Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] . В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 29.11.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вона самостійно здійснює повне матеріальне забезпечення, утримання та догляд малолітнього сина, а відповідач вже більше одного року не надає грошові кошти на його утримання, незважаючи на те, що є працездатним. Посилаючись на те, що відповідач має дохід від якого може виділяти частку на утримання сина, однак участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на його утримання надає не регулярно, просила стягнути з [PERSON] ( [INFO] , який проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Також відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу. Провадження у справі відкрито 29.09.2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 29.10.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Представник відповідача адвокат Арланов А.М. повідомив суду, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, про який заявила позивачка. Відповідач працює в промислово-технічній компанії «Агромат» на посаді менеджера, отримує постійну заробітну плату, утримує та виховує свого неповнолітнього сина. Позивачкою не надано доказів того, які б свідчили про те, що нею витрачені кошти на утримання сина, в той час як відповідач сплачує кошти за харчування в дитячому закладі свого сина, за дошкільну освіту в цьому ж навчальному закладі, а також перераховує гроші на утримання сина матері [PERSON] . Також забезпечує одягом та приймає безпосередню участь у його вихованні, так як дитина також проживає з батьком, коли не відвідує дитячий садок. Тому на підставі вищевказаного просив суд відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги про стягнення аліментів саме в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на те, що позивачка самостійно утримує сина та забезпечує його повноцінний гармонійний розвиток, що потребує значного фінансового забезпечення. Представник відповідача заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] до [PERSON] вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Малолітній син сторін у справі [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір"ю та знаходяться на її утриманні. Статтями\~180,181,182,183,184 СК України\~передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що син сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо його виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дітей є працездатним, однак регулярної участі у вихованні сина та його ж матеріальному забезпеченні не приймає. У той же час, представник відповідача доказів про наявність у [PERSON] доходу, який би свідчив, що він не має можливості в такому розмірі сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надав. Отже, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання сина. Крім того, правилами\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначений розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на утримання сина, починаючи з 21 липня 2020 року і до повноліття останнього, або ж зміни матеріального стану сторін. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами\~ст. 141 ЦПК України. Що ж стосується вимог позивачки про відшкодування відповідачем понесених судових витрат на правничу допомогу, в розмірі 2 500 гривень, то вони підлягають відшкодуванню, з огляду на наступне. Відповідно до вимог\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Правилами\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Відповідно до вимог\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи наявний дублікат квитанції та меморіальний ордер від 16 липня 2020 року про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату за надання правової допомоги по справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на підставі договору, укладеного 10.03.2020 року між фізичною особою [PERSON] та адвокатським бюро «Густіліна Олена» в особі директора (адвоката) Густіліної О.С., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 30.10.2017 року №000065 відповідно до якого позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. Отже на думку суду, загальна вартість наданих позивачці послуг, з правової допомоги за підрахунками суду складає 2 500 гривень, що і підлягає відшкодуванню останній за рахунок відповідача. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved