Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18.12.2015 року є власницею 1/2 частини квартири № 223 в будинку № 9/26 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві, інша 1/2 частини належить її колишньому чоловіку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1998 року. У вказаній квартирі позивач зареєстрована разом з їх спільною дочкою [PERSON] Коли 18.03.2016 року увечері вони з донькою прийшли до квартири, потрапити до її приміщення не змогли, оскільки відповідач замінив замки на вхідних дверях, на телефонні дзвінки він не відповідає, двері не відчиняє. Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: м. Полтава, пр.-кт Вавілова, 9/26, кв. 223, шляхом вселення її до квартири, встановити порядок користування вказаною квартирою, а саме: в користування [PERSON] виділити кімнату (8) площею 17,4 кв.м, в користування [PERSON] - кімнату (7) площею 11,8 кв.м, інші приміщення - коридор (1) площею 5,4 кв.м, шафа (2) площею 0,4 кв.м, коридор (3) площею 2 кв.м, ванну (4) площею 2,6 кв.м, вбиральню (5) площею 1 кв.м, кухню (6) площею 6,8 кв. м, балкон площею 1 кв.м - залишити в загальному користуванні. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, у звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27.04.1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення ленінського районного суду м. Полтави від 08.08.2011 року. На підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1068, [PERSON] набув у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 18.12.2015 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, визнано квартиру № 223, що у м. Полтаві по проспекту Вавілова, 9/26, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 223, що у м. Полтаві по проспекту Вавілова, 9/26. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54848591 від 10.03.2016 року за [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави 18.12.2015 року зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на квартиру № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві, вона складається з 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м, у тому числі: 1-а кімната (7) площею 11, 8 кв. м, 2-а кімната (8) площею 17,4 кв.м, а також коридору (1) площею 5,4 кв.м, шафи (2) площею 0,4 кв.м, коридору (3) площею 2 кв.м, ванної (4) площею 2,6 кв.м, вбиральні (5) площею 1 кв.м, кухні (6) площею 6,8 кв. м, обладнана балконом площею 1 кв.м. Загальна площа квартири 48,4 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач послалась на те, що не змогла потрапити в квартиру через заміну відповідачем замків на вхідних дверях, ключі від яких у неї відсутні. Вказані твердження позивача [PERSON] обєктивно підтверджуються [PERSON] б/н від 18.03.2016 року, складеним громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до якого 18.03.2016 року [PERSON], [INFO],та [PERSON],[INFO], прийшовши до квартири № 223 у житловому будинку № 9/26 по проспекту Вавілова в м. Полтаві, не змогли потрапити до неї через заміну замків вхідних дверей Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, достовірність вищенаведених обставин не спростував шляхом надання належних та допустимих доказів. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими й такими, що заслуговують на увагу, доводи [PERSON] про існування перешкод у користуванні власністю. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ст. ст. 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимог [PERSON] про усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] в користуванні власністю та вселення її до квартири № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві, 1/2 частина якої належить позивачці на праві приватної власності, є законними й такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній власності, суд виходить з наспаного. Відповідно до положень ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено постановою Пленуму Верховного Суду Укаїни № 20 від 22.12.1995 року (п. 14) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Зважаючи на відсутність даних про те, що спірна квартира не може бути переобладнана в окремі квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній власності, підлягають задоволенню. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про необхідність визначення порядку користування квартирою № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві в межах існуючої забудови квартири згідно технічного паспорту, шляхом виділення кожному зі співвласників однієї з житлових кімнат, вважає за доцільне позивачу [PERSON] виділити в користування житлову кімнату № 8 площею 17,4 кв.м, тобто найбільшу за розміром, з огляду на те, що разом з нею проживає неповнолітня донька [PERSON], в користування відповідача [PERSON] виділити кімнату 7 площею 11,8 кв.м.; інші приміщення квартири залишити в загальному користуванні співвласників. На підставі викладеного,

Outcome: approved