Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 321024, ЄДРПОУ 34047020, р/р 32079422901) заборгованість за кредитним договором в сумі : 62637,82 грн. з яких: тіло кредиту - 0,00 грн.; відсотки - 28673,81 грн.; комісія -13233,03 грн.; пеня- 19578,29 грн.; сума за ставкою 3% - 1152,69 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 321024, ЄДРПОУ 34047020, р/р 32079422901) судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 травня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 67-0211007/ФК-08, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 18443,00 дол.США, з розрахунку в розмірі 10,8% річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 травня 2008 року по 21 травня 2015 року. 30 червня 10 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передає «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами. Згідно п.4.2 договору внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними договорами. Банк свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі та в строки передбачені кредитом. Однак відповідач умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, в результаті чого станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість у сумі 62637,82 грн., з яких: тіло кредиту - 0,00 грн.; відсотки - 28673,81 грн.; комісія -13233,03 грн.; пеня- 19578,29 грн.; сума за ставкою 3% - 1152,69 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича не з»явився. В матеріалах справи знаходиться заява від 09.08.2018 за №3496/18-Вх від представника позивача Шубак М.І., який діє на підставі довіреності від 06.06.2018, про розгляд справи без участі представника позивача. Крім цього, в матеріалах справи наявні письмові пояснення вказаного представника Шубак М.І. від 13.06.2017 року за №2575/17-вх, в яких просить позовні вимоги про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Вказує, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє АТ «Дельта Банк» заявляти вимоги на досягнення заборгованості за відсотками, комісії, пенею та суму за ставкою 3% річних, за тим кредитним договором, оскільки наявність рішення суду не припиняє зобов»язання. Згідно ст.599 ЦПК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву від 01.04.2019 про розгляд справи у його відсутності, у позовних вимогах позивача просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17.01.2019 в судове засідання не з»явився, подав заяву від 01.04.2019 про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити у позовних вимогах позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, прийшов до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 67-0211007/ФК-08, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 18443,00 дол.США, з розрахунку в розмірі 10,8% річних на весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 травня 2008 року по 21 травня 2015 року. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договорому передбачені цим договором строки (п.4.2.1). Відповідно до умов вищезгаданого кредитного договору, зокрема п.1.2 встановлений строк кредитування - 84 місяці та п.1.3 встановлена дата повернення кредиту - 21 травня 2015 року. Відтак, термін дії договору визначено сторонами: з 22 травня 2008 року (п.2.3 дата надання кредиту ) та до повернення кредиту 21 травня 2015 року (п.1.3). Крім цього, відповідно до п.2.4 вищевказаного договору, сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 219,56 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення Кредиту. Відповідно п.2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.16 цього Договору) та/або шляхом внесення готівкових коштів у касу. Враховуючи викладене, судом встановлено, що сторонами визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів саме 21 травня 2015 року. Далі, 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передає «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами. Згідно п.4.2 договору внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними договорами. ТОВ «Укрпромбанк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 67-0211007/ФК-08 від 22 травня 2008 року позивачу, що стверджено світлокопією витягу з Додатку №2 до Договору про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь АТ «Дельта Банк». У зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, ПАТ «Дельта Банк» 15 квітня 2011 року надіслав відповідачу [PERSON] вимогу про досудове врегулювання спору (протягом двадцяти календарних днів з дня отримання досудової вимоги) про погашення заборгованості у розмірі 950,63 дол.США та 292.34 грн. суми комісій за користування кредитом (а.с.17 справа №1301/849/2012, провадження №2/1301/320/2012). 07 травня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 67-0211007/ФК-08 від 22 травня 2008 року з відповідача [PERSON] в сумі 108734,44 грн. та 1087,34 грн. сплаченого судового збору. Також судом встановлено, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 31.07.2012 у цивільній справі №1301/849/2012, провадження №2/1301/320/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №67-0211007/ФК-08 від 22 травня 2008 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №67-0211007/ФК-08 від 22 травня 2008 року в сумі 108 734 грн. 44 коп. та судовий збір в сумі 1087 грн. 34 коп. Вказане рішення вступило в законну силу. На підставі цього рішення суду у цивільній справі №1301/849/2012 року, провадження №2/1301/320/2012 Бориславським міським судом Львівської області видано 15.08.2012 року виконавчий лист №2-320/2012, який стягувачем Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» звернуто до примусовою виконання. Далі, постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №35087489 від 25.09.2013 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Бачинського А.В., на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-320/2012 року, виданого 15.08.2012 року Бориславським міським судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 108 734 грн. 44 коп. - закінчити, у зв'язку з тим, що борг погашено у повному обсязі. Як стверджує позивач упозовній заяві, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість у сумі 62637,82 грн., з яких: тіло кредиту - 0,00 грн.; відсотки - 28673,81 грн.; комісія -13233,03 грн.; пеня- 19578,29 грн.; сума за ставкою 3% - 1152,69 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 02 грудня 2015 року (справи № 6-1707цс15 та № 6-249цс15), пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення. Як вбачається із матеріалів справи №1301/849/2012, провадження №2/1301/320/2012 позивач звернувшись 15 квітня 2011 року до відповідача з вимогою про досудове врегулювання спору через неналежне виконання відповідачем умов договору, фактично скористався своїм правом вимоги дострокового виконання останнім його боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором і 07 травня 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Тобто, своїм зверненням у травні 2012 року до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором позивач - ПАТ «Дельта Банк», змінив строк виконання зобов'язання, а тому, враховуючи вказані правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), зазначений кредитний договір припинив свою дію і позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за цим кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З моменту ухвалення рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 липня 2012 року у справі №1301/849/2012, провадження №2/1301/320/2012, яким вирішено спір сторін щодо кредитних зобов'язань відповідача, правовідносини сторін перейшли у площину виконання судового рішення і такі правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно положень абзацу 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, оскільки наявне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 липня 2012 року у справі №1301/849/2012, провадження №2/1301/320/2012 про повне задоволення вимог кредитора, яке не надає позивачу права на нарахування і отримання відсотків, комісій та штрафів за зазначеним кредитним договором, відповідно підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed