Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, пізніше уточнивши свої вимоги (а.с. 118 -120), в позові вказала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2011 року, який 30.01.2014 року було розірвано. Під час шлюбу 13.01.2012 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 005-01020-130112 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Під час шлюбу з даної кредитної карти було знято та використано кошти в сумі 9 865, 65 грн., залишок заборгованості за даним кредитом на час уточнення позовних вимог становить 15 178, 57 грн. Крім цього, 19.10.2012 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-01510-191012 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Під час шлюбу з даної кредитної карти було знято та використано кошти в сумі 12 640 грн., залишок заборгованості за кредитом станом на час уточнення позовних вимог становить 12 967, 02 грн. До укладення шлюбу 13.12.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № 5211537452663565 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти «Універсальна», заборгованість за яким на час уточнення позовних вимог становить 15 741, 04 грн. Згідно позовної заяви, всі кошти за даними кредитними договорами витрачались на потреби їх з відповідачем сім'ї (витрати на харчування, оплата комунальних послуг, одяг, ліки, витрати на дитину та ін.), оскільки відповідач ніде не працював та не допомагав утримувати сім'ю. Допомогти в погашенні заборгованості за даними кредитними договорами відповідач відмовляється, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача половину існуючої заборгованості за вказаними кредитними договорами на її користь в порядку поділу спільного обов'язку подружжя по сплаті суми боргу за кредитними договорами. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, позов просила задовольнити, оскільки кошти за кредитними договорами витрачалися на потреби сім'ї, тому позивачка та відповідач мають спільний обов'язок щодо сплати існуючого боргу. Та оскільки банки не дають згоди на заміну боржника у зобов'язанні, вона просить стягнути з відповідача половину боргу за кредитними договорами саме на користь позивачки, з яких вона зможе погасити борг. В судовому засіданні представник відповідача уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вимоги про стягнення боргу саме на користь позивачки пред'явлені без будь-яких правових підстав, та за кредитним договором, укладеним в 2010 році, у відповідача взагалі не може існувати будь-якого обов'язку, оскільки він укладений ще до шлюбу з позивачкою, за інші кредитні договори відповідач нічого не знав, тому заперечує, що кошти витрачалися за ними на потреби сім'ї, та з жовтня 2013 року сторони взагалі не ведуть спільного господарства, тому позивачкою не доведено, що дані договори укладались та виконувались саме в інтересах сім'ї, а надані нею чеки на придбання товарів лише підтверджують їх придбання, але за які саме кошти вони придбавалися, ними не встановлено. Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, згідно наданих суду письмових заперечень (а.с. 82 - 84), оскільки кредитні договори укладались банком саме з позивачкою, та враховуючи розірвання шлюбу з відповідачем неможливо встановити, які кошти витрачались на потреби сім'ї, частина даних коштів використовувалась після розірвання шлюбу, та борг перед банком на даний час позивачкою не погашений, тому нею безпідставно заявлено вимогу про стягнення на її користь з відповідача половини боргу в порядку поділу спільного майна подружжя, враховуючи також, що кредитний договір не створює обов'язків для другого з подружжя. Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні також просив відмовити в задоволенні позову, оскільки кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачкою був укладений до шлюбу, крім цього саме вона є боржником за даним договором, тому безпідставно просить стягнути борг на її користь, підстав для заміни сторони боржника немає, борг стосується різних періодів проживання, в тому числі до і після припинення шлюбних відносин, тому неможливо встановити розмір коштів, використаних в інтересах сім'ї. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, сторони уклали шлюб 26.07.2011 року, який рішенням суду від 30.01.2014 року було розірвано (а.с. 8, 10 - 11). В шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). 09.12.2010 року між позивачкою та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на відкриття кредитного рахунку за платіжною карткою кредитка «Універсальна», згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 86 - 87). 13.01.2012 року між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 005-01020-130112 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до якого банк надав кредит позивачу шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн. та встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 3 200 грн. (а.с. 12 - 14). 19.10.2012 року між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-01510-191012 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та встановленим лімітом кредитної лінії у сумі 12 800, 00 грн., що підтверджується заявою № 002-01510-191012 з підписом позивача (а.с. 26), якою вона погодилась з Правилами надання послуг у здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» і Тарифами банку. Вищевказані кредитні договори на даний час продовжують діяти з використанням позивачкою кредитних коштів, та за кожним з них існує відповідна заборгованість перед банками, що не заперечується сторонами та підтверджується виписками по особових рахунках (а.с. 88 - 99, 106 - 113). Згідно ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Проте даним позовом позивачка заявляє вимоги не про поділ спільного майна, а лише про поділ боргів, до яких включено не тільки отримані у власність грошові кошти, а й плата з обслуговування кредитного залишку та різні штрафні санкції. Та кредитний договір із ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений позивачкою ще до укладення шлюбу, та вона продовжує використовувати дані кошти і після розірвання шлюбу, інші кредитні договори хоч і були укладені в шлюбі, але позивачка також продовжує використовувати кредитні кошти, збільшуючи розмір боргу, і після розірвання шлюбу, що вбачається з наданих банками виписок. Крім цього, позивачкою не доведено, що всі отримані за даними кредитними договорами кошти були витрачені на потреби сім'ї, що заперечується відповідачем, та надані позивачкою чеки на придбання товарів взагалі не обґрунтовані нею, а саме, що вони придбані за кредитні кошти та за якими кредитними коштами (з використанням яких саме платіжних карток) придбавались дані товари. Тому суд вважає, що позивачкою не доведено використання отриманих кредитних коштів в інтересах сім'ї та не обґрунтовано розмір кредитних зобов'язань станом на дату припинення шлюбних відносин. Крім цього, між позивачкою та третіми особами без самостійних вимог існують зобов'язальні правовідносини, за якими саме позивачка зобов'язана вчинити на їхню користь певну дію, і лише вони мають право вимагати від неї виконання її обов'язку, згідно ст. 509 ЦК України Та заявляючи вимоги про стягнення частини боргу саме на її користь, позивачка безпідставно обґрунтовує їх ст.ст. 520, 528 ЦК України, які не вказують на можливість переведення до боржника права вимоги за його ж невиконаним зобов'язанням на його ж користь. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з безпідставністю та недоведеністю заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed