Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій позивач вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та є студентом 3 курсу Полтавської державної аграрної академії денної форми навчання, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватися на роботу. Відповідач проживає окремо та добровільно не надає кошти на утримання повнолітнього сина. Відповідач є інвалідом 2 групи довічно, працює та є фізичною особою - підприємцем, відповідно, має пенсію та стабільний дохід, та можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до 30.06.2021 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, в яких вказали, що позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи за останнім відомим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на сайті суду, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 березня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.2000 року, виданого відділом реєстації актів громадянського стану Ленінської районної ради м. Полтави, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, їхній спільний син [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачем по даній справі [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки Полтавської державної аграрної академії № 573 від 13.02.2020 року [PERSON] є студентом 3 курсу даного начального закладу денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій факультету "Підприємництво, торгівля та біржова діяльність", термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, те, що повнолітній [PERSON] постійно проживає разом з матерію [PERSON] , яка є позивачем по справі, у зв`язку з навчанням не має можливості працевлаштуватись, а відтак не має самостійного заробітку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на його утримання на період навчання суд вважає обґрунтованими. Оскільки відповідачем не надано суду доказів відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з нього на користь позивача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з 18.02.2020 року. При цьому, оскільки обмеження мінімального розміру аліментів встановлене чинним сімейним законодавством в ч. 2 ст. 182 СК України виключно при стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказана норма не підлягає застосуванню до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання з урахуванням положень ст. 201 СК України, суд не знаходить підстав для визначення вказаного обмеження. На підставі викладеного,

Outcome: approved