Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

04.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 12.05.2015 року зі зміненою позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 16 квітня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відносини між нею та чоловіком зіпсувалися, на даний час справа про розірвання їхнього шлюбу перебуває в провадженні Зміївського районного суду Харківської області. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дочку, матеріальної допомоги не надає, хоча неофіційно працює та отримує заробітну плату, але при спілкуванні з нею місце роботи та який отримує заробіток їй не каже, чим ставить сім'ю в тяжке матеріальне становище. Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у зміненій позовній заяві, просили стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від заробітку. Водночас, позивачка [PERSON] пояснила, що не має доказів наявності у відповідача постійного місця роботи та доходу. Вимога щодо розміру аліментів нею ґрунтується на відомостях, отриманих нею від самого відповідача, який їй неодноразово говорив, що працює та має доходи. Крім того, позивачка пояснила, що на час розгляду справу її шлюб з відповідачем розірвано, та надала копію судового рішення. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, висловив згоду сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 500 грн. щомісячно, який є для нього прийнятим і який він в змозі буде сплачувати. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що дійсно раніше працював на території РФ, однак з осені минулого року він на роботу не їздить, в Україні постійної роботи не має. На даний час він працює на тимчасових роботах без оформлення трудового договору, має доходи в розмірі 100-150 грн. на день, а за місяць - близько 2400 грн. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтв про народження та про шлюб, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2015 року про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 16 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5, 25). Сторонами не оспорювалися та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько дитини проживає окремо. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачкою [PERSON] вимога про визначення аліментів у розмірі частки від доходів відповідача не підтверджена доказами про наявність у відповідача постійних доходів. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] має мінливий дохід, розмір аліментів належить визначити у твердій грошовій сумі. Виходячи з розміру нестабільного, мінливого доходу, розмір якого визнав відповідач, з урахуванням повідомлених сторонами обставин про їх матеріальний та сімейний стан, є законні підстави для часткового задоволення позову та стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі по 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial