Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 40% від усіх видів заробітку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у шлюбі, який 16.04.1996 року було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжили проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини припинили та проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвали 16 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського району серії [NUMBER] за актовим записом №19 (а.с. 14). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м.Южноукраїнська Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №325 (а.с. 4). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, його представника, відповідача та його представника суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією "Про права дитини" (ч. 1 ст. 3), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved