Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

01 березня 2019 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачкою по справі [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» уклало договір кредиту б/н від 22 липня 2008 року, згідно із яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 29000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання до договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачена сплата пені. На теперішній час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 31 січня 2019 року відповідачка має прострочену заборгованість в сумі 237125 грн. 44 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 5650 грн. 32 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 227775 грн. 12 коп., - заборгованості за пенею та комісією - 3700 грн. 00 коп.. Позивач при цьому вважає, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, він має право самостійно вирішувати питання про розмір позовних вимог, а тому, просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору у такому розмірі: заборгованість за кредитом в сумі 5650 грн. 32 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 22 липня 2008 року по 31 березня 2008 року в сумі 116858 грн. 12 коп.. За таких обставин позивач вважає, що відповідачка у строк, вказаний в договорі своїх зобов`язань по договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідачки (а.с. 2-4). 08 квітня 2019 року відповідачкою в заперечення до позову подано клопотання про застосування позовної давності, зважаючи на те що нею останній платіж був сплачений 27 січня 2016 року, в той час як позов надійшов до суду 01 березня 2019 року, отже за спливом строків позовної давності. При цьому зазначено, що загальна заборгованість разом із відсотками відповідно до розрахунку, представленого позивачем розрахована невірно, оскільки неправомірно розраховані відсотки, та надала свій розрахунок, за яким заборгованість за відсотками становить 1695 грн. 09 коп.(а.с. 90-92). 13 червня 2019 року надійшла відповідь позивача на клопотання. В якому позивач посилається на умови договору, викладені на сайті банку, за п. 1.1.7.31 позовна давність становить 50 років, отже позивач звернувся до спливу строку позовної давності. Представник позивача Долгополий Д.Ю. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, надав пояснення, аналогічні письмовим, поданим на заперечення відповідачки, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності клопотання щодо відмови у позові за спливом строку позовної давності підтримали у повному обсязі. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року клопотання відповідачки про витребування доказів задоволено, витребувано оригінал кредитного договору б/н анкети-заяви, укладеного 22 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк»; - детальну виписку по картковому рахунку відкритому на ім`я [PERSON] , на підставі кредитного договору б/н укладеного 22 липня 2008 року; - документи які підтверджують те коли відповідачкою була отримана платіжна картка (первинна та у разі перевипуску), та які підтверджують отримання платіжної картки безпосередньо [PERSON] , а також документів щодо строку дії цієї платіжної картки. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В судовому засіданні досліджені наступні документи: Розрахунок заборгованості за договором б/н від 22 липня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , згідно із яким зазначено, що відповідачка має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі: - заборгованість за кредитом - 5650 грн. 32 коп. станом на 31 січня 2019 року, - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 22 липня 2008 року по 31 березня 2008 року в сумі 116858 грн. 12 коп.(а.с.5-8) Копія заяви - анкети, довідки про умови кредитування з використанням кредитки « універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 22 липня 2008 року (а.с.9-10); Копія анкети-заяви від 30 грудня 2010 року(а.с.99) Умови та правила надання банківських послуг (а.с.11-16); Копія паспорту відповідачки, де зазначено місце реєстрації відповідачки [ADDRESS] від 16 березня 2005 року(а.с.17); Документи, що посвідчують діяльність банку(а.с.18-23); Довідка банку про отримання [PERSON] кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня травня 2015 року(а.с.52, 80, з.б.); Фотозображення відповідачки із карткою в руці(а.с.53, 81) Виписка по рахунку відповідачки(а.с.54-70, 72-80); Розрахунок заборгованості по сплаті процентів із розрахунку 30% річних (а.с.91-93); В судовому засіданні достовірно встановлено, що з [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» уклало договір кредиту б/н від 18 травня 2009 року, згідно із яким банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, який був поступово збільшений до 29000 грн. 00 коп. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії останньої перевипущеної картки становив - останній день травня 2015 року. Наведені обставини сторонами не заперечуються, сторонами визнаються, та підтверджені дослідженими у судовому засіданні копією заяви - анкети, довідки про умови кредитування з використанням кредитки « універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 22 липня 2008 року (а.с.9-10); випискою по рахунку відповідачки(а.с.44-47), довідкою банку про отримання [PERSON] кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня травня 2015 року(а.с.80, з.б.). Судом з достовірністю встановлено, що згідно із довідкою, виданою головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики (а. с. 17), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а. с. 19) та Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України (а. с. 18), ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1054 ЦК України. Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22 липня 2008 року [PERSON] своїм підписом погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. На виконання зазначеного пункту Правил, з метою пролонгації кредитного договору, відповідачка підписала анкету-заяву від 30 грудня 2010 року, переуклавши договір на тих самих умовах, на яких він був укладений та отримала нову картку. Згідно із розділом 2.1.1 «Кредитні карти» Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, для надання послуг позивач видає відповідачці, вид якої визначений в Пам`ятці клієнта (Довідка про умови кредитування) та Заяві, підписанням якої сторони укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в Заяві (п. 2.1.1.2.1). Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про умови кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] , остання 22 липня 2008 року отримала кредитну картку «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» (а.с.9). Відповідно до довідки про отримання [PERSON] кредитних карток за договором кредиту із зазначенням номерів, згідно із яким остання карта мала термін дії до останнього дня травня 2015 року. Відповідно до доданих до справи довідки про тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» за кредитною картою «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» станом на 22 липня 2008 року були передбачені наступні умови кредитування: пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) UAН 2,5%, обов`язковий щомісячний платіж 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 10). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов після отримання позивачем від відповідачки необхідних документів та Заяви, позивач проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача, і позивач дає право відповідачці в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою відповідачки стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем (а.с. 68, з.б.). За змістом Довідки про умови кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] та виписки по картрахунку за період з 22 липня 2008 року був встановлений кредитний ліміт в розмірі 250 грн.00 коп., який поступово збільшено до 29000 грн. 00 коп.. Представник відповідачки визнає, що відповідачка кредитну картку отримувала та до 07 червня 2014 року нею користувалася, а саме, знімала гроші з кредитної картки та поповнювала картковий рахунок. З виписки по картрахунку встановлено, що відповідачка користувалася кредитними коштами з 19 травня 2009 року по 07 червня 2014 року (розраховувалася кредитною картою № [NUMBER] за поповнення мобільного зв`язку, придбання товару, знімала гроші в банкоматі, поповнювала картку готівкою) (а.с. 73, з.б). Згідно із п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов, строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафта, який виник за такими картами, наведений в Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), яка є невід`ємною частиною Договору та встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частку заборгованості за кредитом (а.с.73). Згідно із доданих до справи довідки про умови кредитування за кредитною картою «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» відповідач мав щомісяця до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачувати 7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн., в тому числі 2,5% за користування кредитом (а.с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із випискою по картрахунку № [NUMBER] , відповідачка останній раз погашала кредит 27 січня 2016 року(а.с.78, з.б.). Як видно із наданого розрахунку заборгованості заборгованість по договору кредиту останній раз була погашена у січні 2016 року(а.с.7, з.б.) Як видно із виписки по рахунку, наведення погашення було здійснено відповідачкою(а.с.78, з.б). З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що відповідачка зобов`язання щодо щомісячного погашення кредиту не виконувала. Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов в разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу позивача, відповідачка зобов`язана виконати зобов`язання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплаті винагороди Банка. Враховуючи, що відповідачка не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов звернувся до суду з позовом про стягненням заборгованості в примусовому порядку. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд виходить з таких міркувань. Як видно із виписки по рахунку останній раз відповідачка користувалася кредитними коштами 07 червня 2014 року та заборгованість з урахуванням нарахованих процентів становила 5499 грн. 53 коп., яка не змінювалася до закінчення дії картки, отже саме вказаний розмір заборгованості судом приймається як такий, що станом на момент закінчення дії картки повинна була сплатити позивачеві відповідачка. Суд виходить з того, будь-яких даних щодо зміни ставки позивачем відповідачці не повідомлялося, суд вважає, що проценти слід рахувати, виходячи з умов договору ( 30% річних). За таких обставин, враховуючи те, що в липні 2014 року було сплачено в рахунок кредитних коштів 150 грн., розмір процентів станом на кінець дії картки 31 травня 2015 року - становив 2424 грн. 15 коп.. При цьому відповідачка здійснила сплату кредиту 27 січня 2016 року в сумі 1700 року. За таких обставин станом на 27січня 2016 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 5101 грн. 17 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, заборгованість по процентах в сумі 724 грн. 15 коп.. Суд не приймає доводи позивача, щодо наявності заборгованості по процентах, обумовлених договором, після спливу дії картки. Відтак, у межах строку кредитування до 31 травня 2015 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 01 червня 2015 року, відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Наведена правова позиція викладена у постанові ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Вимоги про стягнення коштів в порядку 625 ЦК України не заявлялися. Відповідачка 08 квітня 2019 року подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно із статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов карта діє до останнього дня місяця зазначеного на лицьовій стороні картки, включно. Враховуючи, що термін дії картки встановлено до останнього дня травня 2015 року, вона діє до 31 травня 2015 року. Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року в справі №6-61цс14, від 01 жовтня 2014 року в справі №6-134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Оскільки за умовами договору погашення кредиту позичальник [PERSON] мав здійснювати частинами (7% від заборгованості) до 25 числа кожного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, яким є 31 травня 2015 року. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог позивача з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат позивача складає 50 років. Відповідно до частини 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із правовою позицією, яка висловлена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14, від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови відповідачка не підписувала. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 щодо застосування у подібних правовідносинах норм статті 207, частини першої статті 628, частини першої статті 638, частини першої статті 1055 ЦК України, виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що в анкеті - заяві [PERSON] домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, не можна вважати, що між сторонами в передбаченій законом письмовій формі досягнута домовленість про збільшення позовної давності, у зв`язку з чим застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - три роки. Позивач звернувся до суду 01 березня 2019 року (а.с. 2). Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як видно із розрахунку, представленого позивачем, останнє погашення заборгованості по кредитному договору відбулося 27 січня 2016 року(а.с.7, з.б.), наведена обставина, підтверджується випискою по рахунку. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка самостійно здійснила останній платіж, направлений на погашення заборгованості по кредитному договору, 27 січня 2016 року. Враховуючи викладене слід дійти висновку, що перебіг трирічного строку позовної давності щодо стягнення коштів по договору кредиту був перерваний та почався з 27 січня 2016 року, при цьому на час звернення позивача до суду 01 березня 2019 року сплинув. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Враховуючи, що судом в позові відмовлено у повному обсязі, судовий збір стягненню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed