Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

У січні 2019 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , [PERSON] , відповідачки) про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця в загальному розмірі 11 782,51 грн. Позов обґрунтований наступним. Відповідно до умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 22 грудня 2014 р. [PERSON] (далі - позичальник, [PERSON] ) отримав кредит в розмірі 24 751,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] погодився, що зазначена Генеральна угода разом із запропонованими позивачем Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір. Позичальник свої зобов`язання за Генеральною угодою не виконав, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 11 782,51 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 11 602,21 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 180,30 грн. Ухвалою від 8 лютого 2019 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 18.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачок, в якому вони вказують, що позовні вимоги не визнають повністю і просять відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування заперечень послались на те, що позивачем пропущено строк на пред`явлення права вимоги, відповідно до статті 1281 ЦК України. 15.07.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідачок, в якому зазначено, що позивач заперечує доводи відповідачок про пропущення встановленого законом строку на пред`явлення права вимоги, а також відповідачками не надано до суду спростувань, що банку стало відомо про смерть позичальника в іншу дату. Також, позивач вказує на те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю і просила в задоволенні відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 22 грудня 2014 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (а.с. 5). Предметом вказаної угоди є реструктуризація заборгованості Позичальника по кредитним договорам - 1. № WWoD9K від 22 липня 2009 року, 2. № б/н від 10.06.2011 року, надання Позичальнику кредиту в сумі 24 751,16 грн., строком на 36 місяців (з 22.12.2014 по 31.12.2017) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні угоди його сторони домовилися, що заява Позичальника разом із Умовами і правилами, Тарифами складає кредитний договір. За юридичною природою укладена між сторонами генеральна угода містить ознаки договору приєднання та договору новації (ст.ст. 624, 604 ЦК України), оскільки її умови встановлені банком у стандартних формах (Умовах та Правилах надання банківських послуг і Тарифах), і ця угода передбачає заміну первісних зобов`язань, які виникли на підставі попередніх кредитних договорів, новим кредитним зобов`язанням на встановлених угодою умовах. Відповідно до умов вказаної угоди Позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 31 грудня 2017 р. частинами - щомісячними платежами по 897,97 грн. Згідно припису ст. 1069 ЦК України права і обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 гл. 71 ЦК України), а ст. 1049 цього Кодексу покладає на позичальника обов`язок повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до вересня 2016 р. включно позичальник щомісяця вносив кошти на погашення кредиту, проте з жовтня 2016 р. будь-які сплати за договором він припинив (а.с. 4). [INFO] [PERSON] помер і з спадкоємцями на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . Відтак на дату смерті [PERSON] 07.10.2016 утворилась заборгованість у розмірі 11 782,51 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 11 602,21 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 180,30 грн. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 07.10.2063 боржник помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с 34). Банку стало відомо про смерть позивальника 23 березня 2017 року. На виконання вимог норм закону позивачем 17.04.2017 та 03.09.2017 були направлені претензійні вимоги кредитора до Приватного нотаріуса Герасименко Н.М. 13.06.2017 та 14.09.2017 отримано відповіді від Приватний нотаріус Герасименко Н.М., в яких позивача повідомлено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 15.12.2018 відповідачкам [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємицям від [PERSON] , було направлено лист - претензію, згідно з яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна одержаного у спадщину. Таким чином позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] підлягають солідарному задоволенню. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає солідарно на відповідачок сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved