Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] про визнання правочину недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересня 2008 року до неї звернувся [PERSON] і попросив дозволу на формальне оформлення від її імені кредитного договору у Рівненській філії Приватбанку. За поясненнями [PERSON] у нього з Приватбанком була укладена домовленість про отримання кредиту у великому розмірі. Але через внутрішні банківські правила, видати йому на руки експрес-кредит у великому розмірі не було можливості. По цій причині представники Приватбанку запропонували тому оформити документи на родичів, але повідомили, що кредит видадуть [PERSON] і зобов'язання буде нести він же. Враховуючи те, що вона повністю довіряла [PERSON], який вже отримував кредити таким чином, вона погодилась. Всі дії по оформленню кредиту проводилися [PERSON] Тому вона мала точну впевненість, що зважаючи на домовленість Приватбанку та [PERSON] вона ніяких коштів не отримувати не буду, і відповідно ніяких зобов'язань перед банком нести не буду. Ніяких коштів Приватбанк їй не надавав. Другий примірник договору Приватбанк їй також не надавав. В березні 2002 року вона дізналася, що у Приватбанку відсутній кредитний договір з її підписом. А на оригіналі кредитного договору №249334-CRED від 10.09.2008 року та на інших документах, які банк надав суду стоять підписи від її імені, які на її думку містять ознаки наслідування. Окільки кредитний договір нею не був підписаний і нікого не уповноважувала на підписання кредитного договору від її імені, то відповідно вона своє волевиявлення не спрямувала на настання якихось юридичних наслідків для себе, а особа яка підписала кредитний договір від її імені не мала необхідних повноважень. В судовому засіданні представник відповідача подав до суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №249334-CRED, відповідно до якого [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 6000,00 доларів США. Кредитний договір та договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки було підписано позивачем згідно із тексту договорів. Факт отримання позивачем пласткової картки та ПІН-коду підтверджується підписом позивача у договорі про відкриття карткового рахунку. Факт зарахування кредитних коштів на відкритий позичальнику рахунок підтверджується письмової заявою позивача з власноручно виконаним підписом. Факт отримання грошових коштів в розмірі 6000,00 доларів США а підтверджується підписом позивача у касовому чеку. Твердження позивача про те, що вона не знала та не розуміла, що вона отримує кредит і зобов»язана нести відповідальність по кредитних зобов»язаннях є цілком безпідставним, оскільки позичальниця з»явилася в банк особисто, підписувала всі необхідні для отримання кредиту документи. Жодних заяв чи зауважень з боку позивачки, щодо її фізичного стану, недієздатності, не усвідомлення зазначених своїх дій не було встановлено. Твердження позивача про існуючу домовленість між ПАТ»ПриватБанк» та [PERSON] слід оцінювати критично, оскільки воно ґрунтується на припущеннях. ПАТ КБ «ПРиватБанк» не мало на меті надання кредиту [PERSON] шляхом кредитування іншої особи, а позивач не надав суду жодних належних доказів в підтвердження своїх вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю за всіх мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти задоволення позову, вважає, що позовні вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між ПАТ КБ " Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 249334--CRED, відповідно до якого рогова Н.К. отримала строковий кредит у розмірі 6000 доларів США. Як вбачається з тексту вказаного договору він підписаний сторонами договору. Крім того, позивачкою було отримано пластикову картку та ПІН-код, що підтверджується підписом позивача у договорі про відкриття карткового рахунку. Факт зарахування кредитних коштів на відкритий позичальнику рахунок підтверджується письмовою заявою позивача з її підписом В подальшому позивачкою було отримано згідно касового чеку , код термінала СР840848, код авторизації 299032, на виконання умов ивщевказаного договору грошові кошти у сумі 6000 долаів США. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно висновку експертизи №1-487/13 від 19.06.2013 проведеного судовим експертом Теслюк Е.Т. встановити ким, [PERSON] чи іншою особою виконані 5 (п'ять) підписів у правих нижніх частинах сторінок кредитного договору №249334-CRED від 10.09.2008 (у тому числі в рядку «позичальник» на п'ятому аркуші) не видалося можливим, оскільки при оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги ні розбіжності не можуть служити основою для позитивного або негативного висновку. Пояснюється це тим, що ознаки, які збігаються не утворюють індивідуальної або наближеної до неї сукупності, оскільки відносяться до таких, що часто зустрічаються в почерках різних осіб. Відносно ж розбіжностей , не вдалося встановити, чи вони є варіантами ознак почерку [PERSON], які не проявилися в наданих зразках, або вони обумовлені дією на процес письма «збиваючих» факторів (наприклад навмисною зміною [PERSON]), або ж ці ознаки є ознаками почерку іншої особи. Відсутність однозначності в оцінці розбіжностей не дозволило вирішити питання про виконавця ні в категоричній, ні в ймовірній формі. Згідно повторної експертизи №1-1224/13 від 10.01.2014 проведеної судовим експертом Морозом С.А. встановити ким, [PERSON] чи іншою особою виконані 5 (п'ять) підписів у правих нижніх частинах сторінок кредитного договору №249334-CRED від 10.09.2008 (у тому числі в рядку «позичальник» на п'ятому аркуші) не видалося можливим, оскільки при оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги, ні розбіжності не можуть служити основою для позитивного або негативного висновку. Пояснюється це тим, що ознаки, які збігаються не утворюють індивідуальної або наближеної до неї сукупності, оскільки відносяться до таких, що часто зустрічаються в почерках різних осіб. Відносно ж розбіжностей, не вдалося встановити, чи вони є варіантами ознак почерку [PERSON], які не проявилися в наданих зразках, або вони обумовлені дією на процес письма «збиваючих» факторів (наприклад навмисною зміною [PERSON]), або ж ці ознаки є ознаками почерку іншої особи. Відсутність однозначності в оцінці розбіжностей не дозволило вирішити питання про виконавця ні в категоричній, ні в ймовірній формі. Таким чином, твердження позивача, що вона не підписувала вищевказаний кредитний договір , суд не приймає до уваги, оскільки її покази спростовуються зібраними доказами по справі. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги висновки експертиз, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON], а тому у позові необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed