Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося АТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] заборгованість, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. в сумі 1 117 558 дол. США з яких: 79 893,75 дол. США - заборгованість за кредитом; 161 553,20 дол. США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість за процентами - 161 055,23 дол. США. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 03.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0028/74/46892. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит в сумі 81 000 дол. США, строком до 03 березня 2026 року зі сплатою 12.5% річних. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно у розмірі: до 01 квітня 2006 року 1 269,00 дол. США, з квітня 2006 року по березень 2026 року в розмірі 921,00 дол. США; погашення відсотків здійснюється щомісячно. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки від 03.03.2006р. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. Всупереч умов Кредитного договору [PERSON] не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку із чим Банк направляв відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту, проте відповідні вимоги виконано не було. Станом на 28.09.2018 року заборгованість за кредитним договором не погашена та становить 1 117 558 дол. США з яких: 79 893,75 дол. США - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 25247,27дол.США; 161 553,20 дол. США - заборгованість по процентам, в тому числі прострочена заборгованість за процентами - 161 055,23 дол. США. Посилаючись на умови договору поруки позивач просить стягнути з поручителя, тобто відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. в розмірі 79 893,75 дол. США. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2018р. відкрито провадження у порядку загального позовного провадження по цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права, шляхом солідарного стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2018р. цивільну справу за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права, шляхом солідарного стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2018р. справу передано до розгляду судді Мазун І.А. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2018р. Мазун І.А. цивільну справу за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права, шляхом солідарного стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. - прийнято до провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2019р. судом прийнято уточнені позовні вимоги. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. закрито підготовче судове засідання у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006р. та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити відповідний позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, про що було надано письмовий відзив, в якому посилалася на те, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть. Умовами договору поруки не передбачено згоди поручителя відповідати за зобов`язання спадкоємців [PERSON] у разі прийняття ними спадщини чи за зобов`язанні інших осіб, до яких перейшли обов`язки померлого боржника. Крім того, зазначала, що [PERSON] не надавала та не надає згоду забезпечувати виконання зобов`язань особам, до яких перейшло або може перейти обов`язок померлого [PERSON] щодо повернення кредиту. А тому за даних обставин вважає поруку припиненою. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 03.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0028/74/46892. (а.с. 13-14) Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит в сумі 81 000 дол. США, строком до 03 березня 2026 року, зі сплатою 12.5% річних. Погашення кредиту здійснюється щомісячно у розмірі: до 01 квітня 2006 року 1 269,00 дол. США, з квітня 2006 року по березень 2026 року в розмірі 921,00 дол. США; погашення відсотків здійснюється щомісячно. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки від 03.03.2006р. (а.с. 19) Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Позичальника та Поручителя є солідарною. 03.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 щодо внесення змін до п.7.2. Розділу 7 Кредитного договору у наступній редакції: «Здійснювати дострокове погашення кредиту (в тому числі з випередженням графіку погашення Кредиту) після 3 років дії цього Договору. За дострокове погашення кредиту протягом перших З років дії цього договору, Позичальник сплачує Кредитору штраф в розмірі 2% від суми дострокового повернення кредитної заборгованості». (а.с. 16) 03.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 про наступне: Позичальник зобов`язався передати в заставу Кредитору майно, що буде придбане за рахунок кредитних коштів (будинок за адресою: [ADDRESS] ) протягом 5 календарних днів з дня надання Кредиту. (а.с. 17) В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0028/74/46892 від 03.03.2006 р., було укладено наступні договори забезпечення: - Іпотечний договір, посвідчений 17.03.2006 року Рудницькою Ю.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 491, Іпотекодавець - [PERSON] , предметом якого є квартира [ADDRESS] . (а.с.97-100) - Договір поруки від 03.03.2006 року, укладений з [PERSON] (а.с.19). Відповідно до п.3.1 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви. Згідно п.п.4.1 розділу 4 зазначеного договору поруки сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості боржника по кредитному договору. Порука також припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У зв`язку з невиконанням позичальником обов`язків за кредитним договором, 13.07.2018 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] позивачем було направлено вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 03.03.2006 року, в яких зазначено, що станом на 03.07.2018 року існує прострочена заборгованість за кредитним договором та вимога протягом 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені відповідно до умов кредитного договору, (а.с.20-25). Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 28.09.2018 року заборгованість за кредитним договором становила 1 117 558,8 дол. США, та складалася з: - заборгованість за кредитом - 79 893,75 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 2 260 854,27 грн; -заборгованість за процентами - 161 553,20 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 4 571 674,78 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 161 055,23 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 4 557 583,10 грн.: - розрахована пеня - 876111,85 дол.США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 24792442,67грн Таким чином, відповідачі порушили умови кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 553, 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до свідоцтва про смерть, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , смерть настала в м. Набатие, сімейний стан одружений. (а.с. 73) 27.11.2008р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розлучення, [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . (а.с. 81) Згідно листа Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі від 10.05.2019р. повідомлено суд, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. (а.с. 132) Крім того, в судовому засіданні судом було встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка являється спадкоємцем померлого [PERSON] , проте позивач не залучив її до участі до справи, будь-яких позовних вимог не заявляв. Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що донька померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину, після смерті її батька [PERSON] . В судовому засіданні представнику позивача, суд роз`ясняв його права та обов`язки у відповідності до ЦПК України. Позовні вимоги до [PERSON] ґрунтуються виключно на договорі поруки від 03.03.2006 року, яким не передбачена відповідальність поручителя забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частинами першою та другою ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. У відповідності до вимог ч.3 ст.559 ЦК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018р. порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Суд зазначає, що згідно розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" , що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. В даному випадку суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з припиненням поруки внаслідок того, що поручитель [PERSON] не погодилася відповідати за нового боржника, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про застосування строків позовної давності, як на підставу для відмови у позові на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: dismissed