Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, яким просить відповідно до ст.56 Конституції України відшкодувати понесені ним матеріальні витрати в розмірі 47 887 523,78 грн. та моральну шкоду у розмірі 47 887 523,78 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2007 року він став членом КС «Регіон» зробивши внесок 198000,00 грн. та отримав сертифікат на право власності на пай у цій кредитній спілці. На протязі 2007-2008 років він вносив додаткові кошти, збільшивши пай до 317354,43 грн. За умовами сертифікату відсотки, які він мав отримати складали 36% річних від суми паю. В той же час вищевказані умови не виконались і повернення паю по його заяві не відбулося. Крім того, позивач зазначає, що з 2008 року відсотки не сплачуються, тому позивач самостійно розрахував загальну суму боргу за паєм, яка станом на 01.01.2017 року складає 47 887 523,78 грн. Такими діями КС «Регіон» завдало не тільки майнової шкоди позивачеві, але й моральної, яку [PERSON] оцінює у розмірі 47 887 523,78 грн. При цьому, постановою головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Єрмак Г.В. 08.06.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу про стягнення з КС «Регіон» пайового внеску на користь [PERSON], яку позивач вважає незаконною, у зв'язку з чим позивач зазначає, що своїм незаконним рішенням державний виконавець порушив його права на володіння, користування та розпоряджанням майном, чим завдав йому матеріальної та моральної шкоди, що відповідно до положень Конституції України має бути відшкодовано за рахунок держави. В судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Представник Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є членом КС «Регіон» (а.с.4-5). На підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.06.2011 року у справі № 2-1263/11 було видано виконавчий лист про стягнення з КС «Регіон» на користь [PERSON] відсотків у розмірі 341 646,55 грн. (а.с.3). Постановою головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Єрмак Г.В. 08.06.2016 року було повернуто вищевказаний виконавчий лист у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державний виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с.2). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). За положеннями ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 зазначено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що при розгляді цивільних справ названої категорії суду слід з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, з чого він виходить при оцінці шкоди, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Позовні вимоги про відшкодування шкоди, як матеріальної так моральної, позивач обґрунтовував винесенням державним виконавцем незаконної, на думку позивача, постанови про повернення виконавчого документу. Водночас, доказів, які б свідчили про те, що вказана постанова є незаконною та була скасована суду надано не було. Крім того позивачем не доведено, що винесення вказаної постанови свідчить про неналежне виконання державним виконавцем своїх обов'язків, що в результаті призвело до завдання йому матеріальної та моральної школи. Також слід зазначити, що позивач помилково ототожнює шкоду, яка підлягає стягненню з держави у зв'язку з незаконним рішенням чи дією державного виконавця зі шкодою, яка йому була завдана незаконними діями КС «Регіон». Саме по собі винесення постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу не є беззаперечним підтвердженням завдання позивачеві матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем в судовому засіданні не було доведено суду, що він поніс матеріальних та моральних страждань внаслідок незаконних дій відповідача, а його позовні вимоги зводяться по суті до незгоди з постановою державного виконавця, якою йому було повернуто виконавчий документ. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed