Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №271 від 25 вересня 1963 року його матері [PERSON], сім'я якої складалася з 4 осіб, був виданий ордер [NUMBER] на вселення в житлове приміщення - 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. Після смерті матері у 2009 році він став наймачем вказаної квартири. Окрім нього у вказаній квартирі проживала його онука - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №547-Б від 26.06.2003 року він був призначений опікуном над [PERSON], оскільки її батько - [PERSON] помер [INFO], а мати - [PERSON] за рішенням суду у 2003 році була позбавлення батьківських прав стосовно останньої. Оскільки він не зміг забезпечити належного виховання онуці, у 2008 році остання навчалася в Головчинецькій загальноосвітній школі-інтернаті для дітей сиріт. Після закінчення вказаного навчального закладу [PERSON] стала проживати разом зі своєю бабусею [PERSON] Зазначив, що з 2010 року [PERSON] жодного разу не з'являлася у квартирі [ADDRESS] та чим житлом не цікавилася. Внаслідок його хвороби йому було ампутовано спочатку одну, а невдовзі і другу ногу, внаслідок чого він став інвалідом 1-Б групи. [PERSON], яку він виховував до 1999 року, йому не допомагала, станом його здоров'я не цікавилася. 03.02.2016 року він одружився з [PERSON], з якою тривалий час (понад 10 років) перебував фактично у шлюбних стосунках, та яка на даний час здійснює за ним догляд. Оскільки для реєстрації дружини у вказаній квартирі потрібна згода всіх зареєстрованих у ній осіб, він звернувся до [PERSON] з проханням надати таку згоду. Однак, остання відмовляється надати таку згоду. Також остання не бажає приймати участь у приватизації цієї квартири, та фактично позбавляє його можливості поліпшити умови його проживання (обміняти на інше житло, яке більше відповідало б його потребам, як інваліда). На підставі викладеного, посилаючись на те, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному помешканні (положення ст..71, 72 ЖК України) просив визнати останню такою, що втратила право користування спірною квартирою. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] був поданий зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Вказаний позов ухвалою від 02.11.2016 року було об'єднано в одне провадження з первісним позовом. В своєму позові [PERSON] зазначила, що вона разом з [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. В період з 2003 по 2009 рік її дід - [PERSON] був її опікуном, проте через зловживання спиртними напоями та стан здоров'я, він відмовився від опіки та відправив її до інтернату у с. Головчинці. Під перебування в інтернаті, у 2013 році її опікуном була призначена [PERSON] (її бабуся), яка виконувала обов'язки опікуна до набуття нею повноліття ([INFO]). Під час того, як бабуся виконувала обов'язки опікуна, вона проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Разом з цим зазначила, що за весь цей час вона періодично відвідувала дідуся - [PERSON], допомагала йому по господарству, оплачувала комунальні послуги, ходила за покупками до магазину, тощо. В період з червня по серпень 2015 року вигулювала собаку. Весь цей час вона мала намір проживати у цій квартирі та користуватися нею, проте дід заперечував у цьому, ключі від квартири не давав. У лютому 2016 року [PERSON], одружився з [PERSON], яка з того часу стала фактично перешкоджати їй у проживанні у спірній квартирі, а у вересні 2016 року побила її, що стало підставою для здійснення відповідного досудового розслідування. Зазначила, що через перешкоди, які чинить відповідача, вона фактично і не може користуватися спірною квартирою. На підставі викладеного, просила вселити її до квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, з підстав, зазначених у позові. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначили, що з 2013 року [PERSON], після закінчення школи-інтернату, переїхала та стала проживати у своєї бабусі [PERSON] З того часу вона спірним житлом не цікавилася, у ньому не проживала. Після набуття повноліття [PERSON] також не проявляла зацікавленості у цьому помешканні, ніколи не ставила питання про заселення до цієї квартири, участі в її утриманні не приймала. Також [PERSON] зазначив, що [PERSON] його онука (донька його сина). Після смерті сина та позбавлення її матері батьківських прав він став її опікуном. З того часу [PERSON] була зареєстрована і проживала у спірній квартирі. Оскільки [PERSON] мала дуже погану поведінку (прогулювала уроки, викрала речі з його будинку, тощо) і того, що він не міг впливати на неї, за рекомендацією працівників служби у справах дітей він відмовився від опіки та онуку помістили у школу-інтернат. Він часто навідувався до [PERSON], планував її майбутнє. Проте, у 2013 році йому повідомили, що [PERSON] вже не перебуває в інтернаті, і що опіку над нею оформила її бабуся (по лінії матері). Вказане він сприйняв як образу та зраду з її боку. Після того, як він втратив ноги та став інвалідом, він просив [PERSON] надати згоду на реєстрацію його дружини [PERSON], яка за ним постійно доглядала. Також зазначив, що оскільки ця квартира є комунальною та розташована на верхньому поверсі будинку, йому, як інваліду міської радою може бути здійснений обмін цієї квартири на іншу (або яка розташована першому поверсі, або у будинку, який обладнаний ліфтом), проте [PERSON] у цьому безпідставно відмовила та не погоджується це робити. Визнав, що інколи [PERSON] приходила до цієї квартири, проте це було рідко (на його день народження, доглядала собаку, яку йому залишили його діти) й лише на незначний час. Жодних перешкод у проживанні онуки у цій квартирі він не чинить. Ключі [PERSON] від квартири у нього ніколи не просила, та потреби у цьому не було. Скандал з приводу її вселення у квартиру та надання їй ключів, остання влаштувала лише після того, як він подав зазначений позов. Вважає, що підстав для проживання онуки в цій квартирі не має: остання не буде за ним доглядати; у нього повинно бути своє життя, а у неї, з огляду на її вік - своє. За таких обставин, а також зважаючи на те, що онука без поважних причин не проживає у спірній квартирі понад встановлені законом строки, він вимушений був подати такий позов. Представник відповідача та відповідач позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримали, просили його задовольнити. [PERSON] зазначила, що з часу народження вона проживала у спірній квартирі та була в ній зареєстрована. У 2003 році над нею була встановлена опіка, та опікуном був призначений її дід - [PERSON] У 2009 році дід відмовся від виконання обов'язків опікуна та віддав її до школи-інтернату, де вона навчалася до 2013 року. У 2013 році її бабуся по материнській лінії [PERSON] оформила над нею опіку та забрала до себе до дому. З того часу вона проживає у бабусі. Також зазначила, що протягом перебування її у школі-інтернаті та після цього вона періодично навідувалася до діда, допомагала йому по господарству, тощо. У 2015 році за його проханням вона вигулювала собаку, яку йому залишили його діти. Вона неодноразово пропонувала діду переїхати до нього, проте останній відмовляв їй у цьому, не бажає цього. Також він відмовляється дати їй ключі від квартири. Також зазначила, що після того, як дід одружився з [PERSON] і остання переїхала у цю квартиру, їй стали чинитися перешкоди у доступі до цього житла. Просила врахувати, що вона ніколи не відмовлялася від цього житла, зі своєї стипендії оплачує комунальні послуги за утримання квартири. Представник відповідача надав суду пояснення, аналогічні поясненням відповідача. Представник виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення поданого [PERSON] позову. Зазначила, що оскільки [PERSON] будучи неповнолітньою виїхала зі спірної квартири на навчання у школі-інтернаті, за нею зберігається право на проживання у цьому житлі. Вважала, що підстав для визнання останньою такою, що втратила право користування спірною квартирою не має. Представник ЖЕК №3 Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно приписів ст..71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті (частина 1, 2, п.3 ч.3, ч.5 ст.71 ЖК України). Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі ЖЕК №3 міста Хмельницького. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (наймач) з 28.02.1969 року та [PERSON] (онука) з 16.02.2009 року. [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] і [PERSON]. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], а її мати - [PERSON] рішенням Хмельницького міського суду від 14.04.2003 року була позбавлення батьківських прав стосовно останньої. Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №547-Б від 26.06.2003 року [PERSON] був призначений опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №517 від 28.05.2009 року [PERSON] був звільнений від обов'язків опікуна над малолітньою онукою [PERSON] у зв'язку з тим, що за станом здоров'я не може здійснювати опіку на дитиною. Службі у справах дітей доручено вирішити питання про влаштування [PERSON] в інтернатний заклад для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. В період з 2009 року по 2013 рік [PERSON] перебувала у Головчинецькій загальноосвітній школі-інтернаті для дітей сиріт. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №266 від 11.04.2013 року [PERSON] було призначено піклувальником неповнолітньої онуки [PERSON], яка з того часу фактично проживає з останньою за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, визнані сторонами у судовому засіданні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем [PERSON] він підтримує дружні стосунки з 1957 року. [PERSON] це онука позивача. У 2009 році [PERSON] була відправлена до школи-інтернату. Зазначив, що стосунки з онукою на даний час погіршилися. [PERSON] не часто навідувалася до позивача у спірну квартиру. Після того, як останній втратив ногу онука не відвідувала позивача, не допомагала йому по господарству. На даний час [PERSON] проживає з дружиною, яка піклується про нього доглядає його. Також пояснив, що дійсно у вересні 2016 року з онукою виник конфлікт, оскільки та хотіла залишити у квартирі свої речі та отримати ключі від цього помешкання. Їй цього не дали зробити оскільки остання в цій квартирі не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони підтримують дружні стосунки з позивачем, часто навідуються до нього в гості. Зазначили, що [PERSON] проживає у спірній квартирі один, речей [PERSON] (онуки позивача) вони в цій квартирі не бачили. Догляд за позивачем, після того як останній втратив кінцівки, здійснює його дружина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у кв.[ADDRESS] та є сусідкою [PERSON] Зазначила, що [PERSON] був опікуном над неповнолітньою онукою [PERSON] Оскільки він не міг впоратися з вихованням останньої він відмовився від опіки та онука була направлена до школи-інтернату. З того часу [PERSON] у цій квартирі не проживає. Також зазначила, що на даний час [PERSON] став інвалідом та за ним доглядає його дружина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною [PERSON], з яким підтримувала стосунки ще з 1983 року. Після народження [PERSON] (онуки позивача), саме вона докладала багато зусиль по її догляду, вихованню, навчанню. [PERSON] проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. У 2009 році [PERSON] була відправлена у школу-інтернат. Після закінчення інтернату [PERSON] до цієї квартири не поверталася та свого діда не навідувала. Після того як [PERSON] ампутували одну ногу (у січні 2015 року) [PERSON] вперше навідала свого діда. Їй запропонували надати згоду на реєстрацію у цій квартирі її, як дружини діда, оскільки той потребує сторонньої допомоги та догляду. При цьому така реєстрація необхідна була для отримання відповідної державної допомоги. Проте [PERSON] категорично відмовилися надати таку згоду. У зв'язку з такою відмовою, а також тим, що в інакший спосіб вирішити питання стосовно її реєстрації, обміну квартири на більш зручну з огляду на інвалідність [PERSON] не можливо, вирішили звернутися до суду з таким позовом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її онукою. У 2013 році вона оформила опіку над нею та з того часу [PERSON] проживає у її квартирі. До 2013 року [PERSON] перебувала у школі-інтернаті. [PERSON] (дід [PERSON] по батьківській лінії) до 2009 року виконував функції опікуна останньої, проте відмовився від цього. Оскільки [PERSON] не бажала проживати в інтернаті, хотіла жити у сім'ї вона її забрала до себе. [PERSON] знав, про те що вона оформлює опіку над онукою, проте поставився до цього негативно. З часу коли [PERSON] покинула інтернат, вона періодично навідувала дідуся у спірному помешканні, вітала його з днем народження; навідувала коли той хворів, доглядала за ним (приносила їжу). Стосунки з дідом погіршилися коли той попросив [PERSON] дати свою згоду для реєстрації у спірній квартирі дружину, і [PERSON] у цьому відмовила. У вересні 2016 року [PERSON] не пустили до квартири, побили її. Також зазначила, що [PERSON] бажала проживати у спірній квартирі, проте [PERSON] завжди заперечував проти цього, ключі від помешкання не давав. Також зазначила, що [PERSON] з власних коштів сплачує комунальні платежі за це помешкання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знає, оскільки підтримувала з ним близькі стосунки та вони мають спільних дітей. Також знає [PERSON] - онуку [PERSON] Пояснила суду, що [PERSON] з народження проживала разом з [PERSON] у спірній квартирі. Потім її віддали до інтернату. Зазначила, що до 2015 року [PERSON] мала доступ до цієї квартири, часто навідувалася туди, провідувала діда, проте з початку 2016 року у зв'язку із конфліктними стосунками з позивачем та його дружиною, остання на даний час не може користуватися цією квартирою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] як онуку [PERSON] Остання проживала разом з дідом у квартирі по вул.. Кам'янецькій до 2009 року. З 2009 року її відправили в інтернат. Також зазначив, що останній раз бачив [PERSON] восени 2015 року, яка повідомила, що вона провідує діда, купувала йому продукти харчування. Отже з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зареєстрована у спірному помешканні з 2009 року та будучи неповнолітньою покинула це житло у зв'язку з перебування в школі-інтернаті. З 2013 року остання фактично стала проживати у своєї бабусі, яка оформила опікунство над нею, за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин, за [PERSON] зберігається право користування спірним житлом на весь час перебування її у школі-інтернаті та на вихованні у опікуна до досягнення нею повноліття. 04 червня 2015 року [PERSON] досягла повноліття, проте продовжила проживати разом зі своєю бабусею [PERSON] Разом з цим, як пояснила [PERSON], вона часто навідувала діда за цією адресою та навідувалася до спірного житла. Вона не переїжджала до спірного помешкання, оскільки дід був проти цього. Вказане по суті не заперечив і сам [PERSON] в судовому засіданні. Отже, відповідач не проживає в житлі позивача не з власної волі, відтак вбачаються підстави визнати ці причини відсутності відповідача у житлі поважними. Довідки від 12.09.2016 року та 28.03.2016 року, якими підтверджено факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі, суд не приймає як на доказ не проживання відповідачки за спірною адресою без поважних причин, оскільки з 2010 року (час з якого зазначено в довідці не проживає відповідачка) остання була неповнолітньою та перебувала у школі-інтернаті. За таких обставин суд приходить до переконання що підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним приміщенням не має. Стосовно позовних вимог [PERSON] про її вселення до спірного помешкання, суд зазначає, що посилаючись на чинення перешкод у користування цим будинком з боку [PERSON] доказів на підтвердження такого факту останньою суду не представлено. Посилання [PERSON] про те, що їй не давали ключі та вона не могла потрапити до спірної квартири нічим не підтверджені та спростовуються поясненнями самої відповідачки, яка в судовому засіданні пояснила, що ключів від будинку у неї не було, та у разі потреби її завжди впускав до квартири дід. Жодних належних доказів того, що остання намагалася потрапити до спірної квартири, однак у цьому їй чинилися перешкоди в матеріалах справи не мститься. Посилання на те, що у вересні 2016 року між нею та дружиною позивача виник конфлікт з приводу користування квартирою, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини виникли вже після пред'явлення позивачем позову. З огляду на викладене, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про вселення її до спірної квартири також не вбачаються, у зв'язку з чим поданий нею зустрічний позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed