Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області з уточненою позовною заявою звернувся [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] України, про захист прав споживачів, визнання кредитного договору неукладеним. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07 серпня 2008 року між ним та ПАТ «Сведбанк» було підписано кредитний договір № 0404/0808/55-008 в іноземній валюті на загальну суму 17 000 доларів США на споживчі потреби, який підписано ними із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати йому кредитні кошти у сумі 17 000 доларів США, але грошові кошти, згідно умов кредитного договору, надані не були. Підписання даного договору про надання споживчого кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та його прав, як споживача кредитної послуги, з боку ПАТ «Сведбанк», а саме: не визначено кредитним договором Істотні умови споживчого кредитування. Зазначив, що єдиним можливим і законним шляхом видачі фізичній резиденту кредиту в іноземній валюті є: - відкриття клієнту поточного рахунку є банку, що надає кредит (рахунок 2620, 2625 «рахунки клієнта», згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України», Постанова Правління НБУ № 280); - перерахування на поточний рахунок клієнта (рахунок 2620, 2625 згідно «Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України») суми безготівкового кредиту у іноземній валюті кредиту з рахунку Банку; - видача готівки в доларах США клієнту на руки способом, передбаченим «Інструкцією про касові операції в банках України», затвердженою Постановою Правління НБУ №337, тобто - за заявою про видачу готівки з поточного рахунку клієнта в рамках касового обслуговування поточного рахунку, відкритого клієнту у банку на підставі договору банківського рахунку, як це передбачено главою 72 ЦК України. Згідно пункту 4 глави 3 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління НБУ №337 від 14.08.2003 року, видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо. У бухгалтерському обліку банків України встановлено чіткий порядок відображення касових операцій з видачі фізичним особам та приймання від фізичних осіб іноземної валюти. Таким чином, з врахуванням положень правил ведення касових операцій і, відповідно, правил відображення таких операцій в бухгалтерському обліку в банках України, встановленому законом, видача та погашення кредиту в іноземній валюті можливо виключно з використанням поточного рахунку клієнта, відкритого йому в установі банку на підставі договору банківського рахунку, відповідно до положень глави 72 ЦК України. Договору на обслуговування рахунку 2620.... між банком та ним - не укладалося. Тобто, сторони не узгодили обов'язкову умову кредитного договору від 07.08.2008 року, а саме про відкриття поточного рахунку з метою зарахування на нього суми кредиту. Посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦПК України, ЦК України, рішення Конституційного Суду України, ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постанову пленуму Верховного Суду України №5, Постанову Пленуму Верховного суду України №9 Постанови Правління НБУ № 200, 280, 337, 492, 495 зазначив, що договір споживчого кредиту № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року є неукладеним (та таким що не відбувся), при тому що сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем, зокрема: - кредитодавець у кредитному договорі не зазначив про дату видачі кредиту; - кредитодавець, перед укладенням кредитного договору не надав позичальнику в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; - кредитодавець не отримав письмове підтвердження від позичальника про його ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; - в кредитному договорі або додатку до нього не наданий детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача тощо; - кредитний договір або додаток до нього, не містять графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також: інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, а у графіку платежів докладно не розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом; - кредитодавець не попередив споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань кредитним договором в іноземній валюті несе споживач, а також, у разі якщо, кредитодавець не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним; - кредитодавець не зазначив у кредитному договорі або додатку до нього, про відкриття банківського поточного рахунку (2620), що відкривається споживачу для зарахування на нього суми наданого кредиту з позичкового рахунку, а також: для здійснення розрахунково-касових операцій в іноземній валюті, які пов'язані з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач мас сплатити за договором банківського рахунку; - кредитна справа позичальника не містить номер основного поточного, додаткового поточного та позичкового рахунків; - перед укладенням кредитного договору забезпеченого іпотекою, кредитодавець не оприлюднив інформації про іпотечний борг, та не встановив перелік обовязкових умов, притаманних даному виду правочинів; - за кредитним договором кредитодаецем не надано позичальнику кредит. З наведених підстав просить суд визнати кредитний договір №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, підписаний [PERSON] та ПАТ «Сведбанк», неукладеним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, за участю його представника адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (т.2 а.с.117). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.09.2015 року (т.1 а.с.20-21),позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 14.12.2016 року (т.2 а.с.104), в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких ПАТ «Дельта Банк» вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав. Між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, відповідно до п.1.1. якого, банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 17 000 доларів США на строк до 07.08.2018 року. Кредит надається позичальнику лише після укладання іпотечного договору. З метою забезпечення кредитного договору між ними було укладено Іпотечний договір від 07.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №4864, а нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише таких правочинів, які відповідають загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, що в свою чергу спростовує твердження позивача про не укладання Кредитного договору. Посилання позивача на ту обставину, що він вимушений був укласти кредитний договір на невигідних для себе умовах та на те, що договір не містить умов, які передбачені законодавством, є безпідставними та необґрунтованими. До того ж, при написанні позовної заяви [PERSON] залишив поза увагою, що при укладанні кредитного договору його було належним чином проінформовано про всі істотні умови договору, як то спосіб, терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, що підтверджується наявністю його особистого підпису на самому кредитному договорі. Щодо відкриття рахунків, зазначили, що рахунок 2203 - це довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам. Крім того, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої Постановою правління [PERSON] Банку України від 17.06.2004 року № 280, зазначено, що за кредитом рахунку 1002 проводяться суми готівки, що видаються клієнтам відділення банку. Призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті в операційній касі відділень банку, що і підтверджується заявою на видачу готівки №2972590/0424 від 07.08.2008 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Також звернули увагу на те, що [PERSON] в своїх позовних вимогах посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції від 21.09.2015 року, на момент укладення кредитного договору була чинною редакція від 13.01.2006 року. Своїм підписом під кредитним договором позивач - підтвердив, що ознайомлений та погоджується з його умовами. Отже, порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» зі сторони Банку не було. Зазначила, що оскільки кредитним договором №0404/0808/55-08 від 07.08.2008 року жодна з вимог ст. 203 ЦК України не порушується, по усім суттєвим умовам договору досягнуто згоди, то вищезазначений кредитний договір не може бути визнаний недійсним. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ним тривалий час здійснювались платежі за кредитним договором, що підтверджує факт визнання ним умов кредитного договору і також засвідчують його згоду з умовами кредитного договору, а також підтверджують факт отримання ним кредитних коштів. Також зауважили, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають підмовляти в позові з такою вимогою. Крім того, вказали, що перебіг позовної давності щодо визнання недійсним кредитного договору від 07.08.2008 року закінчився 07.08.2011 року, оскільки позивач знав про порушення свого права/особу яка його порушила з 07.08.2008 року. Натомість, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише у вересні 2015 року, тобто строк позовної давності закінчився до дати звернення позивача до суду. Також звернули увагу суду на те, що під час процедури ліквідації Банків ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, у звязку з чим вважають, що рішення суду в разі задоволення позову створить перешкоди належній діяльності Фонду та виконанню покладених державою на нього завдань. У звязку з викладеним просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити (т.2 а.с.116). Третя особа [PERSON] України повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду не повідомив, та його неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 07.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0404/0808/55-008, відповідно до умов якого (п.1.1) банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 17 000 доларів США на строк по 07 серпня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Кредит надається позичальнику лише після: - укладання іпотечного договору Об`єкта нерухомості, а також земельної ділянки (у випадку її передачі в іпотеку з нерухомістю), зазначеного в п.2.1 цього Договору; - виконання позичальником умов п.5.7, 5.12 цього Договору; - сплати позичальником одноразової комісії за перевірку документів, передбаченої п.3.4 Договору. Пунктом 1.2 цього кредитного договору було обумовлено, що кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника. Позичальник, як це передбачено п.1.3 кредитного договору, сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п.6.1, п.8.4 цього договору. Кредитні кошти\~призначені на споживчі потреби.( п.1.4) (т.1 а.с.8-12). На підтвердження факту отримання кредитних коштів за умовами цього кредитного договору безпосередньо позивачем [PERSON] 07.08.2008 року, суду ПАТ «Дельта Банк» надав копію заяви на видачу готівки № 2972590/0424\~від 07.08.2008 року, наявність підпису [PERSON] на якій оспорюється представником позивача [PERSON] та самим позивачем. Крім того, банком було надано відомості по особовому рахунку № 22031045644801 на імя [PERSON], з посиланням на те, що у цьому документі відображено факт надання [PERSON] кредитних коштів у сумі 17 000 доларів\~ США. (т.1 а.с.81-82,117-118). Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за цим кредитним договором забезпечується договором поруки № 0404/0808/55-008Р-1 від 07.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON], згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником\~зобов`язань за кредитним договором № 0404/0808/55-008\~ від 07.08.2008 року. Відповідно до ухвали суду від 15.01.2016 року було частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано від ПАТ «Дельта Банк» наступні документи:1) оригінал кредитного договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року; 2) оригінал документу первинної бухгалтерської документації (меморіальний ордер) перерахунку кредиту в безготівковій формі в сумі 17 000 доларів США на поточний рахунок позивача [PERSON] за кредитним договором №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року; 3) оригінал документу первинної бухгалтерської документації (заяви на видачу готівки), що підтверджує факт видачі кредитних коштів в сумі 17 000 доларів США готівкою через касу, за кредитним договором №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року (т.1 а.с.68-69). Однак, згідно пояснень представника ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] від 19.02.2016 року, ухвалу суду від 15.01.2016 року не було виконано, у звязку з проведенням інвентаризації майна банку, в тому числі і витребуваної судом кредитної справи, яка проводиться з метою подальшої передачі фонду для формування ліквідаційної маси та реалізації майна банку (т.1 а.с.75). Дослідивши матеріали справи, суд критично оцінює позицію позивача щодо неукладеності кредитного договору, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~Статтею 1055 ЦК України\~передбачено те, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч. 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами за всіма істотними умовами. Кредитний договір є двостороннім, оскільки він встановлює права і обовязки як для кредитодавця, так і для позичальника, та відплатним. Позичальник зобовязаний сплатити за користування кредитом проценти, розмір яких встановлюється сторонами у договорі. При його укладенні кредитодавець приймає на себе зобовязання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту і несе зобовязання по своєчасному його поверненню та сплаті процентів. Відповідно ч. ч. 1, 2, 4\~ст. 639 ЦК України,\~договір може бути укладений у будь\~якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 07.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір (під заставу житлової нерухомості), за умовами якого цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 17 000 доларів США, що станом на 07.08.2008 року за курсом НБУ складає 82356 грн. 50 коп. в строк до 07.08.2018 року; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов`язань); а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплаті пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, повязаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки. На забезпечення виконання основного зобовязання, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру № 49, яка знаходиться у м. Слов`янську Донецької області, у будинку № 7 по вул. Бульварній, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування.(т.1 а.с.83-86). Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1306, 1307, продавець бажає продати (відступити), а покупець бажає купити (прийняти) Права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі. Права вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, такі майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, окрім права Продавця на договірне списання коштів з рахунків Позичальників, відкритих у Продавця, а також всі права вимоги Продавця до Осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальниками та/або Особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. Відповідно до долученого до копії договору від 25.05.2012 року витягу з додатку №1 (перелік прав вимоги за кредитами) продавець передав право вимоги до покупця за кредитним договором № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» (т.1 а.с.42-46). Відповідно до постанови Правління [PERSON] Банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року прийнято рішення відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк». Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 228\~264,93 грн. (станом на 28.07.2015 року) за кредитним договором № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, провадження по якій судом зупинено до набрання законної сили рішення суду по дійсній справі. ( т.1 а.с.38-41). Між тим, предметом позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві [PERSON] є оспорювання отримання кредиту у сумі 17 000 доларів США, як готівкою, так і шляхом перерахування на рахунок позивача. У звязку з викладеним, ухвалою суду від 10.05.2016 року по даній справі призначено проведення комплексної судово-економічної-почеркознавчої експертизи, яку було доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (т.1 а.с.180-181). Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №191/192-16 від 16.12.2016 року, в обємі наданих на дослідження документів, експертом документально обґрунтовано встановлено, що: -видача [PERSON] готівкової іноземної або національної валюти по кредитному договору 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року з рахунку 2203…, а не з поточного рахунку позичальника 2620…, не відповідає вимогам нормативно-правових актів [PERSON] банку України; -видача [PERSON] готівкової іноземної або національної валюти по Кредитному договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, з рахунку 2203...., а не з поточного рахунку позичальника 2620..., не відповідає вимогам нормативно-правових актів [PERSON] банку України; -відображення у регістрах бухгалтерського обліку (ксерокопії виписки по рахунку № 22031045644801) операції по видачі [PERSON] по Кредитному договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року готівкових коштів у сумі 17000,00 доларів США, на підставі ксерокопії «Заяви на видачу готівки» № 2972590/0424 від 07.08.2008 року (оригінал якої на дослідження не надано, що не надає можливості проведення почеркознавчої експертизи № 193-16), а також, яка (ксерокопія виписки по рахунку № 22031045644801) не зрозуміло ким підписана, і у якої облік виданого кредиту здійснюється тільки у іноземній валюті, а не у подвійній оцінці, не відповідає вимогам нормативно-правових актів [PERSON] банку України та законодавства України. В об'ємі наданих на дослідження документів (на дослідження експерту в матеріалах справи та по клопотанню не надано жодного санкціонованого первинного бухгалтерського документу або регістру бухгалтерського обліку, оформленого у відповідності до норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», приписів «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління [PERSON] банку України від 18.06.2003 року № 254, «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженої постановою Правління [PERSON] банку України від 14.08.2003 року № 337 та «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого постановою Правління [PERSON] банку України від 30.12.1998 року № 566, який би підтверджував та був би належним доказом погашення [PERSON] кредитних коштів («тіла» кредиту, нарахованих процентів, простроченої заборгованості, пені і т.д.) по Кредитному Договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року), експертом документально об'єктивно не підтверджується погашення (внесення) [PERSON] кредитних коштів по Кредитному Договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, а також документально обґрунтоване, згідно вищевказаних норм чинного законодавства, відображення їх (операцій по погашенню (сплаті)) у ксерокопії виписки по рахунку № 22031045644801. Крім того, зазначено, що в об'ємі наданих на дослідження з боку ПАТ «Дельта Банк» документів, експерту документально обґрунтовано не надається за можливе підтвердити фактичну видачу [PERSON] з каси Краматорського відділення ВАТ «Сведбанк» по «Заяві на видачу готівки» № 2972590/0424 від 07.08.2008 року кредитних коштів у сумі 17 000,00 доларів СПІА по Кредитному договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року, у зв'язку з тим, що документи бухгалтерської та касової звітності Банку за 07.08.2008 року, по клопотанню експерта від 22.07.2016р. (вих. № 01/191/192/260) на дослідження не надані (т.2 а.с.52-89). Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] в судовому засіданні наполягав на правильності висновків проведеної ним експертизи, вказавши, що в обсязі наданих йому на дослідження документів він зробив висновки і цих матеріалів йому було достатньо для проведення експертизи. 10.03.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.02.2017 року (а.с.153-158 т.2), на висновок судово-економічної експертизи №191/192-16 від 16.12.2016 року, відповідно до яких зазначено наступне. Ознайомившись 22.02.2016 року з висновком комплексної судово-економічної почеркознавчої експертизи, ПАТ «Дельта Банк» вважає, що він не може братися до уваги суду, як належний доказ по справі так як складений в порушення вимог п.1.13, 2.1., 2.2., 4.1. Інструкції «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року і, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за № 705/3145, а також ґрунтується на нормативно-правових актах, які станом на день укладання кредитного договору не набрали чинності. По першому питанню висновку експерта зазначили, що відповідно до розділу «Клас рахунків та їх призначення» Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України №280 від 17.06.2004 року: - 1002 - це банкноти та монети в касі відділень банку. Призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті в операційній касі відділенні банку. Також Інструкцією зазначено, що за кредитом рахунку 1002 проводиться суми готівки, що видаються клієнтам відділенням Банку. Отже, кредит рахунку 1002 підтверджує видачу готівки клієнтам через касу Банку. Доказом видачі грошових коштів через касу Банку позивачу є заява на видачу готівки № 2972590/0424 від 07.08.2008 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи та копія виписки по особовому рахунку за період з 06.08.2008 року по 25.05.2012 рік. Зазначили, що меморіальний ордер є документом, який використовується до безготівкових рахунків, тому посилання експерта у висновку по першому питанню, що банком не було надано на дослідження меморіальний ордер на перерахування кредитних коштів з рахунку 2303.. на рахунок 2620.. є необґрунтованим, оскільки кредитні кошти, згідно умов кредитного договору було видано з рахунку 1002..., готівкою через касу відділення банку (так, як вже зазначалось, 1002 - це банкноти та монети в касі відділень банку. Призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті в операційній касі відділень банку), що підтверджується випискою банку по рахунку 220310456448801 та заявою на видачу готівки №2972590/0424 від 07.08.2008 року, які знаходяться в матеріалах справи. Звернули увагу, що відповідно до п. 3.1.3 Кредитного договору, позичальник зобов'язується сплачувати Ануїтеті платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок 26208045644801, в ВАТ «Сведбанк», МФО 300164, який і було відкрито позичальнику згідно умов кредитного договору. Отже, рахунок 2620... було відкрито позичальнику на умовах кредитного договору для повернення кредитних коштів. Таким чином, вищезазначене спростовує твердження експерта про те, що видача [PERSON] готівкою іноземної валюти по кредитному договору №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року з рахунку 2203… а не з поточного рахунку позичальника 2620… не відповідає вимогам нормативно-правових актів [PERSON] Банку України. До того ж, експертом взагалі не зазначено таких актів, їх статей, пунктів, тощо. Вказали, що заява на видачу готівки №2972590/0424 від 07.08.2008 року є документом первинного бухгалтерського обліку, тому вона повинна зберігатися в архівах ПАТ «Омега Банк». Вони зазначали про необхідність звернутися до первинного кредитора ПАТ «Омега Банк» для отримання оригіналу витребуваної заяви, але дане повідомлення банку не було взято до уваги експертом, та не витребувано вищезазначеного оригіналу заяви на видачу готівки №2972590/0424 від 07.08.2008 року у ПАТ «Омега Банк». А експертизу проведено без відповідних документів із зазначенням у її висновках невідповідності нормам діючого законодавства України дій банку. Отже, проаналізувавши детально висновок експерта від 16.12.2016 року №191/192-16 за результатами проведення судово-економічної експертизи по даній цивільній справі, слід зазначити, що даний висновок містить багато протиріч, робився без необхідних для його проведення документів, а також містить посилання на нормативні акти, які це діяли на момент укладання спірного кредитного договору. Таким чином, вважають, що даний висновок експерта є недійсним і не може братися до уваги судом як належний доказ по справі. По другому питанню вказали, що на здійснення операції щодо виготовлення первинних документів, в тому числі банківську виписку, керівництво видає дозвіл конкретному працівнику і наділяє повноваженнями підпису цих документів. Таким чином, копія виписки, яка була долучена до матеріалів справи, відповідає вимогам пункту 4.8 Положення №254 від 18.06.2003 року «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та спростовує в свою чергу твердження експерта про її невідповідність вимогам нормативно-правових актів [PERSON] банку України та законодавства України, при цьому не зазначаючи яких конкретно законів та їх статей. Вважають, що при укладанні кредитного договору позивача було належним чином проінформовано про всі істотні умови договору, як то спосіб, терміни погашення кредиту, варіанти повернення кредиту, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, що підтверджується наявністю особистого підпису позичальника як на самому кредитному договорі №0404/0808/55-08 від 07.08.2008 року так і на Бюлетні продукту «Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості» від 07.08.2008 року. Отже, на момент укладання кредитного договору сторони досягли згоди про укладання договору на зазначених у ньому умовах, що спростовується вищезазначеним тому порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови Правління [PERSON] Банку України від 10 травня 2007 року №168 з огляду на вказані положення кредитного договору зі сторони Банку відсутні. По третьому питанню зауважили, що одним з належних доказів погашення [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року є виписка банку по рахунку 22031045644801, яка знаходиться в матеріалах справи. До того ж, факт виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] підтверджується і розрахунком заборгованості за кредитним договором №0404/0808/55-008 від 07.08.2608 року, з якого чітко вбачається, що позивачем тривалий час здійснювались платежі за кредитним договором. Окремо звернули увагу суду, що в матеріалах кредитної справи наявна заява [PERSON] до банку від 12.10.2009 року, в якій останній просив змінити умови кредитного договору з відстрочкою погашення тіла кредиту строком на 6 місяців у звязку зі зменшенням доходів та скорочення робочого дня та підвищенням курсу долару. Всі вищенаведені обставини підтверджують факт визнання [PERSON] умов кредитного договору №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року і також засвідчують згоду позивача з умовами кредитного договору. А також підтверджують факт отримання останнім кредитних коштів. Іпотечний договір від 07.08.2008 року з особистим підписом [PERSON] був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 4864, а нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише таких правочинів, які відповідають загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, що в свою чергу спростовує твердження позивача про не укладення кредитного договору. Крім того, відповідно до умов кредитного договору, між страховими компаніями (страховик) та [PERSON] (страхувальник) та ВАТ «Сведбанк» (вигодонабувач) були укладено договір добровільного страхування майна від 07.08.2008 року; 11.08.2009 року; 09.08.2010 року та 02.08.2011 року. Об'єктом страхування за даним договором є двокімнатна квартира у [ADDRESS], яка перебуває в заставі у вигодонабувача за кредитним договором від 07.08.2008 року. Відповідно до заяв на перекази готівки [PERSON] вносив страхові внески. Зазначені договори страхування підтверджують те, що позивач виконував умови кредитного договору, переукладаючи договори страхування, як то передбачено п.5.7. кредитного договору та в свою чергу спростовують викладене експертом про те, що на дослідження експерту не надано документи, які документально об'єктивно підтверджують виконання [PERSON] інших обов'язкових умов, лише після виконання яких банк надає позичальнику кредитні кошти. Щодо строків позовної давності вказали, що з моменту укладення кредитного договору до моменту подання позову до суду минуло більше ніж 7 років. Тому першою датою закінчення перебігу строку давності є 07.08.2011 року. Крім того, 12.01.2009 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про зміну умов кредитного договору з відстрочкою погашення тіла кредиту строком на 6 місяців, у звязку зі зменшенням доходів та скорочення робочого дня та підвищенням курсу долару, отже друга дата закінчення перебігу строку позовної давності - 12.01.2012 року. У звязку з викладеним просили застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Дослідивши вказаний висновок судово-економічної експертизи та заперечення представника ПАТ «Дельта Банк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно вимог\~ст. 212 ЦПК України, висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності. На думку суду, викладені судовим експертом відповіді на поставлені судом питання, надані ним в категоричній формі та викликає сумніви в його правильності. Заперечення відповідача ПАТ «Дельта Банк» на вказаний висновок судово-економічної експертизи є обґрунтованими, не спростовуються іншими матеріалами справи, твердженнями позивача та представника позивача. Клопотань про призначення додаткової чи повторної судово-почеркознавчої експертизи сторони не заявляли. З наданої представником ПАТ «Дельта Банк» копії заяви від 12.01.2009 року вбачається, що [PERSON] звертався з проханням змінити умови кредитного договору з відстрочкою погашення тіла кредиту строком на 6 місяців, у звязку зі зменшенням доходів та скорочення робочого дня та підвищенням курсу долару, що дає суду підстави вважати визнання ним умов кредитного договору(а.с.160 т.2). Також визнання умов кредитного договору №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року [PERSON] знайшли своє підтвердження в розрахунку заборгованості за договором кредиту з якого чітко вбачається» що позивачем тривалий час здійснювались платежі за вказаним кредитним договором (а.с.161-166 т.2). Крім того, між ВАТ «[PERSON] компанія «Країна» ([PERSON]), [PERSON] (Страхувальник) та ВАТ «Сведбанк» (Вигодонабувач), було укладено договір добровільного страхування майна № 11-44/270/2.1.9.,2.1.І0 від 07.08.2008 року. Об'єктом страхування за даним договором е двокімнатна квартира у [ADDRESS], яка перебуває в заставі у вигодонабувача за кредитним договором від 07.08.2008 року. Відповідно до заяви на переказ готівки № F12_3016_9 від 07.08.2008 року, [PERSON] вніс страховий внесок в сумі 831 грн. 10 коп., згідно вказаного договору добровільного страхування майна (а.с.167-176 т.2). 11.08.2009 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі-Гарант» ([PERSON]) та [PERSON] (Страхувальник), ВАТ «Сведбанк» (Вигоданабувач) укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб УБG № 0004889. Об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням (експлуатацією) та/або розпорядженням належного йому на праві власності майна, що знаходиться за адресою: м, Словянськ, [ADDRESS]. Згідно заяви на переказ готівки F12_3012_6 від 11.08.2008 року [PERSON] вніс суму 532,00 грн. Призначення платежу: страховий внесок згідно полісу УБG № 0004889 від 11.08.2009 року. Строк дії договору до 10 серпня 2010 року (а.с.177-186 т.2). 09.08.2010 року між ПАТ «[PERSON] групою «ТАС» та [PERSON] укладено договір КСК/13/27/28 добровільного комплексного страхування майна, що є предметом застави, та супутніх ризиків при кредитуванні. Вигодонабувачем за даним договором с ВАТ «Сведбанк», на підставі кредитного договору та договору іпотеки № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року. Відповідно до квитанції № 85806601 від 09.08.2010 року, [PERSON] винесено страховий: платіж в сумі 408 грн. 87 коп. (а.с.187-190 т.2). 02.08.2011 року між ПАТ «[PERSON] компанія «УКРАЇНСЬКА [PERSON]» ([PERSON]) та [PERSON]А, (Страхувальник), ВАТ «Сведбанк» (Вигодонабувач) було укладено договір № 13-0522-11-0024 Добровільного страхування заставного майна, на майно, яке надано в іпотеку згідно кредитного договору №0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року. Згідно квитанції №OS049701 від 03.08.2011 року, [PERSON]А, вніс суму 445 грн. 23 коп., згідно договору №13-0522-11-0024 від 02.08.2011 року (а.с.191-194 т.2). Суд вважає за можливе для дотримання вимог змагальності та доступу до правосуддя врахувати вказані вище докази в даній справі, хоча вони і подані після початку розгляду справи по суті, але судом враховується, що справа розглядалась тривалий час, зупинялась провадженням, та до 2017 року у справі приймав участь інший представник відповідача. Зазначене також підтверджує те, що [PERSON] виконував умови кредитного договору, переукладаючи договори страхування, до 02.08.2011 року включно, тобто протягом трьох років після укладення кредитного договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року. За змістом положень\~ ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Однак, згідно статей 638, 639 Цивільного кодексу України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, непогодження сторонами істотних умов договору може бути лише підставою для визнання договору неукладеним. Втім,\~визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами. Вказаної правової позиції дійшов Верховний\~ Суд України\~ у постановах від 25 червня 2011 р. у справі\~№ 3-58гс11, 23.09.2015 р. у справі\~№ 3-502гс15; від 20.04.2016 р. у справі\~№ 3-287гс16; від 06.07.2016р. у справі\~\~№ 3-436гс16. Відповідно до п. 8\~Постанови № 9 Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року\~визначено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Вимагаючи визнання кредитного договору неукладеним, позивач безпідставно посилається на зміст\~ст. 1046 ЦК України\~(договір позики), оскільки кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Факт передачі грошових коштів стосується виконання умов кредитного договору, а не його укладення. Щодо одного з посилань позивача щодо попередження про валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором, слід зазначити наступне. Суд не приймає до уваги зазначене посилання позивача, оскільки відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою навіть для розірвання кредитного договору на підставі\~статті 652 ЦК, а позивач в позові просить визнати кредитний договір неукладеним з вказаних підстав, тому суд вважає такі посилання позивача безпідставними та необґрунтованими. До того ж представником відповідача [PERSON] було зазначено в письмових запереченнях про застосування наслідків, які передбачені ст.267 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). У відповідності до ст.ст.\~256,\~257,\~258 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту укладення кредитного договору № 0404/0808/55-008 від 07.08.2008 року до моменту подання позову до суду 08.10.2015 року, минуло понад 7 років. При цьому, позивач клопотання про поновлення строку позовної давності суду не заявляв, причин поважності пропуску строку позовної давності судом не встановлено.\~ Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Разом з тим, вимога про\~\~визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Згідно із частиною першою\~статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16\~ЦК України. У пункті 8\~постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~розяснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Отже, виходячи з аналізу чинного законодавства, розяснень постанови Пленуму ВСУ, судової практики, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, наданих сторонами, можливо дійти до висновку, що дійсно в ході судового розгляду деякі доводи позивача знайшли своє підтвердження, однак спосіб захисту прав, обраний [PERSON], не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, встановлених у\~ст. 16 ЦК України.\~У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги\~п'ятої ЦК. Отже, враховуючи, що обраний спосіб захисту прав не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави, витрати позивача за проведення судової експертизи слід віднести на рахунок позивача [PERSON] На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed