Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом, у якому зазначила, що 11 червня 2014 року помер її д дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку № 129/10 по вул.. Фабричній/провулок Богатирський в місті Запоріжжі. Батько позивачки помер 16.03.2007 року, а тому вона має право спадкування за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Але вона у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори, оскільки відповідачка її тітка упевнила її у тому, що вона сама звернеться до нотаріуса и оформить спадщину на обох, тобто відповідачка її обманула і оформила спадщину тільки на себе. Позивачка просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті дідуся. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що після смерті діда вона мала бажання прийняти спадщину. Вона знала про те, що строк звернення до нотаріуса встановлений у 6 місяців. Але вона надіялась, що відповідачка від її імені подасть заяву до нотаріуса, але остання це не зробила і скрила від нотаріуса про існування другого спадкоємця. Відповідачка не визнала позов і пояснила, що вона постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] Останній час перед смертю вона піклувалася за батьком, проживала з ним, але позивачка не відвідувала діда. Вона ніколи не обіцяла позивачці оформлювати на неї спадщину. Вона звернулась до нотаріуса у встановлений строк від свого імені. Після спливу 6 місяців вона отримала свідоцтво про право на спадщину и вступила в управління спадщиною. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що нотаріус не повинний розшукувати спадкоємців. Заява про прийняття спадщини подається особисто спадкоємцем без права доручення. Розшук спадкоємців не передбачений законом Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, доводи адвокатів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2014 р. помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку . Спадкоємцями є відповідачка, яка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса, і позивачка (яка діє за правом представлення, оскільки її батько помер до смерті дідуся), яка у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 25/2014, [PERSON] звернулась до нотаріуса 14 липня 2014 року, і отримала свідоцтво про право на спадщину 19.12.2014 р., яке не скасоване. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, предметом доказування у справах щодо визначення спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є зясування поважності причин пропуску встановленого законом строку. В даному спірному випадку сама позивачка пояснювала про те, що вона була присутньою на похованні діда , і єдиною причиною не прийняття нею спадщини є те, що їй відповідачка пообіцяла оформити спадщину на двох. Законодавством України не визначено чіткого переліку причин, які по своїй суті є поважними, а тому вирішуючи питання щодо поважності пропуску позивачкою встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить із того, що такими причинами можуть бути такі обставини життя позивачки, які б обєктивно перешкоджали їй подати таку заяву у визначений законом строк. Однак, такі обставини на яки посилається позивачка, не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, оскільки позивачка мала усі можливості звернутися до нотаріальної контори в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання позивачки на те, що якби відповідачка заявила нотаріусу про існування другого спадкоємця, то нотаріус би повідомила її про спадщину, суд не може прийняти до уваги, оскільки в судовому засіданні третя особа нотаріус [PERSON] пояснила, що, розшук спадкоємців не передбачений законом. Судова практика свідчить про те, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно дот ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Позивачкою не доведено про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. Обставини, на які посилається позивачка як на підставу позову про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда , не можуть бути підставою для задоволення її позову.

Outcome: dismissed