Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

13.02.2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 26214 грн. 50 коп. та аліментів на дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача до виповнення дочкою 23 років або до закінчення навчання. На обґрунтування позову зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина [PERSON] , після розірвання шлюбу з відповідачем дочка постійно проживає з нею. Усі додаткові витрати вона несе самостійно. У зв`язку з тимчасовою втратою роботи її доходів не вистачає. Знаючи, що донька здобуває вищу освіту і потребує постійної матеріальної допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків, рішенням Кагарлицького районного суду Київської області з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів. Оскільки відповідач свідомо продовжував порушувати свої обов`язки щодо утримання та виховання доньки, в подальшому, рішенням цього ж суду від 26.03.2014 відповідача було позбавлено батьківських прав, відносно його дитини [PERSON] З 01.09.2018 донька здобуває вищу освіту, є студенткою 1 курсу освітнього рівня „бакалавр", денної форми навчання факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - Університет). Закінчує навчання З0.06.2022. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. У період з серпня 2018 року по грудень 2018 рік позивачем витрачено на навчання дочки 33430 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на придбання ноутбуку на суму 18999 грн., який необхідний для навчання доньки. Дитина постійно потребує нормального харчування, лікування, профілактичного оздоровлення, медичного страхування, придбання необхідного одягу, взуття, речей для розвитку та навчання, книг, канцелярського приладдя, оплати її додаткових занять у фізичному вихованні. У зв`язку з викладеним просила позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 26.02.2019 позов було залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків. 18.03.2019 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.05.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. На обгрунтування заперечень зазначив, що вчасно та в повному обсязі перераховуються аліменти з його заробітної плати в розмірі 1/3 частки від доходу на утримання спільної доньки. Він офіційно працевлаштований в ДП «КРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» та отримує заробітну плату у розмірі близько 7 000 грн. на місяць. Крім того, звернув увагу суду, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач жодного разу не зверталася до нього з питань надання коштів на додаткові витрати, крім сплати ним аліментів. Також, будь-які витрати, які позивач здійснювала на утримання спільної дитини жодного разу не узгоджувалися з ним. Враховуючи викладене, його матеріальний та сімейний стан просив суд відмовити в задоволені позову. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в його мотивувальній частині. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання він не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2000 року, який в подальшому 22.02.2007 було розірвано /а.с. 13,14/. Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] /а.с.17/. 12.02.2014 рішенням Кагарлицького районного суду Київської області з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів. 26.03.2014 рішенням Кагарлицького районного суду Київської області відповідача було позбавлено батьківських прав, відносно його дитини [PERSON] /а.с.22-26/. З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення аліментів відповідачем виконується. На час розгляду справи доньці сторін виповнилось 18 років. З 01.09.2018 донька сторін є студенткою 1 курсу освітнього рівня „бакалавр", денної форми навчання за контрактом факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка, строк закінчення навчання - З0.06.2022 /а.с. 30-33/. Доходів [PERSON] не отримує, що підтверджується довідкою від 23.01.2018 /а.с. 28/. Згідно договору про надання освітніх послуг, укладеного між Київським національним університетом ім. Тараса Шевченка та [PERSON] від 09.08.2018, вартість освітніх послуг [PERSON] становить 133720 грн. Позивачем у період з серпня 2018 року по грудень 2018 рік було сплачено за навчання доньки 33430 грн. 00 коп., що підтверджуються квитанціями № 0.0.1107867186.1 від 14.08.2018 на суму 16715 грн. 00 коп. та № 0.0.1225858479.1 від 28.12.2018 на суму 16715 грн. /а.с. 35-36/. Позивачем 31.05.2018 було придбано ноутбук Asus на суму 18999 грн. /а.с. 40/. Вимоги позивача обґрунтовані посиланням на положення сімейного законодавства, які зобов`язують батьків брати участь у додаткових витратах на дитину та утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі №6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням суду з відповідача, в тому числі і за 2018 рік по квітень 2019 року стягувалися аліменти на утримання доньки сторін в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, при цьому останній з позовом про зменшення розміру аліментів до суду не звертався. Як вбачається із відзиву, відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що в нього не має матеріальної можливості сплачувати додаткові витрати, оскільки він має двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, зокрема [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Так, при стягненні з відповідача додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] буде порушено принцип співмірності інтересів усіх дітей, яких зобов`язаний утримувати відповідач. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Отже враховуючи викладені обставини, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних із навчанням доньки сторін слід відмовити. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач був позбавлений батьківських прав щодо доньки [PERSON] , і ця обставина має істотне значення для вирішення цієї справи. Так, за приписом частини 1 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав, суд стягнув з нього аліменти на утримання доньки

Outcome: dismissed