Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» подано позов про стягнення з [PERSON] 13000,89 грн. заборгованості, що виникла з кредитного договору № б/н від 16.03.2012 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 2242,32 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 7308,04 грн., заборгованості по пені та комісії в сумі 2355,25 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 595,28 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 21.04.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання, призначене на 16.05.2016 року, відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 104). Причини неявки суду не повідомив, заяв та заперечень суду не подавав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, призначене на 31.03.2016 року не з'явились. Копія ухвали про залучення [PERSON] та [PERSON], а також судова повістка у даній справі про виклик до суду повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 82-83). В судове засідання, призначене на 21.04.2016 року та 16.05.2016 року відповідачі також не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 90, 92, 100, 101). Поштова кореспонденція судом направлена на адресу відповідачів, за якою останніх зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 79-80). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], укладено договір № б/н від 16.03.2012 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, який 29.08.2012 року змінено та встановлено ліміт в розмірі 2300,00 грн. (а.с. 114, 118) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячного платежу в розмірі 7%, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що узгоджено сторонами в довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (а.с. 6, 7). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-5). Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості (а.с. 4-5) відповідно до якого у [PERSON] перед позивачем станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 13000,89 грн. за кредитним договором № б/н від 16.03.2012 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 2242,32 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 7308,04 грн., заборгованості по пені та комісії в сумі 2355,25 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 595,28 грн. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016017116 від 17.11.2015 року, наданим Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 50-51). З метою з'ясування наявності (відсутності) у [PERSON] у власності нерухомого майна, судом здійснено запит до Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», яким повідомлено (вх. № 42457 від 24.12.2015 року), що станом на 01.01.2013 року зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2000 року за № 30134 (а.с. 65). Також, з повідомлення Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України (вх. № 42858 від 30.12.2015 року), за даними НАІС ДДАІ МВС України та НБД «Автомобіль» за громадянином [PERSON] станом на 21.12.2015 року на обліку значиться причіп марки Скиф М1, 1982 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак 9474КД, свідоцтво про реєстрацію ЕІС148741 від 14.07.1999 року (а.с. 71). Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено (вх. № 41012 від 14.12.2015 року), що з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 2 спадкоємці не звертались. Спадкова справа не заводилась (а.с. 63). Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42416033 від 11.12.2015 року (а.с. 64). Разом з тим, за довідкою № 7133 від 08.12.2015 року Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4» (а.с. 60), за адресою, яка є останнім відомим місцем проживання померлого (а.с. 49): [ADDRESS] проживають також батьки позичальника: [PERSON] та [PERSON], а також брат - [PERSON]. За частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 Цивільного кодексу України). В зв'язку з чим, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2016 року залучено до участі у даній справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - правонаступників [PERSON] (а.с. 73-74). За змістом статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № від 30.03.2012 року роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З моменту смерті позичальника, [PERSON], нарахування відсотків, пені та комісії, штрафів Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» припинено не було, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.03.2012 року та вимогами, заявленими в позові (а.с. 4-5). Після залучення до участі у справі правонаступників [PERSON], позивачем не надано суду заяву, в якій були б викладені позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також розрахунку заборгованості на день смерті позичальника. Таким чином, суд позбавлений самостійно здійснити належний розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.03.2012 року, оскільки для цього потрібні спеціальні знання та первинні документи, однак такі документи суду не надані, перерахунок заборгованості банком не здійснений. Крім того, згідно частини 1 статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Всупереч вимогам статтей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України в матеріалах справи відсутні докази вартості майна, яке кожен із відповідачів одержав у спадщину відповідно до їх часток, в межах вартості якого кожен зі спадкоємців відповідає перед банком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не підлягають задоволенню в зв'язку з їх недоведеністю. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed