Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її колишнім зятем, у 2010 році з її дозволу був зареєстрований у вказаному будинку. В кінці 2010 року відповідач посварився з її дочкою, зібрав речі та пішов жити до своєї матері по [ADDRESS], де і проживає по теперішній час. Добровільно виписатись з будинку [PERSON] відмовляється. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він не знімається з реєстрації у будинку [PERSON], тому що витратив значну суму коштів на ремонт будинку, ці гроші він брав у кредит і вимагає повернення вказаних коштів. На даний час він більше одного року зі своєю новою сім'єю проживає у будинку своєї матері, що розташований по [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 1065 від 28 лютого 1970 року [PERSON] належить жилий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з довідки відділу містобудування, архітектури, ЖКГ та роботи з ОСББ № 04-196 від 20 квітня 2010 року за [PERSON] закріплена поштова адреса: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку за адресою: [ADDRESS], з 24 грудня 2010 року, що підтверджується записами з будинкової книги на житловий будинок, та довідкою виконкому Ржищівської міської ради Київської області № 4-52-499 (а.с. 8-12, 13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу,серії [NUMBER] від 2 жовтня 1990 року встановлено, що [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON](а.с.14). Зі змісту актів обстеження побутових умов проживання від 21 жовтня 2013 року, 26 грудня 2013 року, 10 лютого 2014 року, 29 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає, починаючи з червня 2012 року (а.с. 15,16,17,18). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутнотсі наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частино першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. Ураховуючи, що судом на підставі зібраних по справі доказів та пояснень відповідача установлено, що [PERSON] більше одного року не проживає у житловому будинку по [ADDRESS], а тому втратив право користування цим житлом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved