Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклуванняпро позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не бачиться з сином, не надає допомоги в його вихованні. Мешкає окремо, не цікавиться станом здоров'я дитини та не надає матеріальної допомоги, має заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, відмовляється надати дозвіл на реєстрацію місця проживання сина за її адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надійшли заяви з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив здійснити розгляд справи за його відсутності, крім того, заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки на даний час він працевлаштувався та здійснює погашення заборгованості по аліментам, також додав копію нотаріально посвідченої заяви в якій надає дозвіл на реєстрацію місця проживання сина за адресою позивача, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Галицької районної адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклуванняв судове засідання не з'явився, надала суду заяву де просить розглядати справу без їх представника, підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львів від 11 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 14 липня 2010 року, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного Львівського міського управління юстиції) (а.с. 4). Згідно рішення Галицького районного суду м. Львів від 09 квітня 2013 року з [PERSON] на корить [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки з місця проживання від 10.05.2017 року № 2322 позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки Олександрійського МР ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про неотримання аліментів від 30.01.2017 року № 298 позивач в період з 01.06.2016 року по 31.12.2016 року не отримувала аліменти від [PERSON], заборгованість станом на 31.12.2016 року становить 47 000 грн (а.с. 7). Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] № 31-1653 від 24.03.2017 відповідач не цікавиться виховання сина, станом його здоров'я, аліменти не сплачує, відмовляється надати дозвіл на реєстрацію сина за постійним місцем проживання, тому Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вивчивши вищенаведений висновок органу опіки та піклування Галицької РДА від 24.03.2017 року, суд не погоджується з ним та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, не містить достатнього обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору того, що відповідач не з'являється по місцю проживання свого сина, не приймає участі у вихованні дитини не цікавиться станом її здоров'я, аліменти не сплачує, жодного разу не привітав сина з днем народження. Висновок органу опіки та піклування щодо констатації відсутності турботи відповідача по відношенню до свого сина та проявів байдужості до подальшої його долі, винесений без посилання на конкретні докази, зроблений однобічно, зі слів матері дитини та осіб, які вказані як свідки, але невідомо свідками чого вони є. У рішенні «Хант проти України» (Заява N 31111/04) від 7 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначав, що сімейні відносини заявника та позбавлення його батьківських прав як за національним законодавством, так і у оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Разом з тим, в досліджених судом матеріалах справи відсутні переконливі докази саме винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківський прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначене також відображено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Проте суду не надано достатньо доказів, того, що відповідач ухиляється від участі в вихованні та утриманні дитини. Крім того, судом були досліджені копії документів надані відповідачем, а саме: -згідно копії нотаріально посвідченої заяви від 02.11.2017 року [PERSON] надав згоду на реєстрацію свого малолітнього сина [PERSON] за адресою місця проживання позивача; -відповідно розрахунку заборгованості по аліментам виданого Олександрійським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби від 01.11.2017 року № 38745, станом на 01.11.2017 року заборгованість по аліментам складає 54248, 93 грн. і відповідачем у 2016 році було сплачено 4944 грн 70 коп., за 10 місяців 2017 року сплачено 2800 грн; -згідно копії чеку № 215600426655 від 10.10.2017 року відповідачем в рахунок заборгованості по аліментам перераховано на рахунок позивача кошти в сумі 1000 грн. З наведених документів вбачається, що відповідач, як батько дитини не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, так зокрема він надав дозвіл дружині на реєстрацію дитини за її місцем проживання. Крім того, відповідачем здійснюється погашення заборгованості по сплаті аліментів, вказана заборгованість виникла в зв'язку з неможливість відповідача працевлаштуватись, але в даний час він працює та погашає заборгованість, що підтверджується наданими ним платіжними документами. За таких обставин, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed