Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У липні 2020 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба в справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 054-2008-546, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 86723 доларів США, строком до 01.03.2028 та кредитний договір № 054-2008-603, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 80750 доларів США, строком до 01.03.2028. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 06.03.2008 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору позичальником, було подано позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки до Дарницького районного суду м. Києва. Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 17.09.2012 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитними договорами № 054-2008-546 та № 054-2008-603 від 06.03.2008 у розмірі 236169,28 доларів США, що станом на 31.08.2011 еквівалентно 1882434 грн. 48 коп.; 1700 грн. - судового збору, 120 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього стягнуто 1884254 грн. /один мільйон вісімсот вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят чотири/ грн. 48 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки від 06.03.2008 двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 81,00 кв.м., жилою площею - 41,80 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Головним управлінням житлового забезпечення 07.04.2006 року серії [NUMBER] зареєстрованим у КП «БТІ»№ 44795 в реєстровій книзі 456-165. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки: двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 81,00 кв.м., жилою площею - 41,80 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Головним управлінням житлового забезпечення 07.04.2006 року серії [NUMBER] зареєстрованим у КП «БТІ» № 44795 в реєстровій книзі 456-165 по договору іпотеки ВК № 269204 від 06.03.2008, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. На виконання рішення Дарницького районного суду від 17.09.2012 видано виконавчий лист від 30.05.2013 № 2-2107/12, який пред`явлений до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Телявського Анатолія Миколайовича. В межах примусового виконання ВП № 57881176, було описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом № 30.05.2013 № 2-2107/12. 11.02.2019 електронні торги не відбулись, у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (протокол від 11.02.2019 № 387412). У відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва з відповідною заявою та 12.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва - Телявським Анатолієм Миколайовичем складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. В подальшому, 14.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , заг. площею 81 кв.м. за АТ «Універсал Банк» та видано свідоцтво № 252 номер запису про право власності: 30297725 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг № 156367759 від 15.02.2019). Листом від 16.12.2019 № 627/01-16 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. встановлено, інформацію щодо осіб зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , а саме: зареєстровані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що суперечить праву власності позивача. Таким чином, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 31.07.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу 30.11.2020 передано до провадження судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 16.12.2020 дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. У встановлений ухвалою строк відзив відповідачами не подано. Ухвалою суду від 15.04.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній», «за закінченням строку зберігання». Крім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечив та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Служба в справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації свого представника до суду не направила, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиви не подали. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06.03.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 054-2008-546, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 86723 доларів США, строком до 01.03.2028 та кредитний договір № 054-2008-603, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 80750 доларів США, строком до 01.03.2028. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 06.03.2008 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . На виконання рішення Дарницького районного суду від 17.09.2012 видано виконавчий лист від 30.05.2013 № 2-2107/12, який пред`явлений до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Телявського Анатолія Миколайовича. В межах примусового виконання ВП № 57881176, було описано та арештовано предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом № 30.05.2013 № 2-2107/12. 11.02.2019 електронні торги не відбулись, у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (протокол від 11.02.2019 № 387412). У відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва з відповідною заявою та 12.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва - Телявським Анатолієм Миколайовичем складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. В подальшому, 14.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , заг. площею 81 кв.м. за АТ «Універсал Банк» та видано свідоцтво № 252 номер запису про право власності: 30297725 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг № 156367759 від 15.02.2019). Листом від 16.12.2019 № 627/01-16 приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н. повідомив, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що суперечить праву власності позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника. З припиненням прав власника, припиняються і права членів його сім`ї. Новий власник безумовно має право ставити питання про виселення членів сім`ї колишнього власника житла. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Тому, за порівняльним аналізом ст. 383 ЦК України у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку що положення ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 та Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є власниками спірної квартири, а право користування відповідачів є похідним від права власності колишнього власника житла. Таким чином, з втратою права власності на спірну квартиру відповідачі втратили і право користування квартирою. При цьому, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про визнання недійсними укладених між сторонами правочинів та/або визнання незаконним набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Таким чином, реєстрація відповідачів в квартирі колишнього власника позбавляє позивача АТ «Універсал Банк», як нового власника майна, в повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом позбавлення права користування спірною квартирою, відтак вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як вбачається з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 30.06.2015 у справі № 21-1438а15. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1051грн. з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: approved