Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2015 року пред'явила до суду позов до відповідачів Лошнівської сільської ради та Теребовлянської районної державної адміністрації про внесення змін до протоколу загальних зборів членів сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лошнівське», визнання права на земельну часку (пай), зобов'язання виділити належну частку (пай) із земель запасу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при паюванні земель сільськогосподарського ТОВ «Лошнівське» була створена комісія по паюванню земель. На зборах членів ТОВ «Лошнівське» були затверджені списки по паюванню земель, але позивача у дані списки комісія не включила. Позивач не зверталася з приводу оформлення паю, так як була впевнена, що включена у списки по паюванню, на підставі Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», оскільки була членом КСП на час передачі землі у колективну власність. Дізнавшись, про те, що не включена в списки, які додавались до протоколу зборів, позивач звернулася до Лошнівської сільської ради з проханням провести збори комісії по паюванню, внести зміни в списки, якими включити позивача в перелік громадян, які мають право на земельну часку (пай). В проведенні таких зборів позивачу було відмовлено, а тому остання змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили повністю їх задоволити. Пояснили, що позивачка працювала технічним працівником в школі, крім того працювала в колгоспі на польових роботах, сезонним працівником. Представник позивача вказав, що він був включений в списки членів КСП і отримав пай, а дружина з невідомих причин не була включена в списки пайовиків. Позивач вказала, що хворіла, на зборах, де формувалися списки була відсутня, після того як вилікувалась, про включення в списки та отримання земельної частки (паю) нікуди зверталася. Представник відповідача Теребовлянської районної державної адміністрації в судовому засіданні позову не визнав, вказав, що при виході на пенсію позивач працювала в школі технічним працівником, тому в списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю вона відсутня, крім того позивачем пропущено строк позовної давності та не наведено доказів поважності його пропуску. Представник відповідача - Лошнівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати без представника відповідача, а також взяти до уваги те, що позивач зверталася із заявою з приводу отримання земельної ділянки (паю), однак їй було роз'яснено, що списки складала комісія з паювання, позивача не включено в списки, оскільки основна її робота була в школі. Представник третьої особи - відділу держгеокадастру у Теребовлянському районі позовні вимоги не визнала, вказала, що позивач неодноразово зверталася із заявами та скаргами з приводу виділення їй земельної частки(паю), однак їй було відмовлено, так як вона працювала в школі технічним працівником, вийшла з цієї роботи на пенсію. Також представник відмітила, що позивач не включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до протоколу засідання земельної комісії колгоспу «Лошнівський» від 25 жовтня 1996 року, комісією вирішено - винести на розгляд загальних зборів колгоспу питання про виключення з членів господарства і не включати для розрахунку земельної частки членів господарства, які втратили зв'язок з колгоспним виробництвом. Відповідно до списку членів колгоспу «Лошнівський», які втратили зв'язок з колгоспним виробництвом і виключені рішенням загальних зборів від 29 грудня 1996 року під №92, значиться - [PERSON]. Як вбачається з протоколу №3 загальних зборів колгоспу «Лошнівський» від 29 грудня 1996 року, зборами затверджено списки членів колгоспу «Лошнівський, які мають право на земельний пай в землях колективної власності. Як слідує з списку членів сільськогосподарського підприємства «Лошнівський», який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю ТР № 24, до членів колективного сільськогосподарського товариства, які мають право на земельну частку (пай) позивач не включена, також під № 262 значиться чоловік позивачки - [PERSON]. Відповідно до довідок, які видані сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Лошнівське» від 30.03.2012 року, [PERSON] працювала в колгоспі «Лошнівський» по сумісництву в 1981- 1991 роках. Згідно з довідок, які видані Теребовлянським районним трудовим архівом від 20.11.2012 року № К-218 та від 13.06.2013 року К-130, відповідно до книги обліку трудового стажу за 1958 -2003 роки [PERSON] з 1976 року по 1991 працювала в ланці, відробила за 176 рік - 75 людиноднів за рік, у 1977 р. -120; 1978 р. - 165; 1979 р. - 173; 1980 р. - 176; 1981р. -45; 1982 р. - 30; 1983 р. - 169; 1984 р. - 81; 1985 р. - 82 ; 1986 р. - 55; 1987 р. - 36; 1988 р. - 44; 1989 р. - 44; 1990 р.- 79; у 1991 році - 62. Оплата праці [PERSON] За 1994 рік у книгах розрахунків по оплаті праці [PERSON] значиться, але нарахувань оплати праці не має. За 1995 - 1996 роки у книгах обліку трудового стажу та книгах обліку оплати праці [PERSON] не значиться. Як вказала в судовому засіданні позивач, основним її місцем роботи була загальноосвітня школа, де вона працювала технічним працівником, з цього місця роботи вона вийшла на пенсію. Дану обставину визнали та не оспорювали представники відповідачів та третьої особи. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (надалі Указу) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, в силу приписів вищезазначених норм, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Враховуючи наведене, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Сам по собі факт перебування особи в трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю). Зі змісту ст. 23 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" 14.02.1992 № 2114-XII, вбачається, що вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства займається правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Відповідно до рішення загальних зборів колгоспу «Лошнівський» від 29 грудня 1996 року, [PERSON] виключено із членів колективного сільськогосподарського товариства, як така, що втратила зв'язок з колгоспним виробництвом. Вказане рішення на даний час чинне, не скасоване та не визнане недійсним. Крім того, таке рішення прийняте у спосіб та органом (загальними зборами членів КСП) відповідно до законодавства. В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищенаведене, позивачем не подано, а судом не здобуто належних доказів про те, що [PERSON] на момент отримання КСП «Лошнівський» державного акта на право колективної власності на землю була членом КСП та мала бути у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю як особа, яка має право на земельну частку (пай), таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до статей 256; 257; 261, ч.1; 267, ч.4 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.1 статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Виходячи з того, що судом не встановлено порушення прав позивача, а тому відсутні підстави для відмови у позові у зв'язку з спливом позовної давності.

Outcome: dismissed