Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Під час розгляду спорів, пов'язаних із незаконними звільненнями працівників, суди керуються рекомендаціями, наданими Пленумом Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.92 р. № 9. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 р. 12. по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву, і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП). [PERSON] вказану заяву не відкликала, тому підстав для не проведення звільнення не було. Сама по собi згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працiвника про звiльнення до закiнчення строку попередження не означає, що трудовий договiр припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленостi сторiн про цю пiдставу припинення трудового договору. В останньому випадку звiльнення вважається проведеним з iнiцiативи працiвника (ст. 38 КЗпП). В даному випадку звільнення проведено за ініціативи працівника. Відповідно до п.3 Постанови пленуму ВСУ від 25.05.1998 р. №15 встановлені ст. 233 КЗпП\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений\~ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. [PERSON] обіймала посаду начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у Сарненському районі Рівненської області з 21 жовтня 2008 року, згідно наказу №01-51-к від 16 жовтня 2008 року на підставі укладеного трудового договору на невизначений строк. (а.с.16) 08.07.2016 р. позивачкою була написана заява на звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком і неможливості по стану здоровя виконувати посадові обовязки з виплатою одноразової допомоги у звязку із звільненням з роботи за власним бажанням, пов'язану із виходом на пенсію за віком у розмірі 10 посадових окладів. Про що не заперечила [PERSON] в судовому засідання (а.с.36) Наказом №01/87-к від 08 липня 2016 року директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України [PERSON], звільнено 11 липня 2016 року з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у Сарненському районі Рівненської області за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України.(а.с.37) 11.07.2016 згідно наказу № 104-к Голови комісії з припинення, начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Рівненській області [PERSON] Позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком у розмірі десяти місячних посадових окладів та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки тривалістю 15 календарних днів, чого не заперечила [PERSON] (а.с.38) Трудову книжку Позивач отримала 11.07.2016, про що свідчить відповідна інформація у особовій картці [PERSON] (а.с.41). Судом було оглянуто оригінал особової справи [PERSON] Судом також встановлено, що з наказом про звільнення [PERSON] ознайомлена, копія наказу їй вручалась, трудову книжку отримала, відповідно до встановленого законодавства, про що не заперечує сама позивачка, та про що засвідчують її підписи у відповідних документах. Заяви, про відкликання попередньої, про звільнення за власним бажанням, не подала. Не зверталася до керівництва з вимогою добровільно поновити її на попередньому місці роботи. До прокуратури зі скаргою щодо порушення її трудових прав та до відповідної територіальної державної інспекції праці для проведення перевірки додержання законодавства про працю на підприємстві також не зверталася. Доказів, в підтвердження того, що знаходилась в стані, який не дозволяв їй захистити свої права, суду не надала.\~ Із вказаних підстав суд вважає, що [PERSON] відповідно до діючого законодавства була правомірно звільнена з роботи і підстав для її поновлення на посаді немає. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. Посилання позивача, що вона була позбавлена можливості звернутися до суду у строк, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України, оскільки ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 07.11.2016 про скасування вироку Сарненського районного суду та закриття кримінального провадження отримала 29 листопада 2016 року, суд вважає помилковим, оскільки дане твердження стосується п.7 ст. 36 КЗпП. Суд не може змінити підстав розірвання трудового договору, оскільки вони можуть визнаватися судом лише незаконними. [PERSON] була звільнена з посади, яку обіймала на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням, тому підстав для зміни формулювання причини звільнення не має. Строк звернення до суду не підлягає поновленню. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою до суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу або з дня видачі трудової книжки. Позивачка звільнена 11.07.2016 р., а позов подала 30.12.2016 р., не надавши доказів пропущеного строку з поважних причин, тому немає підстави вважати, що вона пропустила строк звернення до суду з поважних причин. На підставі ст.ст. 231, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: dismissed