки позовної давності (а.с.228-230 Том 1, а.с.7-11 Том 2). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 284/55-САФ03.16-2, згідно з яким [PERSON] було надано 49 500 доларів США зі сплатою 12,0 відсотків річних. 26.06.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 284/55-САФ03.16-2 на підставі якого було продовжено строк дії кредитного договору до 10.02.2017, збільшено відсоткову ставку до 13,5 відсотків річних, а також додатково надано 2413,01 доларів США на поточні потреби. Визначені у договорі кредиту зобов'язання Позивачем були виконані шляхом видачі готівки на суму 49500 долів США та 2413,01 доларів США відповідно. Відповідач з 30.01.2009 не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач допустив неналежне виконання зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Судом на підставі наданого Позивачем розрахунку встановлено, що останній платіж за користування кредитом Відповідачем здійснено 30.01.2009. Згідно Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 10.02.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Додатковою угодою №1 від 26.06.2009 року до договору кредиту змінено кінцевий термін повернення кредиту до 10 лютого 2017 року. При цьому, відповідно до п. 3 додаткової угоди, сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, Позичальник зобов'язаний достроково погасити Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов'язання за договором. Тобто, укладеною додатковою угодою №1 змінено строк виконання зобов'язання та передбачено обов'язок Позичальника повернути кошти за кредитним договором в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов'язання за договором. 26.06.2009 у п. 1.1. додаткової угоди Сторони погодили, що погашення Кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця, починаючи з березня 2008 року до 10.02.2017. Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що у разі порушення Позичальником строків сплати відсотків та/або кредиту більш ніж на 30 календарних днів Позичальник зобов'язаний достроково погасити Кредит. 11.03.2010 (дата чергового платежу за кредитним договором з урахуванням внесених додатковою угодою змін) [PERSON] мав прострочену заборгованість перед Банком у сумі 367,38 доларів США. З указаної у розрахунку дати - 11.03.2010 Відповідачем не проведено жодного платежу. Отже з 12.04.2010 року змінено строки виконання зобов'язання. Позивач звернувся до суду у квітні 2016 року через 3 роки після спливу встановленого строку позовної давності (до 12.04.2013 року). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Укладаючи Додаткову угоду та встановлюючи строки та умови дострокового погашення кредиту, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни. Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 30 січня 2009 року, а тому відповідно до пункту 3 Додаткової угоди цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 30 днів після дати виникнення простроченої заборгованості. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, в Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак останній звернувся до суду із зазначеним позовом лише у квітні 2016 року, тобто зі спливом позовної давності. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Оскільки після спливу визначеного договором строку виконання зобов'язання право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Outcome: dismissed