Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] (надалі по тексту - [PERSON] , заявник) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про визнання недієздатною його мати [PERSON] , [INFO] , (далі по тексту - [PERSON] ), встановлення над нею опіки та призначення опікуна. На обґрунтування заяви вказав, що внаслідок психічного захворювання його мати має неадекватну поведінку, самостійно вона себе не обслуговує та дезорієнтована в часі та просторі. Мати перебуває на обліку у лікаря-психіатра де проходила стаціонарне лікування і через свою хворобу не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та потребує постійного стороннього догляду і опіки. Ухвалою від 23.07.2020 відкрито провадження за заявою, витребувано медичну документацію [PERSON] та справу призначено до судового розгляду в судове засідання на 25.09.2020. Ухвалою від 12.02.2021 призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. 16.07.2021 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта. Ухвалою від 27.07.2021 поновлено провадження та справу призначено до судового розгляду в судове засідання на 30.08.2021. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. З урахуванням психічного стану [PERSON] суд вважав за можливе розглянути справу без її виклику в судове засідання. Орган опіки та піклування вніс подання про призначення заявника опікуном його матері. Представник органу опіки та піклування подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши заявника та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до пояснень заявника та згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта (№ 296 від 10.06.2021) психічний стан [PERSON] змінився приблизно на початку 2000-х років. Зокрема, вона стала напруженою, підозрілою, чула слухові галюцинації параноїдального та депресивного характеру, у зв`язку з чим з 2015 року була визнана інвалідом ІІ групи. Під час експертизи у [PERSON] продуктивність мовного контакту суттєво знижена через наявні дисоціативні розлади мовлення. На запитання продукує багатослівну мову неціленаправленого змісту. Когнітивна сфера з дисоціативними порушеннями, інтелект формально збережений. Настрій відповідає ситуації, емоційно вона мало виражена, одноманітна. Формально правильно розуміє суть здійснюваного їй обстеження, амбівалентна по відношенню намірів її сина щодо встановлення над нею опіки, однак визнає, що потребує його допомоги, фіксує увагу співрозмовників на тому, що вона "не може працювати через слабкість..." З приводу хронічного психічного захворювання [PERSON] перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2, де також щорічно проходить стаціонарне лікування. За результатами проведеної судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії, виражений апато-дисоціативний дефект (F20.00) і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За приписом статті 41 цього Кодексу у зв`язку із визнанням фізичної особи недієздатною вона не вправі вчиняти правочини, тобто дії, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки. Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу дає Закон України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, зважаючи на наявність у [PERSON] хронічного стійкого психічного розладу, який повністю позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання її недієздатною. За приписами статтей 58, 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Обставин, які перешкоджають заявнику виконувати обов`язки опікуна над матір`ю, судом не встановлено, а отже подання органу опіки та піклування суд визнає обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved