Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до газети «Вісник Дергачівщини» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є депутатами Русько-Лозівської сільської ради VII скликання та протягом 3 років ними виконуються надані повноваження від імені та в інтересах територіальної громади села Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. Протягом цього часу жодного разу до них не надходило скарг, зауважень або дорікань від мешканців села щодо неналежного виконання ними покладених обов`язків у якості депутатів сільської ради. 11.05.2018 року у газеті «Вісник Дергачівщини» № 21 було опубліковано статтю під назвою « [PERSON] -Лозівської сільської ради за 2017 рік», у якій від імені сільського голови Русько-Лозівської сільської ради Фоміна Ю.В. викладено інформацію щодо підсумків роботи у 2017 році Русько-Лозівської сільської ради, виконавчого комітету та депутатського корпусу. Серед іншого вказано інформацію наступного змісту: «На превеликий жаль, з об`єктивних та суб`єктивних причин нам не все вдалося зробити. Ряд депутатів просто зривали сесії: [PERSON] (округ № 13), [PERSON] , заступник голови земельної комісії (округ № 11), [PERSON] (округ № 2).» Зазначена інформація викликала як їх обурення особисто, так і обурення їх виборців, оскільки є повністю недостовірною та такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію як представників територіальної громади. Окрім образливої та принизливої фрази щодо того, що ними зриваються сесії, жодних підтверджень цьому у статті не наведено. За увесь час виконання покладених на них обов`язків, як депутатів сільради, ними жодного разу не були пропущені без поважних причин засідання сесій Русько-Лозівської сільради. З 10 пленарних засідань сесій Русько-Лозівської сільської ради депутатом [PERSON] М.С. пропущене одне засідання у зв`язку із хворобою, однак, вказане засідання так і не відбулося через неявку інших депутатів. Депутат [PERSON] був відсутнім також лише на 1 засіданні сесії. Депутат [PERSON] була відсутньою на 5 пленарних засіданнях, проте виключно з поважних причин, у зв`язку із хворобою. Вказане підтверджується явочними листами пленарних засідань. Вважають, що такі обставини жодним чином не дають можливості сільському голові Русько-Лозівської сільської ради Фоміну Ю.В. надавати до публікації інформацію, щодо того, що ними просто зривалися сесії. Також опубліковано інформацію: «Русько-Лозівська сільська рада постійно веде роботу по благоустрою проїзних частин вулиць та провулків, проводилась підсипка щебеневою сумішшю. За цей час засипано більше 25 вулиць та провулків на суму 299 000 грн.» Зазначена інформація не відповідає дійсності та відповідно є недостовірною, оскільки згідно рішення № 6 від 09.11.2017 року Русько-Лозівської сільської ради XXIII сесії VII скликання виділені кошти на придбання матеріалів ( дорожній щебінь, щебенева суміш) в сумі 489 730 грн. ( у кількості 1590 т) для виконання робіт з підсипки проїзної частини (пішохідних доріжок) вулиць та провулків в селі Руська Лозова згідно додатку № 1. Депутатам Русько-Лозівської сільської ради повідомлено, що використані усі виділені кошти. Не зрозуміло, на якій підставі у газеті опубліковано інформацію про використання на підсипання вулиць та провулків щебеневою сумішшю лише на 299 000 грн. Вказана інформація є недостовірною та умисно вводить в оману читачів-мешканців села та Дергачівського району з метою приховання виділених коштів та їх подальшого незаконного використання. Будь-якої інформації щодо законності та правильності використання виділених коштів на запити депутатів Русько-Лозівською сільрадою не надається. Жодних рішень сесією Русько-Лозівської сільської ради з приводу поточного ремонту вул. Островського, рекультивації земель на стихійних звалищах, придбання асфальту, реконструкції даху по вул. Польовій №2 та № 3 не приймалося, жодної підтверджуючої документації, яка б свідчила про реальне проведення цих робіт, не надано. Депутатам не повідомлялося про надання будь-яких коштів інвестором, не надано жодної інформації з цього приводу, яким чином отримані кошти, в якій сумі, яким чином використані, що також дає підстави вважати, що вказана інформація є недостовірною. На їх думку, інформація поширена у засобах масової інформації, зокрема, інформація щодо зриву сесій Русько-Лозівської сільської ради депутатами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для читачів може свідчити про їх неетичну поведінку в суспільному та політичному житті, що відповідно порушує їх права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, оскільки така інформація не відповідає дійсності та жодним чином не підтверджена. Просять зобов`язати відповідача спростувати надану Русько-Лозівською сільською радою недостовірну інформацію. У судовому засіданні позивачі підтримали позов, надали пояснення аналогічні тим, що містить позовна заява. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням викладеного вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої\~особи Русько-Лозівської\~сільської ради\~Дергачівського району\~Харківської області Салій Д.В. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на протязі 2017 року Русько-Лозівською сільською радою було призначено 10 сесій, частина з яких не відбулася через неявку депутатів та відсутність кворуму для прийняття рішень з поточних питань порядку денного. Зазначив, що дана стаття, опублікована у газеті «Вісник Дергачівщини» № 21, носить інформативний характер про роботу Русько-Лозівської сільської ради та голови сільради з початку його роботи на даній посаді, містить оціночні судження та не відображає статистичні дані та бухгалтерські цифри. Позовна заява обґрунтована тим, що інформація, зазначена у статті, опублікованій під назвою « [INFO] Русько-Лозівської сільської ради за 2017 рік» 11.05.2018 року у газеті «Вісник Дергачівщини» № 21 є повністю недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, як представників територіальної громади. Частина інформації, наведена у статті, жодним чином не підтверджується фактичними даними та відповідно є недостовірною і опублікована виключно з метою введення в оману мешканців села Руська Лозова для створення ілюзії ефективної роботи Русько-Лозівської сільської ради та безпосередньо голови сільради. Позивачем [PERSON] до суду було надано Акт обстеження з підписами від жителів округу № 11 (вул. Лермонтовська, пров. Дорожній, пров. Лозівський), що ніби - то відсипки щебневою дорожньою сумішшю не відбувалось. За даним фактом жителі даного округу у кількості 26 чоловік звернулись до голови Русько-Лозівської сільської ради із заявою, що у грудні 2018 року депутат Русько-Лозівської сільської ради [PERSON] ввів їх в оману по суті заяви, а саме стверджуючи, що вони підписують заяву про відсипку доріг та не даючи їм прочитати саму заяву, умовив їх підписати, як пізніше з`ясувалось Акт обстеження та що данні, внесені до цього акту, є не достовірними. Заслухавши позивачів, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачі є депутатами Русько-Лозівської сільської ради VII скликання та протягом 3 років ними виконуються надані повноваження від імені та в інтересах територіальної громади села Руська Лозова Дергачівського району Харківської області. 11.05.2018 року у газеті «Вісник Дергачівщини» № 21 було опубліковано статтю під назвою « [PERSON] -Лозівської сільської ради за 2017 рік», у якій від імені сільського голови Русько-Лозівської сільської ради Фоміна Ю [PERSON] . викладено інформацію щодо підсумків роботи у 2017 році Русько-Лозівської сільської ради, виконавчого комітету та депутатського корпусу та вказано інформацію, що депутати Прокопець Світлана Іванівна (округ № 13), Рильцев [PERSON] , заступник голови земельної комісії (округ № 11), [PERSON] (округ № 2) зривали сесії. Зазначена інформація, а також інша стосовног діяльності територіальної громади, виконавчих органів викликала обурення позивачів, оскільки є, на їх погляд, недостовірною та такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію як представників територіальної громади. Відповідно до частини четвертої\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі\~статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і частин другої та третьої\~статті 34 Конституції України\~кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб; підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша\~статті 277 ЦК України). Суд вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає,\~\~що оціночні судження або думки принижують її\~\~гідність,\~\~честь\~\~чи\~\~ділову репутацію,\~\~а також інші особисті немайнові права,\~\~вона\~\~ вправі скористатися\~\~наданим їй законодавством\~\~правом на відповідь,\~\~а також на власне тлумачення справи\~\~у\~\~тому\~\~самому засобі масової\~\~ інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень,\~\~надавши їм іншу оцінку. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-12) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Відповідач не є юридичною особою. Відповідно до інформації, зазначеної на сайті https://usr.miniust.gov.ua/ua/freesearch Безкоштовний пошук відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "СЛОБОЖАНСЬКІ ІНФОРМАЦІЙНІ РЕСУРСИ" з 25.07.2018р. є засновником газети «Вісник Дергачівщини». Із змісту постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по цивільній справі N 6-204цс14 вбачається, що відповідно до змісту ст. ст. 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позбвом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42496136). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки позивачі не звернулись з клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, оскільки позивачі не заявляють клопотання про залучення до участі у справі іншу особу як співвідповідача, відтак, у відповідності до вимог ст. 51 ЦПК України, позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed