overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

06 вересня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 179. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 05 серпня 2011 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років припинили шлюбні стосунки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Також надіслав на адресу суду нотаріально завірену заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 179. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини " [PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно /а.с.3/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції № 22 від 05 вересня 2019 року, в сумі 768 грн. 40 коп. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

06 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 січня 2000 року у Голицькій сільській раді Болградського району Одеської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають Шлюбні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримав, надання строку на примирення вважає недоцільним, після розірвання шлюбу, просила прізвище залишити - «[PERSON]». У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, на примирення не згоден. Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

06 грудня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, надіслана позивачем 05 грудня 2019 року поштовим зв`язком. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18 листопада 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 34 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14 червня 2018 року відбулись державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

06 жовтня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від данного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину : сина [PERSON], [INFO] . Шлюб між ними не розірваний . Дитина проживає спільно з позивачем, знаходяться на її утриманні . Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає , хоча має таку можливість, так як є працюючим, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров»я. Інших дітей відповідач не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини- сина [PERSON] , [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку , починаючи з дати подачі заяви до його повноліття . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала , просила позов задовольнити , пославшись на підстави для його задоволення, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з»явився , але в заяві до суду зазначає , що позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. Вислухавши пояснення позивача та враховуючи думку відповідача, викладену у заяві до суду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як батька, так і матері. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно положень ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже , суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно , починаючи з дати подачі заяви до його повноліття , за наявності для того законних підстав та визнання позову відповідачем повністю .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

06 жовтня 2014 року [PERSON],звернувся до суду з позовом до Товариства з Обмеженою Відповідальністю "МОСТОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАГІН №73" далі по тексту (ТОВ "МОСТОБУДІВЕЛЬНИЙ ЗАГІН №73") про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні та відрядженні, а всього 27246,52 гривень. Просить суд постановити рішення про задоволення його позовних вимог. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що дійсно після звільнення заборгованість по заробітній платі та відрядженні не виплачена. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмір 24.966.52грн, та відрядження у розмірі 2280 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 09 липня 2007 року був прийнятий на посаду плотника 4-го розряду згідно наказу №428к від 09.07.2007 року. Наказом № 94-к від 15 вересня 2014 року [PERSON], звільнений з займаної посади на підставі п.3 ст.36 Кодексі законів про працю України. (за власним бажанням). Відповідач при звільненні не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 24966,52 гривень та 2280 гривень за відрядження, а всього заборгованість складає 27246,52 гривень. На день розгляду справи суді відповідач не виплатив вказану суму заборгованості. У зв'язку з наведеним вище, Суд приходить до висновку, про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд стягує з відповідача на користь позивача 27246,52 гривень заборгованості, із яких 24966,52 гривень заборгованість по заробітній платі та 2280 гривень за відрядження. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

06 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,мотивуючи тим, що 14 грудня 2007 року та [PERSON] уклали кредитний договір №ZRZ0GA00004192, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 45000,00грн. на термін до 13.12.2017 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В порушення ст.ст.526, 527, 530 та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим відповідач станом на 17 вересня 2015 року має заборгованість на загальну суму 267113,50 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 40102,01 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 57188,66 гривень; заборгованості по комісії - 6000,00 гривень, пені - 150865,04 гривень; штрафу (фіксована частина) - 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 12707,79 гривень. Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00004192від 14 грудня 2007 року в сумі 267113,50 гривень та судові витрати. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника Банку та можливість винесення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON], який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився повторно, не повідомив про причини неявки і від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за його відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

06 квітня 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою. В заяві зазначив, що на території м.Снігурівка Миколаївської області знаходиться квартира [ADDRESS], власниками якої були [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON], а [INFO] [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру, але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. У зв"язку з тим, що квартира знаходиться у незадовільному стані, належним чином не доглядається, заявник просив суд визнати спадщину відумерлою, а квартиру передати Снігурівській міській раді. У судове засідання заявник не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав суду заяву про слухання справи у відсутність його представника, вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою, за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 грудня 1997 року, виданого на підставі розпорядження Снігурівської міської ради Миколаївської області від 08 грудня 1997 року [NUMBER] (а.с.26), [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], площею 44,9 кв.м. [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис про смерть №303, [PERSON] померла [INFO], актовий запис про смерть №249, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.28-29). Після їх смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно листів завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], за даними Спадкового реєстру, ніхто не звертався, спадкові справи не заводились (а.с.10, 11-зворот). За даними Реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.11-12) відомості у Державному реєстрі щодо прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна стосовно квартири [ADDRESS] відсутні. Таким чином, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі ст.1277 ЦК України, ст.ст.234, 235, 274-278 ЦПК України, у зв"язку з тим, що з моменту відкриття спадщини пройшло більше 4 років, спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні, та визнає її відумерлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 11 листопада 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 131, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] , залишити на проживання з нею, стягнути судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після реєстрації шлюбу вони проживали нормально, однак після народження дочки стосунки між ними погіршилися. Коли вона народжувала, то потрапила до реанімаційного відділення через важкі пологи, але її чоловіка поряд із нею не було жодного разу, що дуже ображало її і впливало на її психічний стан. Нормальну сім'ю вони створити не змогли, а тому три місяці тому остаточно припинили сімейно-шлюбні стосунки. Мір для примирення не приймали і приймати не бажають , оскільки прийшли до висновку, що збереження сім'ї не можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де вона позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився , про час та місце розгляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням. Він подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де позовні вимоги він визнав. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритись вона не бажає, відповідач ніяких заперечень щодо пред"явлених вимог не надав суду, позовні вимоги визнав, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Так як спір про дитину відсутній, суд залишає неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на проживання для позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача документально підтверджені судові витрати, пов"язані із сплатою судового збору у сумі 551 грн. 20 коп., так як позовні вимоги задовольняє повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

06 липня 2017 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини, третя особа [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що з 1998 року по 2016 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], який проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. На теперішній час син навчається на першому курсі денного відділення Донецького національного технічного університету у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Вона не працює, так як є інвалідом другої групи та не може самотужки надавати сину матеріальної допомоги. Крім того постійне лікування потребує додаткових затрат. Відповідач працює на посаді електрослюсаря на дільниці № 5 шахта "Піонер" ТОВ ДТЕК "Добропіллявугілля", стабільно отримує заробітну платню і може надавати матеріальну допомогу. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] на весь період його навчання у Донецькому національному технічному університеті. Третя особа в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, з розміром аліментів згоден, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вважає що зобов'язаний надавати повнолітньому сину допомогу під час навчання.. Суд, вислухавши сторони, роз'яснив відповідачу наслідки визнання позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України. У відповідністю з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. В зв'язку з повним визнанням позовних вимог відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

06 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Інших дітей відповідач не має. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 30% щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач про ти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечував, при цьому просив суд визначити аліменти у розмірі ? частки від його заробітку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних питань. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2008р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Згідно пояснень сторін, з 2011 року вони фактично проживають окремо. Син проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні, що визнається відповідачем та підтверджується довідкою від 30.10.2014р. №2139 МКП "Основаніє" про склад сім'ї. Домовленості щодо розміру матеріальної допомоги батька на утримання дитини не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], а отже, зобов'язаний утримувати його. Інших утриманців відповідач не має. Відповідач має постійний заробіток, працює на ВАТ "Український графіт". Позивачка також працює на вказаному підприємстві, має постійний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи від 31.10.2014р. №10/774. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково, аліменти слід стягнути в ? частці від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial