overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просив розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 07 червня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 07 червня 2003 року актовий запис № 793 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи-[PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем знаходилася у фактичних шлюбних відносинах. Мають неповнолітнього сина : [PERSON] , [INFO]. Батьком дитини значиться [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Сторони мешкають окремо. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини . Позивач у судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовільнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач та третя особа у судове засідання не з"явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах , мешкали разом . Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5).Син мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] На території Плужненської сільської ради Ізяславського району залишилось спадкове майно - житловий будинок. Позивач є спадкоємцем за законом померлого [PERSON], прийняла спадщину, проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у зв'язку з тим, що були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та повідомив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 14). Позивач являється дочкою та спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори (а.с. 7, 8, 17). На спірний житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця виготовлений технічний паспорт (а.с. 11-13). [PERSON] фактично являвся власником цього будинку, однак, правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні, що підтверджується довідкою комунального підприємства "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. За таких обставин, з урахуванням того, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги померлого [PERSON], прийняла спадщину в установлені законом строк та порядку, а правовстановлюючі документи на спірний будинок відсутні, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У січні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 22 жовтня 2003 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Також зазначала, що ні вона, ні відповідач не мають наміру зберігати шлюб, який повинен ґрунтуватися на добровільних засадах, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У судовому засіданні позивач позов підтримала у межах заявлених вимог, обґрунтувавши його доводами, викладеними в заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити і розірвати шлюб, який був укладений між ним та позивачем 22 жовтня 2003 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 22 жовтня 2003 року був укладений шлюб (а.с. 3). Від шлюбу в них є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 10). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У січні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 21 жовтня 1995 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 932. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, вони сталі чужі один одному, втратили почуття любові та поваги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливо. Шлюбно-сімейні стосунки вісім років тому, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На даний час позивач проживає з іншою жінкою та має намір оформити офіційно шлюб. Дійшли взаємної згоди, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. Як зазначив позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач з'явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, однак надав суду заяву, у якій зазначила, що проти розірвання шлюбу між нею та позивачем не заперечує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 21 жовтня 1995 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 932, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки припинені вісім років тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Дійшли взаємної згоди, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи те, що сторони спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї не можливо, шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У січні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 01 лютого 1991 року у Палаці урочистих подій «Центральний», актовий запис № 19. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, вони сталі чужі один одному, втратили почуття любові та поваги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливо. Шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ спільного майна не має. Дійшли взаємної згоди, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати із матір'ю, позивач добровільно буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Як зазначив позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій зазначила, що проти розірвання шлюбу між нею та позивачем не заперечує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 01 лютого 1991 року у Палаці урочистих подій «Центральний», актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Шлюбно-сімейні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спір про майно відсутній. Дійшли взаємної згоди, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати із матір'ю, позивач добровільно буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи те, що сторони спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї не можливо, шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У січні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 15 грудня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1200. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити гарне подружжя, тому що різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, вони сталі чужі один одному, втратили почуття любові та поваги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливо. Шлюбно-сімейні стосунки припинені з січня 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спору про поділ спільного майна не має. Як зазначила позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, однак надав суду заяву, у якій зазначив, що проти розірвання шлюбу між ним та позивачем не заперечує, просить провести розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 15 грудня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1200, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки припинені з січня 2013 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спір про майно відсутній. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи те, що сторони спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї не можливо, шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

у січні 2014 року заявник звернувся до районного суду з вказаною заявою та просив суд встановити, що правовстановлюючий документ - договір дарування від 21 травня 1991 року, посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований в держреєсті №541 належить йому [PERSON], [INFO]. Заяву він мотивував тим, що він має намір переоформити житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], та який йому ще 21.05.1991 року подарував батько. Так як, у вказаному договорі вказано його прізвище та батька як « [PERSON]», а в паспорті він зазначений як «[PERSON]», тому через вказану помилку він не взмозі у позасудовому порядку переоформити своє майно. У судовому засіданні заявник та заінтересована особа підтримали вказану заяву та просили встановити належність правовстановлюючого документу. Заслухав пояснення учасників процесу, допитав їх як свідків у порядку ст. 184 ЦПК України, дослідив письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 01.02.1963 року його прізвище вказано на російській мові «[PERSON]», у графі батько «[PERSON]» 21 травня 1991 року батько заявника [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], що вбачається з договору дарування від 21 травня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори Поплужною К. А. та зареєстрований в реєстрі №541». При написанні прізвищ на українській мові було допущено помилку та вказано прізвище обдарованого як « [PERSON]», вказане підтвердили як заявник, так і заінтересована особа. На даний час заявник має намір подарований житловий будинок зареєструвати, але із-за невідповідності написання його прізвища, зробити це у позасудовому порядку не може. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 19 березня 2003 року Врадіївським РВУ МВС України у Миколаївській області - прізвище заявника вказано на українській мові як « [PERSON]» Таким чином, встановив у судовому засіданні, що саме заявнику [PERSON] 21 травня 1991 року батько [PERSON] подарував житловий будинок, та у іншому порядку, окрім судового, заявник не зможе довести належність вказаного правовстановлюючого документу, у суду є законні підстави для задоволення вказаної заяви. При прийнятті рішення суд керується п.6 ч.1 ст. 256, ст. ст.257- 259 ЦПК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03. 1995 року № 5 ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У січні 2014 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернулося до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 17 932, 02 грн, зазначаючи, що позивачем надаються послуги з теплопостачання [ADDRESS] та відповідач не виконує своїх обовязків і систематично не здійснює оплату послуг. Внаслідок дій відповідача має місце заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання в сумі 17 932, 02 грн. станом на 01.11.2013 року. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість і витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач проживає за адресою: [INFO]. Позивач надававвідповідачу послуги з теплопостачання. Відповідач наданіпослуги оплачував не регулярно. Відповідач зобов'язаний був щомісячно проводити оплату послуг, що йому надавалися. Заборгованість підлягає стягненню з відповідача в сумі 17 932 грн. 02 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved