Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних, просить стягнути з [PERSON] на свою користь вартість спричинених [PERSON] збитків у розмірі 40 205,51 грн., що утворились внаслідок протиправних дій останнього. Позовна заява мотивована тим, що під час проведення 27.01.2014р. представниками позивача технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у [PERSON] за адресою: [ADDRESS], виявлено самовільне підключення штучного нуля поза приладом обліку на металевий штир в котельній, внаслідок чого електроенергія споживається, однак приладом обліку не враховується. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на тому, що розгляд справи повинен бути проведений на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач у судовому засіданні, посилаючись на безпідставність заявлених позивачем вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з ст.3 Закону України "Про електроенергетику" відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. за № 1357 (далі - Правила). Відповідно до п. 42 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Під час проведення 27.01.2014р. представниками позивача технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у [PERSON] за адресою: [ADDRESS], виявлено самовільне підключення штучного нуля поза приладом обліку на металевий штир в котельній, внаслідок чого електроенергія споживається, однак приладом обліку не враховується. Згідно з п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. На підставі п.53 Правил представники позивача в присутності [PERSON] 27.01.2014р. склали акт Н № 101303 про вищевказане порушення, у якому останній зазначив, що зауважень до акта не має (а.с.5). 18.02.2014р. відбулось засідання комісії 4 РЕМ з розгляду акта про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення Н № 101303 від 27.01.2014р., якою встановлено правомірність його складення та відповідно до п.3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ 04.05.2006р. № 562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006р. № 782/12656 (надалі - Методика), проведено розрахунок вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення [PERSON] Правил за період з 27.01.2011р. по 27.01.2014р. на суму 40205,51 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушення в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і без приладів обліку. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, [PERSON] своїми діями дійсно спричинив збитки ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго». Відповідно до актового запису про смерть № 2179 від 13.03.2015р., [PERSON] у віці 76 років помер [INFO] Згідно спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] у Другій дніпропетровській державній нотаріальній конторі, з заявою про прийняття спадщини 30.04.2015р. звернулась донька померлого - [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2016р. залучено до участі в якості правонаступника [PERSON], померлого [INFO], [PERSON] За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки [PERSON] помер [INFO], то відповідати перед позивачем на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за завдані збитки спадкодавця мають спадкоємці, які прийняли спадщину, у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення на користь позивача суми завданих [PERSON] збитків з відповідача підлягає встановленню обсяг відповідальності відповідача як спадкоємця перед позивачем, оскільки задоволення такого позову без з'ясування обсягу спадкового майна, його вартості, порушить правила ст. 1282 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-39780св13 від 15.01.2014р. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що представнику позивача відповідно до вимог ст.10 ЦПК України у судовому засіданні роз'яснювалось, що у даній категорії справ повинно бути визначено обсяг та вартість майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача, оскільки з долученої до матеріалів справи копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], не можливо встановити такий обсяг та вартість відповідного майна, проте представник позивача наполягав на розгляді справи відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, з клопотанням про витребування доказів до суду не звертався. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги, що позивач всупереч ст.60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження існування спадкового майна, за рахунок якого можуть бути задоволені його вимоги, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки обсяг відповідальності [PERSON] як спадкоємця [PERSON] перед позивачем не визначено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed