Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки у розмірі 36 920,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та сплачений судовий збір. Мотивуючи вимоги тим, що позивачу належить на праві власності мотоцикл марки «Shineray» модель XY250GY-6C, д.н.з. [NUMBER], 2016 року випуску. З вересня 2016 р. позивач користувався послугами наземно-підземного паркінгу, що знаходиться за адресою м. Київ, [ADDRESS]. Експлуатацією зазначеного паркінгу здійснює ДП «Київтранспарксервіс 1», ПАТ «КХ «Київміськбуд»». Мотоцикл позивач придбав відповідно до товарного чеку 19.08.2016 р., вартість якого складає 36 920,00 грн. 15.09.2016 р. позивач залишив свій мотоцикл в наземно-підземному паркінгу, у 6-му боксі, паркувальне місце [NUMBER]. Однак повернувшись вранці 16.09.2016 р. до паркінгу виявив відсутність мотоциклу. На підтвердження укладання договору зберігання відповідач надав позивачу електронну пропускну картку, за допомогою якої позивач міг потрапити на територію паркінгу. Позивач сплачував відповідачеві щомісячну плату в розмірі 800 грн., які передавалися готівкою охоронцю паркінгу. 16.09.2016 р. за фактом крадіжки зареєстровано кримінальне провадження №12016100020010512, за ч.1 ст. 289 КК України. На думку позивача саме ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» не забезпечив належну схоронність транспортного засобу в наслідок чого мотоцикл було викрадено у в зв'язку з чим просив позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому. У судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що основними функціями ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» відносно вищезазначеного паркінгу є: забезпечення режиму, контролю, роботи системи пропуску осіб до паркінгу, електропостачання, освітлення місць загального користування, водопостачання, прибирання та ін. Послуга зберігання транспортного засобу відсутня. Підприємство надавало житлово-комунальні послуги паркінгу його користувачам, крім того підприємство не має ліцензії на провадження охоронної діяльності та між позивачем та відповідачем ніколи не було договірних відносин на рахунки ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» грошові кошти від позивача не перераховувались. У в зв'язку з вищевикладеним, транспортний засіб позивача не було прийнято на зберігання, а тому відсутні будь-які договірні відносини з позивачем. Просили в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні матеріали справи дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником мотоциклу марки «Shineray» модель XY250GY-6C д.н.з. [NUMBER] 2016 року випуску, 15.09.2016 р. позивач залишив свій мотоцикл у паркінгу за адресою м. Київ, [ADDRESS], а саме у 6-му боксі паркувальне місце [NUMBER]. Повернувшись вранці 16.09.2016 р. виявив відсутність мотоциклу. За фактом крадіжки зареєстроване кримінальне провадження №12016100020010512 за ч.1 ст. 289 КК України. В позовній заяві позивач зазначає, що підтвердженням укладання договору зберігання відповідач надав позивачу електронну пропускну картку, за допомогою якої позивач міг потрапити на територію паркінгу. Позивач сплачував відповідачеві щомісячну плату в розмірі 800 грн., які передавалися готівкою охоронцю паркінгу. Доводи позивача щодо того, що саме відповідач винний у зникненні мотоциклу та того, що саме ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» несе відповідальність за зберігання транспортних засобів є хибним, виходячи з наступного. Крім того, ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» до 31.12.2017 р. являлось обслуговуючою організацією паркінгу розташованого у м. Києві на [ADDRESS]. Основними функціями підприємства було забезпечення режиму, контролю, роботи системи пропуску осіб до паркінгу, електропостачання, освітлення місць загального користування, водопостачання, водовідведення, технічне обслуговування внутрішніх систем території, прибирання, вивезення побутових відходів, обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування мереж електропостачання та електрообладнання, інженерних систем, систем відеоспостереження, системи автоматичного пропуску та обслуговування воріт та ін. До переліку послуг не входить зберігання транспортних засобів. Варто зазначити, що ДП «Київтранспарксервіс 1» ПАТ «КХ «Київміськбуд»» не має ліцензії на провадження охоронної діяльності та не надає охоронних послуг, зберігання транспортних засобів в паркінгу в зв'язку з чим не несе матеріальну відповідальність за транспортні засоби, що перебувають на території паркінгу. Відповідно до ст. 978 ЦК України, за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприжмницької діяльності зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Власник такого майна, або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Однак договору охорони між позивачем та відповідачем не укладалось. Договірних відносин між сторонами не було грошові кошти, як зазначає позивач, в сумі 800 грн. підприємством не отримувалися. Відповідно ч. 1 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках встановлених статтею 208 ЦК України. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняті речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Крім того відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України вбачається, що усно можуть вчинятися правочини які повністю виконуються сторонами у момент їх чинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Отримання позивачем картки перепустки для автоматичної системи пропуску в'їзду до паркінгу не є підставою вважати, що його транспортний засіб було прийнято на зберігання. Також варто зазначити з що відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що належить йому, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того ст. 323 ЦК України встановлено, що ризик випадкового знищення та пошкодження майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Статтею 951 ЦК України встановлено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі -у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. З огляду на п. 5 Постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст. 1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. За положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed