Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкуванняправо на земельну частку (пай) розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206836, після померлої [INFO] року її баби по лінії матері [PERSON], посилаючись на те, що вона як спадкоємець за заповітом останньої, фактично прийняла спадщину, так як подала до держнотконтори відповідну заяву, але не може оформити свої права в позасудовому порядку в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно. За клопотанням позивача ухвалою судді від 28 січня 2019 року витребувано від Ічнянської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 17-18). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з»явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Парафіївської селищної ради до суду також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 4), після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206836 (а.с. 5, 41). 04 березня 1999 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, [PERSON] (а.с. 6), яка 31 жовтня 1997 року уклала шлюб, змінивши прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області № 1-1256 від 25.10.2018 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] року проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], одна (а.с. 7). Як убачається з копії спадкової справи, заведеної 05 травня 1999 року Ічнянською державною нотаріальною конторою, після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 37-38 ), якій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується листом державного нотаріуса (а.с. 12). Про втрату сертифіката серії ЧН № 0206836 від 14.03.1997 року на ім»я [PERSON] свідчить оголошення у газеті «Трудова слава» від 24 січня 2019 року (а.с. 13). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статетю 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або декільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину післяпомерлої [INFO] року її баби по лінії матері [PERSON], так як подала до держнотконтори відповідну заяву, але не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що є підставою для визнання за нею права у порядку спадкування на зазначене спадкове майно. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі.

Outcome: approved