Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-5). 11 червня 2015 року по справі було постановлено заочне рішення (а.с.44-46). За заявою відповідача 28 липня 2015 року ухвалою суду заочне рішення по справі було скасовано (а.с.58). 19.08.2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги (а.с.69-73). 17.06.2016 року позивач ще раз уточнив свої позовні вимоги (а.с.151-152). Позивач просить суд: Стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]), та [PERSON] ([INFO], мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вул.Миру, 6) шкоду в розмірі 61500,00 грн. на користь ПАТ «[PERSON] банк» в рівних частинах. Стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]), та [PERSON] ([INFO], мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вул.Миру, 6) на користь ПАТ «[PERSON] банк» судові витрати в сумі 615,00 грн. в рівних частинах. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2014р. на вул.Леніна у м.Іллічівську біля 22.00 години [PERSON], керуючі, автомобілем TOYOTAMATRIX (держномер ВН 9163 ВІ), здійснив ДТП, а саме: не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, після чого авто розвернуло та він допустив наїздна інформаційну стелу Банку (рекламний пілон). Інформаційна стела (рекламний пілон)розбита. Підтвердженням вищевказаного факту є Протокол про адміністративне правопорушення від 06.09.2014р., схема місця ДТП та фотографії з місця пригоди (залучені до матеріалів справи). Адміністративна справа з приводу ДТП № 501/4627/14-пбула розглянута в Іллічівському міському суді Одеської області, про що було винесено рішення (яким [PERSON] було притягнено до відповідальності): Постанова Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2014 р. Нормами ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі, не підлягають доведенню. Обставини, які зясовані вступившим в закону силу рішенням по цивільній, адміністративній справі, не доводяться при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж особи або особа, у відношенні якого встановлені ці обставини. В результаті вищезазначеної дорожньої пригоди діями [PERSON] було завдано майнову шкоду, а саме: пошкоджено рекламний пілон, що належить ПАТ «МАРФІН БАНК» (далі - Банк). Документами, що підтверджують право власності Банку на пілон є Договір на виконання робіт №230611 від 26.06.2011 року та Додаткова угода №1 до Договору на виконання робіт від 22.07.2011 року з Додатками до договору, укладеним між ПАТ «МАРФІН БАНК» та ТОВ «ЮА-С.Т.А.Р.», меморіальний ордер №115 від 31.10.2011р., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-285. Правомірність розташування пілону за вказаною адресою підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради №839 від 24.11.2011р. та Дозволом на розміщення зовнішньої реклами №66 від 25.11.2011р., виданий Управлінням архітектури та містобудування. Банк в свою чергу 10.09.2014 року першим чином звернувся до ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» про відшкодування завданої шкоди, була надіслана заява про відшкодування завданої шкоди, але в звязку з тим, що страхова компанія вимагала надати для огляду пошкоджений рекламний пілон згідно листа №1601-06/155 від 15.09.2014р., а у Банку не було можливості надати для огляду уламки пошкодженого пілону, відповідно до листа від 23.09.2014 року вих.№313/05-об, уламки були утилізовані до звернення за відшкодуванням, 15.10.2014р. від страхової компанії надійшов лист №17-10/15089 з відмовою Банку у виплаті. Після чого Банк звернувся безпосередньо до учасника дорожньо-транспортної пригоди в результаті, якої було пошкоджено майно пана [PERSON] шляхом надіслання листа від 27.11.2014р. вих.№399/05-об з проханням відшкодувати збитки у добровільному порядку. Але ні відповіді, ні будь-яких дій, що направлені на відшкодування завданих збитків по теперішній час від пана [PERSON] не надходило. Право вибору способу відшкодування шкоди належить потерпілому. Саме за його заявою суд виносить рішення про покладення на відповідальну особу обов'язку відшкодувати шкоду в натурі або відшкодувати завдані збитки в грошовій формі. Відповідно до ст.1192 ЦК України одним із способів відшкодування збитків є відшкодування завданих збитків в повному обсязі. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, який був складений з приводу ДТП 06.09.2014 р. вказано, що [PERSON], керуючи автомобілем TOYOTAMATRIX, номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], здійснив ДТП. Тобто власником автомобіля є [PERSON] А в листі ПрАТ «СК»ПРОВІДНА» до керуючого ЦВ ПАТ «Марфін Банк» у м. Іллічівську [PERSON] з приводу обставин справи вказується, що 16.03.2014 року між [PERSON], як страхувальником транспортного засобу TOYOTAMATRIX, номерний знак [NUMBER], та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4904662/1605/14. В матеріалах справи (аркуш справи 65) є вказаний поліс, де страхувальником виступає [PERSON]. Як відомо, поліс страхування автоцивільної відповідальності необхідно укладати на особу, яка керує автомобілем. В залі судового засідання [PERSON] пояснив, та неодноразово нагадував, що він придбав автомобільTOYOTAMATRIX, номерний знак [NUMBER] у попереднього власника [PERSON], який вказаний в технічному паспорті на автомобіль, а у зв`язку з тим, що діюче законодавство дозволяє керувати автомобілем без підтвердження права власності на нього, то [PERSON] не переоформив автомобіль на себе, але на момент скоєння ДТП був фактичним володільцем вказаного автомобіля. За клопотанням позивача від 17.02.2016 р. [PERSON] був залучений у якості співвідповідача. Відповідно до п.2.2. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такийз асіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений з приводу ДТП 06.09.2014 р. вказано, що [PERSON], керуючи автомобілем TOYOTAMATRIX, номерний знак [NUMBER], не мав при собі технічного паспорту на даний автомобіль. Враховуючи положення ч. 4 ст. 1187 ЦК якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова) враховується наступне. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, передається управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і він буде нести відповідальність за завдану шкоду. Також згідно вказаної Постанови за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Визначення збитків надається статтею 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, і крім цього доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущена вигода відшкодовується в грошовій формі як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні завданих збитків грішми (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Банк втратив не тільки майно, а саме рекламний пілон, наявність якого несе на собі велике навантаження щодо залучення клієнтів до банку. У звязку з його відсутністю багато потенційних клієнтів пройшли вздовж банку, що в результаті призводить до зменшення банківського прибутку. Таким чином для відновлення законних прав та інтересів Банку, необхідно в найближчий час встановити новий рекламний пілон. Для розрахунку загальної вартості майнової шкоди, нанесеної банку було розглянуто 3 (три) цінові пропозиції на виготовлення та встановлення рекламного пілону, надані фірмою MEGAPOLIS, ПК «УКРНЕОН» та ТОВ «КОЛОР ТЕК». Вартість, надана Фірмою MEGAPOLIS складає 61 500 грн, вартість, надана ПК «УКРНЕОН» складає 78 812 грн., вартість, надана ТОВ «КОЛОР ТЕК» складає 56 900 грн. З урахуванням вищевикладеного, банк обирає середню вартість поміж пропозицій, а відповідно загальна сума завданої Банку майнової шкоди, що складається з витрат на придбання та встановлення нового рекламного пілону, складає 61 500 грн. Така вартість підтверджується наданою ціновою пропозицією, що складена на замовлення ПАТ «МАРФІН БАНК», фірмою MEGAPOLIS станом на 06.05.2015р. Вищезазначені цінові пропозиції містяться в матеріалах справи. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який за довіреністю представляє інтереси відповідача [PERSON] заперечує проти вимог позову, визнаючи факт заподіяної матеріальної шкоди позивачеві, але вважає, що ПРАТ СК «ПРОВІДНА» мала б відшкодувати шкоду завдану позивачеві в результаті ДТП. Представник третьої особи по справі ПРАТ СК «ПРОВІДНА» в судові засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.127) при цьому надав суду письмові пояснення, з яких видно, що страхова компанія відмовилась сплатити позивачеві шкоду завдану в результаті ДТП пошкодженням рекламного пілону, так як позивач не зберіг пошкоджене майно (а.с.115-117). Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Судом встановлено, що згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7), 06.09.2014 року на вул.Леніна (нині проспект [PERSON]) у м.Іллічівську (нині м.Чорноморськ) біля 22.00 години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив ДТП, а саме: не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, після чого авто розвернуло та він допустив наїзд на інформаційну стелу Банку (рекламний пілон). Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судом досліджено документи, які підтверджують право власності Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк» на пілон (а.с.9-12). Згідно копії листа від 27.11.2014 року, Банк звернувся до [PERSON] про відшкодування збитків у добровільному порядку (а.с.17), але до цього часу збитки так і не відшкодовано. Згідно копії кошторису, виготовлення пілону складає суму у розмірі 61510,00 грн. (а.с.25). Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завданої майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховується наступне: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК, шкода завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, передається управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця, і він буде нести відповідальність за завдану шкоду. Згідно вказаної Постанови за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. [PERSON] був власником автомобіля, яким керував [PERSON] в момент скоєння ДТП і заподіяння шкоди позивачу. У відповідності зі ст.88 ЦПК України при задоволені позовних вимог на користь позивача з відповідачів підлягає стягнення судових витрат.

Outcome: approved