overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 12.11.2018 року позовні вимоги задоволено та шлюб між сторонами розірвано. 14 березня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшла заява, згідно якої просила ухвалити додаткове судове рішення, яким після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище -Пустовіт, оскільки нею було заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, однак дане питання судом не було вирішено. Сторони спору в судове засідання не викликались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи №126/2489/18 приходить до слідуючого висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що в провадженні Бершадського районного суду перебувала цивільна справа № 126/2489/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, рішенням від 12.11.2018 року позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено. При цьому судом не вирішено питання про відновлення відповідачу дошлюбного прізвища, хоча дане питання було ініційоване відповідачем [PERSON] в заяві від 09.11.2018 року. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, відповідачеві слід відновити її дошлюбне прізвище "Пустовіт" ухваливши в цій частині додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У провадженні Вільшанського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення помилково сплачених (перерахованих) коштів. До початку розгляду справи по суті в суді головуючий суддя Сорокіна О.О. оголосила заяву про самовідвід щодо розгляду вказаної справи, мотивуючи її тим, що з відповідачем [PERSON] тривалий час перебуває у дружніх відносинах, тому вважає, що ця обставина може викликати сумнів у сторін у її об'єктивності та неупередженості при розгляді даної справи. Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності. Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, тому з морально-етичних міркувань справа повинна розглядатися в іншому складі суду. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід. Враховуючи викладене, суд вважає що заяву про самовідвід слід задовольнити. На даний час у Вільшанському районному суді Кіровоградської області працює лише двоє суддів, суддя Галицький В.В. перебуває у щорічній відпустці, у зв'язку з чим утворити новий склад суду для розгляду справи у Вільшанському районному суді Кіровоградської області неможливо. Згідно п.3 ч.1 ст. 116 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити склад суду для розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа, у якій 27 липня 2020 року постановлено рішення суду про задоволення вимоги первісного позову про позбавлення відповідачів батьківських прав і відмовлено у задоволенні зустрічного позову про скасування усиновлення, але не вирішено питання розподілу судових витрат у частині суми судового збору. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. За пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи при подачі до суду зустрічного позову про скасування усиновлення [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 768грн.40грн. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру. Тому, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768грн.40грн. Крім того за приписами частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору, від сплати якої позивач був звільнений на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а саме сума у розмірі 1536, 80 грн у рівних частках з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], Центру надання адміністративних послуг у структурі виконавчого комітету Нікопольської районної ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні домоволодінням. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року позовні вимоги [PERSON] були задоволенні, усунуто перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням №28 по вул.Садовій в с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Олексіївка, вул.Садова, буд.28. 06 квітня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом під час проголошення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року не вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на її користь сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн.00 коп. при поданні позовної заяви до суду. Тому, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, згідно якого стягнути з [PERSON] на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. Суд, розглянувши дану заяву, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~ Отже, суд \~з врахуванням вимог \~ч. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", вважає доцільним ухвалити додаткове рішення за умов, передбачених ст.270 ЦПК України, при цьому не змінюючи суті основного рішення та не вирішуючи вимоги, які не були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року у цивільній справі №2/756/2481/13 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. 21.09.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулася з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки представник заявника не зможе прибути в судове засідання через значну відстань до суду, а проїзд потребує значних матеріальних витрат. Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява відповідає вимогам ст.158-1 ЦПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву представника [PERSON], допустити [PERSON] до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 23 листопада 2016 року на 11 год. 30 хв. Питання про участь в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції вирішується в кожному випадку окремо. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 11 червня 2015 року позивачем за зустрічним позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд накласти арешт на житловий будинок [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,1276 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,0100 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,0100 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. На даний час між сторонами виник спір щодо розподілу спільного майна подружжя. Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач за зустрічним позовом є співмірними із заявленими нею вимогами, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,1276 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,0100 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку загальною площею 0,0100 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, вселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 24 квітня 2018 року представником позивача подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору у розмірі 1725,60 грн, оскільки при поданні заяви на усунення недоліків позовної заяви позивачем помилково був сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж було зазначено в ухвалі про залишення позову без руху від 30 січня 2018 року. Сторони в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. При поданні заяви на усунення недоліків позовної заяви [PERSON] помилково сплатив судовий збір у більшому розмірі, ніж було зазначено в ухвалі про залишення позову без руху від 30 січня 2018 року, а саме - 3840,00 грн, що підтверджується дублікатом квитанції від 05 грудня 2017 року №0.0.908723370.1. П. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Зі змісту ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року про залишення позову без руху вбачається, що позивачеві слід було доплатити судовий збір у розмірі 1474,40 грн. [PERSON] при поданні до суду заяви на виконання ухвали про залишення позову без руху доплатив судовий збір у розмірі 3840,00 грн. Відтак, позивачем помилково сплачено судовий збір у більшому розмірі у сумі 2365,60 грн, однак, заявник просить суд повернути судовий збір лише у розмірі 1725,60 грн. Оскільки [PERSON] помилково доплатив судовий збір у розмірі, більшому, ніж було зазначено в ухвалі про залишення позову без руху, тому заява про повернення судового збору у розмірі 1725,60 грн підлягає задоволенню. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ "Кредитні ініціативи", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Зарічний відділ державної виконавчої служби м. Суми, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 30.09.2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки представник позивача не зможе прибути в судове засідання через зайнятість у судових засіданнях та віддаленістю Оболонського районного суду м. Києва. Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява відповідає вимогам ст.158-1 ЦПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача, допустити [PERSON] до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 22 грудня 2016 року на 14 год. 30 хв. Питання про участь в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції вирішується в кожному випадку окремо. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 19.11.2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки представник відповідач не зможе прибути в судове засідання через значну відстань до суду, а проїзд потребує значних матеріальних витрат. Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява відповідає вимогам ст.158-1 ЦПК України та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву представника відповідача, допустити [PERSON] до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеному на 21 січня 2016 року на 12 год. 00 хв. Питання про участь в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції вирішується в кожному випадку окремо. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У провадженні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує, тим, що з 09 квітня 2005 року перебуває в офіційному шлюбі з відповідачем [PERSON], про що в книзі реєстрації актів шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зроблено актовий запис № 46 від 09.04.2005 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим та нетривалим. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявилися абсолютно протилежними людьми і перестали розуміти один одного та мають різні погляди на подружнє життя. З грудня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини. Відповідач, забравши особисті речі виїхав на інше місце проживання, де проживає і в теперішній час. З того часу спільне господарство сторонами не ведеться, так як шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Примирення та подальше життя із збереженням сім'ї між ними неможливе. Суперечки про розподіл майна між сторонами немає. Також між позивачем та відповідачем досягнута угода щодо місця проживання неповнолітньої дочки, яка після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню, тому як судом встановлено, що позивач та відповідач з 09.04.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого в них є дочка - [PERSON], [INFO] народження, сторони тривалий час шлюбних відносин не підтримують і спільно не проживають, перестали розуміти один одного. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору немає. Примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 року з причини різних поглядів на подружнє життя та відсутності взаєморозуміння. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа: [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved