Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

02.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON],\~який помер\~15\~травня 2014\~року,право власності на земельну ділянку площею 4,9490 гектарів, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) №451, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги мотивує тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що документ, що посвідчує право власності на імя спадкодавця [PERSON], на вищезазначену земельну ділянку відсутній. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Ухвалою суду від 16.07.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] копію спадкової справи №59/2, заведеної після смерті [PERSON],\~який помер\~15\~травня 2014\~року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія РІ №493693, виданого 12.03.2003р. Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10-10-296, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,9490 гектарів, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) №451, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №378612 від 17.05.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 15 травня 2014 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,9490 гектарів, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) №451, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець [PERSON], який є батьком позивача, заповіт не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №52211971 від 08.06.2018року. Згідно свідоцтва про народження Серії ІІІ-ЖД №272745 від 14.07.1981р. позивач є сином спадкодавця [PERSON] Позивач є спадкоємцем за законом першої черги та спадщину прийняв фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою №351 від 13.06.2018р. виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Інший спадкоємець за законом дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ №271382 від 29.10.1969р., на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, однак подала заяву про відмову від спадщини. На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю нотаріуса за №223/02-14 від 11.06.2018р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст.\~316\~Цивільного Кодексу\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку позивач надати не може, у звязку з його втратою. Але ж, право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №67/156-18 від 19.06.2018 року. Враховуючи викладене,\~на думку\~суду відсутні\~сумніви щодо\~належності земельної\~ділянки площею\~4,9490\~гектарів,\~яка розташована\~на території\~Лощинівської сільської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області,\~колишнє КСП\~«Бесарабія»,\~частка (пай)\~№451,\~передана для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва [PERSON], який помер 14 грудня 2013 року. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved