Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суду з позовом до територіальної громади в особі Тернівської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 40,0 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м. В обґрунтування позову позивач вказує, що 15 серпня 1997 року померла [PERSON], яка є двоюрідною тіткою позивача. Позивач [PERSON] з 11 березня 1997 року за згодою [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання та проживає на теперішній час у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивач з 11 березня 1997 року до теперішнього часу відкрито та безперервно більше 20 років проживає у зазначеній квартирі, користується нею та за власні кошти проводить в ній поточні ремонти (замінила старі на нові вхідні двері у квартиру, замінила старе на нове сантехнічне обладнання, а також замінила каналізаційні труби та шпалери). Позивач до самої смерті доглядала за [PERSON] Позивач з 2001 року по теперішній час сплачує за житлово-комунальні послуги. При зверненні до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] дізналась, що [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS]. Постановою від 16 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 15 серпня 1997 року двоюрідної тітки [PERSON], [INFO], яка на день смерті постійно проживала за адресою: [INFO], на вказану квартиру, на її імя, у звязку з тим, що відсутня наявність підстав закликання до спадкування за законом, [PERSON], як двоюрідна племінниця померлої, не відноситься до кола спадкоємців за законом. Позивач 21 рік добросовісно, відкрито, безперервно володіє спірним майном, на момент початку фактичного володіння квартирою не мала наміру набути право власності на квартиру, в позивача відсутня підстава для володіння майном та для набуття права власності іншим шляхом, впродовж часу володіння майном не знала, що право власності на квартиру оформлене на [PERSON], спадкоємці після [PERSON] відсутні. Тому позивач просить суд визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №Ж-1115 від 14 серпня 1997 року. Представник позивача в підготовче судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.146). Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.152). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Ухвалою судді Дудікова А.В. від 09.11.2018 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Дудікова А.В. від 17.12. 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] спадкової справи. Ухвалою судді Дудікова А.В. від 17.01.2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування з КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: [ADDRESS], та архівну довідку на вказану квартиру. 23.01.2019 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №44/2018 до майна померлої 15.08.1997 року [PERSON]. На підставі розпорядження керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №391 від 18.02.2019 року було призначено повторний авторозподіл справи, відповідно до ч.7\~ст.33 ЦПК України, в результаті якого головуючим по справі визначено суддю Коноваленка М.І. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] від 04.03.2019 року прийнято до провадження вказану справу, призначено підготовчий розгляд за правилами загального позовного провадження. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Положеннями ч.2\~ст.247 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 15 серпня 1997 року померла [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної [PERSON] народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено запис за №1064 в книзі реєстрації актів про смерть 19 серпня 1997 року (а.с.16). [PERSON] була дочкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка померла 07 травня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про шлюб [PERSON] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] №00021164901 від 09 жовтня 2018 року (а.с.14,15). [PERSON], який помер 04 квітня 1974 року, був батьком [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.13), свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. зворот 12, 14). [PERSON], який помер 02 червня 1999 року, був батьком [PERSON], який помер 08 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] №00020124522 від 11 травня 2018 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.10-12). [PERSON] був батьком позивача [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище з «Гайтота» та «Федьорко», що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про шлюб (а.с.8,9). Таким чином позивач [PERSON] є двоюрідною племінницею померлої 15 серпня 1997 року [PERSON]. Позивач [PERSON] з 11 березня 1997 року за згодою [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання та проживає на теперішній час у квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №11678 від 09.10.2018 року та записом про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.7,20). Позивач з 11 березня 1997 року до теперішнього часу відкрито, добросовісно та безперервно більше 20 років проживає у зазначеній квартирі, користується нею. Позивач доглядала за [PERSON] до самої смерті останньої. Зазначене підтверджується актом від сусідів від 17 вересня 2018 року (а.с.19). Позивач уклала з: 1) ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» договір №б/н про надання послуг по технічному обслуговуванню абонентського пристрою від 23 червня 2012 року, 2) ПАТ «Криворіжгаз» договір про надання послуг з газопостачання №1707/6891 від 02.06.2008 року, 3) ВАТ «Енергетична компанія «Дніпрообленерго» договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №7163072 від 21.11.2005 року, 4) КП «Кривбасводоканал» договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення №Л23-6352 від 20.04.2017 року. Зазначене підтверджується копіями відповідних договорів (а.с.24-28). Позивач з 2001 року по теперішній час сплачує за житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг з 2001 року по 2018 рік (а.с.29-73). Довідкою №676 від 21.06.2018 року підтверджується, що позивач дійсно щомісячно перераховувала кошти із заробітної плати на житлові та комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] з лютого 2012 року по червень 2018 року (а.с.23). У технічному паспорті на квартирі [ADDRESS] вказано, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.17-18). 16 червня 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з метою перевірити можливість набуття нею права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу номер у спадковому реєстрі 62581040, номер у нотаріуса 44/2018 після смерті [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52311344 від 16.06.2018 року (а.с.132). [PERSON] нотаріуса позивачу стало відомо про те, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №Ж-1115 від 14 серпня 1997 року. 16 червня 2018 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 15 серпня 1997 року, з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належна спадкодавцю (а.с.117). Постановою від 16 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 15 серпня 1997 року двоюрідної тітки [PERSON], [INFO], яка на день смерті постійно проживала за адресою: [INFO], на квартиру за адресою: [ADDRESS], на її імя, у звязку з тим, що відсутня наявність підстав закликання до спадкування за законом (особа не є спадкоємцем за законом) (а.с.135). Таким чином позивач не знала і не могла знати про те, що володіє квартирою, яка належить померлій 15 серпня 1997 року [PERSON]. Позивач за згодою [PERSON] вселилася у квартиру та з 11 березня 1997 року зареєстрована за місцем проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], тобто користувалась вищезазначеною квартирою добросовісно. Позивач 21 рік добросовісно, відкрито, безперервно володіє спірним майном, на момент початку фактичного володіння квартирою не мала наміру набути право власності на квартиру, в позивача відсутня підстава для володіння майном та для набуття права власності іншим шляхом, впродовж часу володіння майном не знала, що право власності на квартиру оформлене на [PERSON], спадкоємці після [PERSON] відсутні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На підставі викладеного, чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч. 4\~ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що в них є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю має право звернутися в суд з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Частиною 8 розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу\~України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач з 1997 року по теперішній час добросовісно і відкрито володіє квартирою за адресою: [ADDRESS], загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., суд вважає, що позов підлягає задоволенню і за позивачем в порядку набувальної давності підлягає визнанню права власності на зазначену квартиру. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 830,40грн., що складає 415,20грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved