Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що [INFO] помер [PERSON] (далі спадкодавець), за життя спадкодавець був власником 51/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В 1957 році спадкодавець одружився вперше. В першому шлюбі у нього народилась донька - [PERSON], [INFO] Однак нормальне сімейне життя в першому шлюбі не склалось. спадкодавець та перша дружина постійно сварились. Відповідач також була негативно налаштована по відношенню до свого батька [PERSON] За життя спадкодавець працював на ПрАТ «Херсонський нафтопереробний завод» та отримав квартиру. Яку після розірвання першого шлюбу залишив першій дружині. Після розірвання цього шлюбу відповідач не підтримувала стосунків зі спадкодавцем. Від другого шлюбу у спадкодавця є син - [PERSON], 1966 р.н., який на сьогодні зареєстрований та проживає в м. Кременчук. Працюючи на ПрАТ «Херсонський нафтопереробний завод» спадкодавець познайомився зі своєю третьою дружиною - [PERSON]. 25.08.2003 року між спадкодавцем та позивачем - [PERSON] укладено шлюб. На цей час позивач також мала дітей від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO] Спадкодавець відразу знайшов спільну мову з дітьми позивача та підтримував з ними гарні відносини. Тільки відповідач не хотіла підтримувати нормальних відносин зі спадкодавцем, висловлювалась до нього негативно не відвідувала батька і жодним чином йому не допомагала. В 2014 році у спадкодавця погіршився стан здоров'я, через що спадкодавець проходив стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних». Кошти на лікування були надані позивачем у сумі 3000 гривень. В лютому 2015 року спадкодавець знову проходив стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних». Кошти на лікування спадкодавця знову були надані позивачем у сумі 5000 гривень. Далі стан здоров'я спадкодавця неухильно погіршувався. 01.06.2016 року позивач знову звернувся до КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» де спадкодавцю було поставлено діагноз злоякісна неоперабельна пухлина стравоходу. З цього часу (01.06.2016 року) спадкодавець вже перебував у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити нормальні умови свого життя та потребував стороннього догляду і піклування. Доглядали за спадкодавцем позивач та її діти. Кошти на аналізи, дослідження та інші відповідні процедури були надані позивачем у розмірі 15000 гривень. 18.05.2016 року слабкого та невиліковного хворого спадкодавця виписано з лікарні та направлено до дому. Після виписки за слабким та безпорадним спадкодавцем доглядали позивач та її діти. Таким чином позивач та її діти починаючи з 01.05.2016 року по [INFO] (день смерті спадкодавця) доглядали та піклувалися за ним, підтримували та забезпечували всім необхідним, давали кошти на лікування, вели домашнє господарство. Факт того, що крім вказаних осіб за нині покійним спадкодавцем ніхто окрім позивача та її дітей не доглядав можуть підтвердити свідки. Спадкодавець помер 27.052016 року, після його смерті відкрилась спадщина,що складається з 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 10.12.2010 року спадкодавець все своє майно заповів [PERSON]. Позивач подала заяву до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, про те, що дає згоду на включення до кола спадкоємців прийнявши спадщину померлого сина спадкодавця від другого шлюбу [PERSON]. Після смерті спадкодавця, свої права на обов'язкову частку у спадщині заявила також і відповідач, оскільки на час смерті спадкодавця їй вже виповнилось 58 років і вона за законом має право на обов'язкову частку у спадщині. Однак позивач вказує на те, що відповідач особисто участі у догляді та піклуванні за спадкодавцем не приймала, будь-якої допомоги не надавала хоча знала що спадкодавець смертельно хворий, перебуває у безпорадному стані та потребує допомоги. Під час хвороби спадкодавця неодноразово шляхом телефонних розмов до відповідачки звертався брат спадкодавця - [PERSON], який повідомляв відповідачці, що спадкодавець смертельно хворий та перебуває у безпорадному стані, просив відповідачку надати матеріальну допомогу, проте відповідачка не реагувала на телефонні дзвінки та жодної допомоги спадкодавцю не надала. Позивач за власні кошти та власними зусиллями організувала церемонію поховання спадкодавця. Відповідач хоча і була на похованні спадкодавця, проте ні матеріальної допомоги, ні організаційної допомоги в церемонії поховання не надавала. Таким чином відповідач умисно ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, хоч і знала про його безпорадний стан. Враховуючи вищевикладене позивачка просить усунути відповідача від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON], яка складається з будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка, її представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позову не визнали, зазначили, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спадкодавець покинув свою першу сім'ю тоді, коли відповідачці було лише чотири роки, а тому твердження позивача про те що відповідачка негативно ставилась до батька є видуманим фактом, після того як спадкодавець залишив свою першу сім'ю, відповідачка зустрілася перший раз зі своїм батьком у віці, коли їй було 21 рік, і потім при його житті ще один раз випадково у громадському транспорті. Тобто все своє життя відповідачка жила у відсутності свого батька і без його підтримки і це сталося не у зв'язку з небажанням відповідачки жити без свого батька і без його підтримки, а через його свідомий вибір зроблений ще з того часу. Тобто твердження позивачки про те, що відповідачка ніколи не відвідувала свого батька та не цікавилась його життям є неправильним, як і твердження позивачки що відповідачка погано ставилась до спадкодавця. Враховуючи те, що спадкодавець життям відповідачки ніколи не цікавився і в нього постійно були сімейні відносини з іншими особами, то звісно ж такі факти і унеможливлювали відвідування відповідачкою свого батька і надання йому допомоги, хоча сам спадкодавець такої допомоги від відповідачки ніколи й не потребував. В своєму позові позивач посилається на те, спадкодавець перебував у безпорадному стані, адже був смертельно хворий, а відповідачка знаючи про це за допомогою телефонних розмов, жодним чином своєму батькові не допомагала. Однак такі твердження є абсолютно видуманими і не чим не підтверджуються, оскільки у відповідачки було своє життя у спадкодавця своє, а тому відповідачка і не могла знати про існування будь-якого захворювання в спадкодавця, з братом спадкодавця [PERSON] відповідачка мала розмову лише в день смерті батька, жодних інших розмов до моменту смерті спадкодавця ніколи не було. Слід також звернути увагу на те, що відповідачка сама є особою пенсійного віку та при цьому також має захворювання, які потребують їх лікування і окрім як незначних пенсійних виплат жодних інших доходів не має, що загалом свідчить про те,що навіть якщо б відповідачка й знала про існування у її батька захворювань, то допомогти йому у лікуванні вона б не змогла через брак коштів на це. Представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено перебування спадкодавця в безпорадному стані, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Третя особа державний нотаріус Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карпова Наталія Миколаївна в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд спарви без її участі при розгляді справи покладась на розсуд суду. Третя особа - [PERSON], покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача його представника. третьої особи, свідків, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28.05.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11.07.1994 року, Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] в рівних частинах кожний. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 15.02.2002 року [PERSON] було виділено у власність 51/100 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а також частку земельної ділянки загальною площею 280,1м 2. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 15.08.2003 року Комсомольським районним управлінням юстиції м. Херсона [PERSON] та [PERSON] 15.08.2003 року одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.08.2003 року зроблено запис №314, прізвище [PERSON] після одруження змінено на «[PERSON]». Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5096 вбачаються, що [PERSON] надійшов в стаціонар 01.05.2016 року виписаний зі стаціонару 18.05.2016 року, повний діагноз: злоякісна неоперабельна пухлина стравоходу. 10.12.2012 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений державний нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М. за реєстровим №3-1755, яким все своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось заповів [PERSON]. Згідно копії договору-замовлення №1424 на організацію та проведення поховання, що міститься в матеріалах справи, встановлено що замовником організації та проведення поховання померлого (облаштування місця поховання) [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 06.07.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] народилась [INFO], батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого повторно 05.07.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 04.08.1979 року [PERSON] одружилась з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 04.08.1979 року зроблено актовий запис №771, прізвище [PERSON] після одруження змінено на «[PERSON]». Згідно копії пенсійного посвідчення [NUMBER] виданого Пенсійним фондом України 20.03.2013 року [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Згідно копії довідки виданої Головним Управлінням Пенсійного фонду у Херсонській області 16.03.2017 року пенсія [PERSON] за період з січня по червень 2016 року складає 6179,80 гривень. Згідно копії картки хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні [PERSON] поставлено діагноз - грижа дисків. Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі є дружина та дочка померлого. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №292/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON], позивач і відповідач звернулись із заявами до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], зокрема 12.07.2017 року подана заява про прийняття спадщини за заповітом [PERSON], 06.09.2016 року подано заяву [PERSON] про виділення обов'язкової частки у спадщині згідно вимог ст. 1241 ЦК України. Окрім того в матеріалах спадкової справи містяться заяви від 27.12.2016 року [PERSON] та від 16.03.2017 року [PERSON] про надання згоди на включення до кола спадкоємців прийнявши спадщину, сина спадкодавця - [PERSON]. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.19 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" позбавлення особи права на обов'язкову частку судом Цивільний кодекс не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК Матеріалами справи встановлено, що на час смерті спадкодавця [PERSON], [INFO], відповідач, яка є дочкою останнього, була непрацездатною, так яка досягла пенсійного віку і відповідно до положень ст.1241 ЦК України має право на обов'язкову частку. Як передбачено ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто ухилення характеризується умисною формою вини. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як пояснила у судовому засіданні свідок [PERSON], померлий був її вітчимом. За спадкодавцем доглядала позивачка, вона та її брат, про існування дочки вітчима - [PERSON] не знала вітчим ніколи не просив її знайти. Зазначила, що померлий не міг за собою доглядати за тиждень до смерті. Свідок [PERSON], померлий був його вітчимом, зазначив, що безпорадний стан у померлого виник з 17 травня 2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй не було відомо про те, що у померлого була дочка. Допитана у якості свідка відповідач пояснила, що всього два рази за життя вона бачила батька, який не бажав підтримувати з нею стосунки, [INFO] вдень їй зателефонував [PERSON] та повідомив, що її батько знаходиться у безпорадному стані. Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він [INFO] вдень зателефонував відповідачці та повідомив, що її батько знаходиться у безпорадному стані, що підтверджується роздруківкою з Укртелекому. На підтвердження позовних вимог позивач посилається лише на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які суду пояснили, що спадкодавець [PERSON] останні десять днів перед смертю потребував сторонньої допомоги, що свідчить про його безпорадний стан. Доводи представника позивача про те, що відповідачка у 13-00 год. [INFO] була повідомлена про безпорадний стан батька, який помер у 21-00 год. того ж дня, судом до уваги не приймаються, оскільки 8 годин не є тим проміжком часу, за який може бути надана допомога спадкодавцю. Окрім того, в судовому засіданні було встановлено, що не заперечувалось сторонами у справі, що спадкодавець ніколи не просив у відповідача будь-якої допомоги, не просив інших про це повідомити, позивач також ніколи не зверталася до відповідача про надання допомоги спадкодавцю. Інших належних доказів, які б беззаперечно свідчили, що [PERSON] перебував у безпорадному стані й потребував сторонньої допомоги, а [PERSON] умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві та мала змогу надавати таку допомогу, матеріали справи не містять, як і не містять того, що відповідачу було відомо про перебування батька у лікарні. Оскільки у судовому засіданні [PERSON] вказала, що не спілкувалася із батьком. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивач відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надав доказів умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, доказів потреби спадкодавця у допомозі відповідача та ухилення від обов'язку щодо її надання. Відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed