Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати та трьох відсотків річних від простроченої суми. Дана позовна заява мотивованим тим, що позивач працював у відповідача з 16 березня 2006 року по 21 листопада 2006 року. Комунальне підприємство «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. При звільненні позивача з підприємства и відповідач повинен був провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, але кожний раз отримував відмову щодо цього через ваідсутність коштів. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду № 2-1190/08 від 14 березня 2008 року вирішено стягнути з КП «Словянської експлуатаційної дільниці інженерного захисту території від підтоплення» міста Словянська на користь позивач заборгованість по заробітній платі у сумі 2568,08 грн. Виконавчий лист був своєчасно наданий у відділ державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції та прийнятий до виконання. Але 26 жовтня 2009 року відділ державної виконавчої служби повернув виконавчий документ без виконання на підставі п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до листа заступника Словянського міського голови В.В. Гаркавенка від 09.08.2010 року № 1-П-0873-2 відповідачем по заборгованості по заробітній платі є Словянська міська рада. В листопаді 2013 року колектив працівників КП «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» звернувся зі скаргою на невиконання рішення суду до Президента України та до Генеральної прокуратури України. 17 грудня 2013 року отримана відповідь з Генеральної прокуратури України, відповідно до якої колективна скарга надіслана до Прокуратури Донецької області. 08 січня 2014 року отримано листа з прокуратури Донецької області, відповідно до якого колективна скарга надіслана Словянському міжрайонному прокурору для організації перевірки та прийняття рішення згідно з вимогами діючого законодавства. 21 січня 2014 року отримано листа № К-326-0241 з Міністерства юстиції України, головного управління юстиції у Донецькій області, управління державної виконавчої служби на ім'я [PERSON] (для інформування інших). В листі йдеться про те, що «згідно наданих об'єднаною державною податковою інспекцією міста Словянська відомостей, у боржника відкриті рахунки в банківських закладах, на які накладений арешт державним виконавцем, але грошових коштів на рахунках немає. В разі незгоди з діями державного виконавця рекомендовано звернутися до суду». 04 лютого 2014 року отримано листа від Словянської міжрайонної прокуратури № 64-17/14. В листі йдеться про те, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.12.2013 року по справі про банкрутство КП «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» ліквідовано, провадження по справі припинено. Відповідно до ст. 63 п. 4 Господарського Кодексу України «Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал. Затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є державні, комунальні, підприємства….». Згідно з п. 1 статті 78 Господарського Кодексу України «комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління». В п. 2 статті 78 Господарського Кодексу України зазначено, що «орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління». Згідно п. 4 статті 78 Господарського Кодексу України «Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою». Згідно п. 5 ст. 78 Господарського Кодексу України «найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова комунальне підприємство» та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство». За п. 9 ст. 78 Господарського Кодексу України «Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом». Вважає, що є всі правові підстави для застосування в регулюванні діяльності комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» правил щодо комунального унітарного підприємства, оскільки присутні всі ознаки, передбачені ст. 78 Господарського Кодексу України, які є необхідною умовою для застосування приписів ст. 77 Господарського Кодексу України, у тому числі і щодо субсидіарної відповідальності органу управління майном. Казенне підприємство відповідає за своїми зобов'язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями казенного підприємства. Оскільки КП «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» було державним комунальним підприємством, згідно ст. 619 ЦК України «Субсидіарна відповідальність» п. 1….законом передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи, якою являється Словянська міська рада. Відповідно до п. 2 ст. 619 ЦК України, якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Вважає, що з цього випливає, що відповідачем по справі є Словянська міська Рада, яка несе субсидіарну відповідальність. У зв'язку з цим. Позивачем нарахована компенсація втрати частини заробітку у зв'язку з затримкою її виплати з 01 грудня 2006 року по 01 листопада 2014 року у розмірі 2905,78 грн. та три відсотки річних у розмірі 653,58 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2568,08 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 2905,78 грн. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 653,58 грн. Відповідачем надано суду заперечення на позовну заяву, яке мотивовано тим, що Цивільний кодекс України у статті 176 закріплює загальну норму про розмежовування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення - АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами і законом. Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад як засновників створених ними юридичних осіб публічного права містить норма ст. 176 ЦК України, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Норми закону, як підстава субсидіарної відповідальності, мають бути нормами прямої дії і не можуть застосовуватися за аналогією закону чи аналогією права. Ні Господарський Кодекс ні Закони України не встановлюють положень про субсидіарну відповідальність територіальних громад, комунальних підприємств, створених ними. Статтею 78 Господарського Кодексу України передбачено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентними органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідно територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Ч. 9 зазначеної статті передбачено, що особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог Згідно ст. 74 Господарського Кодексу України державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі Статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими Законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими Законами. Статтею 76 Господарського Кодексу України передбачено, що казенні підприємства створюються у галузях народного господарства, в яких: законом дозволено здійснення господарської діяльності лише державним підприємствам; основним (понад п'ятдесят відсотків) споживачем продукції (робіт, послуг) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним; приватизацію майнових комплексів державних підприємств заборонено законом. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління в обсязі, зазначеному в статуті підприємства. Найменування казенного підприємства повинно містити слова «казенне підприємство». Відповідно до п. 7 ст. 77 Господарського Кодексу України казенне підприємство відповідає за своїми зобов'язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями казенного підприємства. Таким чином, законом передбачена субсидіарна відповідальність органу, до сфери якого входить підприємство виключно за зобов'язаннями казенного підприємства. Ознакою казенного підприємства, окрім зазначення про це в його назві є закріплення за ним майна на праві оперативного управління. Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» підприємство створено на базі комунальної власності територіальної громади міста Словянськ, підпорядковується Словянській міській раді та її виконкому. Власником підприємства є Словянська міська рада. Відповідно до п. 1.4 Статуту підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку і самофінансування. Відповідно до п. 9.4 Статуту, держава не відповідає по боргах і зобов'язаннях підприємства, а підприємство не відповідає по боргах держави. Відповідальність власника по боргах Підприємства і відповідальність Підприємства по боргах і зобов'язаннях власника визначається чинним законодавством. України. Пунктом 2.3 Статуту Підприємства зазначено, що майно, закріплене за підприємством належить на праві повного господарського відання. Таким чином, відсутні правові підстави для застосування для регулювання діяльності підприємства правил щодо казенного підприємства, оскільки відсутні ознаки, передбачені ст. 76 ГК України, які є необхідною умовою для застосування приписів ст. 77 ГК України, у тому числі щодо субсидіарної відповідальності органу управління майном. Окрім того, відповідно до положень Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, а бюджетом м. Слов'янська на 2014 рік, затвердженим рішенням Словянської міської ради, бюджетні призначення на виконання рішення суду не передбачені. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, позов просив задовольнити. Представник відповідача Словянської міської ради Бабінець Г.М., що діє на підставі довіреності № 01.01-12/1247 від 22.12.2014 року надала пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовується заперечення на позов, просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Рішення Слов'янського міськрайонного суду від 14 березня 2008 року з Комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» на користь позивача [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 2568,08 грн. Дане Рішення суду набуло законної сили 25.03.2008 року. Як вбачається з листа № К-326/0241 від 21 січня 2014 року управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Словянського міськрайнного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з КП «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» в складі якого перебували виконавчі документи щодо стягнення заборгованості, в тому числі на користь позивача [PERSON] у розмірі 2568,08 грн. Державним виконавцем вживалися заходи щодо виконання виконавчого документа, але виконавчий документ був повернутий без подальшого виконання. За 2012-213 роки даний виконавчий лист на виконання повторно не надходив. Отже, виходячи з вищенаведеного листа, суд доходить до висновку, що державною виконавчою службою в порядку примусового виконання, рішення Слов'янського міськрайонного суду від 14 березня 2008 року, яким стягнуто з Комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 2568,08 грн., не виконано. Ухвалою Господарського суду Донецької області по справі про банкрутство від 12.12.2013 року Комунальне підприємство «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» ліквідовано. Як вбачається з вищенаведеної ухвали Господарського суду, за рахунок коштів, отриманих від реалізації ліквідаційної маси, частково погашені витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство. Кредиторська заборгованість в сумі 2152,8 тис. грн., в тому числі 121,3 тис. грн. заборгованість по заробітній платі, аліментам та регресним виплатам, залишилась непогашеною у зв'язку з недостатністю активів. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових правовідносинах з Комунальним підприємством «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення», позивачу не була виплачена своєчасно заробітна плата у розмірі 2568,08 грн. Дана заборгованість по заробітній платі не стягнута ні в порядку примусового виконання рішень суду, ні в порядку ліквідаційної процедури при визнанні боржника банкрутом. При вирішенні питання про стягнення зазначеної суми заборгованості по заробітній платі з відповідача - Словянської міської ради, суд виходить з наступного. Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» підприємство створено на базі комунальної власності територіальної громади, підпорядковується Словянській міській раді та її виконавчому комітету. Власником підприємства є Словянська міська рада. В пункті 1.2 зазначено, що підприємство є юридичною особою. Відповідно до п. 1.4 Статуту підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку і самофінансування. Відповідно до п. 9.4 Статуту, держава не відповідає по боргах і зобов'язаннях підприємства, а підприємство не відповідає по боргах держави. Відповідальність власника по боргах Підприємства і відповідальність Підприємства по боргах і зобов'язаннях власника визначається чинним законодавством. України. Пунктом 2.3 Статуту Підприємства зазначено, що майно, закріплене за підприємством належить на праві повного господарського відання. Стаття 96 Цивільного Кодексу України встановлює відповідальність юридичних осіб та зазначає, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями . Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до її державної реєстрації. Стаття 176 Цивільного кодексу України розмежовує відповідальності за зобов'язаннями держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад та створених ними юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи та приписи вищенаведених нормативно-правових актів, суд доходить до висновку, що підстав для застосування субсидіарної відповідальності та стягнення суми невиплаченої заробітної плати зі Словянської міської ради - немає. Окрім того, суд погоджується зі ствердженням представника відповідача щодо того, що відсутні правові підстави для застосування для регулювання діяльності підприємства правил щодо казенного підприємства, оскільки відсутні ознаки, передбачені ст. 76 ГК України, які є необхідною умовою для застосування приписів ст. 77 ГК України, у тому числі щодо субсидіарної відповідальності органу управління майном. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 76 Господарського Кодексу України казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ГК України майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління. Частиною 6 статті 76 Господарського Кодексу України встановлено, що найменування казенного підприємства повинно містити слова "казенне підприємство". Натомість, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні Статуту Комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» - дане підприємство створено на базі комунальної власності територіальної громади, підпорядковується органу місцевого самоврядування Словянської міської ради та його виконавчому комітету (п.1.1); майно, закріплене за підприємством, належить йому на праві повного господарського відання (п. 2.3.). Отже, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed