overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 20 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 4716,24 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 20 жовтня 2011 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 4716,24 грн. в тому числі: 1984,67 грн. заборгованість за кредитом; 2030,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 200,77 гривень штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 20 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 травня 2015 року має заборгованість в сумі 23197,80 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 23197,80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви від 20 липня 2012 року (а.с.11), копією довідки про умови кредитування (а.с.12-13), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.14-37) новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.42). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-9) станом на 31 травня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 23197,80 грн. в тому числі: 15000,00 грн. заборгованість за кредитом; 6516,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1080,85 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 24 березня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 23852,87 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 березня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 24 березня 2008 року (а.с.8), довідки про умови і правила кредитування (а.с.9-14), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-7) станом на 30 червня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 23852,87 грн. в тому числі: 4976,59 грн. - заборгованість за кредитом; 13279,58 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3984,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1112,04 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 28 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 27 червня 2015 року має заборгованість в сумі 26789,21 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26789,21 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 28 серпня 2008 року (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9-11), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-7) станом на 27 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 26789,21 грн. в тому числі: 2897,00 грн. заборгованість за кредитом; 13740,34грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 8400,00 заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1251,87 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та, відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені судові витрати в сумі 687,89 грн. (267,89 грн. - судовий збір, 420 грн. - витрати пов'язані з розміщенням оголошення у пресі).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків суму 8300 грн. 06 коп., а також судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 16 грудня 2014 року за адресою: [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення після відключення поза приладом обліку. Тому, представниками позивача було складено акт про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення Н №102484 від 16.12.2014 року. За вказаним актом було здійснено нарахування завданих збитків внаслідок порушення ПКЕЕн у сумі 8300 грн. 06 коп., відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п.14,42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 р. №1357, ст.ст.22, 526, 623 ЦК України. Відповідно до ст.64 ЖК України, ст.ст.26,27 Закону України «Про електроенергетику» плата за надання послуг енергопостачання стягується згідно затвердженим тарифам, та оплачується абонентом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] проживає за адресою[ADDRESS] та є споживачем електроенергії ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 16 грудня 2014 року, за адресою: [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення після відключення поза приладом обліку. Сума заподіяних збитків підтверджується актом Н №102484 від 16.12.2014 року та розрахунком розміру відшкодування збитків по акту і складає суму 8300 грн. 06 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом де зазначає, що 06.07.2015 року у м.Саки Республіки Крим помер її син [PERSON], [INFO]. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції їй було відмовлено в реєстрації смерті сина, оскільки свідоцтво про смерть видано на окупованій території. Просила встановити факт смерті сина [PERSON], [INFO]. Заявник у судове засідання не з"явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та повністю задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №178354 від 28.08.2012 року [PERSON], [INFO], надана І група інвалідності безстроково. (а.с.7) Як вбачається з медичного свідоцтва про смерть серії 35 №042959 від 07.07.2015 року, виданого Сакською районною лікарнею Автономної Республіки Крим, [PERSON], [INFO], помер 06 липня 2015 року о 23 годині 20 хвилин. Як вбачається з відповіді наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації смерті сина - [PERSON], [INFO], який помер 06 липня 2015 року у м.Саки Автономної Республіки Крим, та який був зареєстрований за адресою: [INFO], оскільки документи про смерть були видань на тимчасово окупованій території і є недійсним. (а.с.13) Таким чином, сукупність доказів дозволяє зробити висновок, що [PERSON], [INFO], помер 06 липня 2015 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначала, що з 15.11.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON]. Відносини в сім"ї склались погано в останні три роки життя. Відповідач часто випиває, що спричиняє часті сварки, скандали. Відповідач ображає її як жінку, принижує. Сторони припинили подружні стосунки і не підтримують їх протягом останніх шести місяців. Позивачка втратила будь-які почуття любові, поваги та взаєморозуміння тому вважає, що їхня сім"я розпалась остаточно, підстав для збереження сім»ї немає та просить розірвати шлюб. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо нього підтримує. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ТП № 092313 від 15.11.2003 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №158994 (а.с. 5). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої заяви вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, який вона не бажає стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 28.08.2000 року в Світлогірській сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 10, зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від щлюбу дітей не мають. Спільне проживання припинили 14 років тому. Причиною розпаду сімї є те, що чоловік зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, застосовував фізичне насильство, через що виникали суперечки та непорозуміння з приводу подальшого сімейного проживання. Позивачка прохала суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що спільне проживання з відповідачем припинили в лютому 2002 року. Відповідач створив іншу сім"ю. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2000 року в Світлогірській сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 10 (а.с.4). Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у 2002 році. Відповідач створив іншу сім"ю. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У зв"язку з тим, що донька знаходиться тільки на її утриманні, а відповідач ніякої участі в утриманні доньки не приймає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його зідовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встанвлено судом та не оспорюється сторонами у справі, сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO].. Неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з матір"ю та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ніякої участі в утриманні доньки не приймає та матеріальної допомоги не надає. При цьому відповідач проти даних обставин та задоволення позову не заперечував. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання його доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] повністю усунувся від виконання покладених на нього законом обов"язків щодо виховання та утримання сина, у зв"язку з чим позивачка в позовній заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити. Представник органу опіки та піклування Овідіопольської РДА в судовому засіданні позов підтримав . Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу та Батьківщини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з висновком органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/226 від 01.02.2016 року є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], оскільки це відповідає інтересам дитини. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved