Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Представник банку, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.01.2008 року в сумі 23779 гривень 29 копійок. Заявлений позов мотивований тим, що відповідач 10.01.2008 року отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Однак умови кредитного договору не виконав і станом на 27.10.2013 року вирахувана його заборгованість перед банком в сумі 23779 гривень 27 копійок , що складається із заборгованості за кредитом в сумі 3000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11820 гривень 73 коп, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 7350 гривень, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 гривень, штрафу (процентної складової) в сумі 1108 гривень 54 копійки. При укладенні договору сторони керувались ч.1 статті 634 ЦК України. Строк дії договору автоматично пролонгований, оскільки жодна сторона не проінформувала іншу про припинення дії Договору. У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце його проведення, не з'явились. Представник позивача заявила клопотання про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі даних і доказів, позовні вимоги підтримує в заявленому обсязі і просить про їх задоволення (а.с. 47,63, ). Відповідач засобами поштового зв'язку подав до суду письмові заперечення з приводу заявлених до нього позовних вимог (а.с. 51-52). Позовні вимоги вважає незаконними і необґрунтованими, такими, що заявлені поза межами строку позовної давності. На думку відповідача, перебіг позовної давності до вимог за Договором розпочався з 29.02.2008 року, а строк подання позову за договором сплинув 01.03.2011 року, крім того строк дії картки - 12 місяців. Будь-які інші операції щодо надання іншої кредитної лінії сторонами не узгоджувались, а тому звернення банку через два роки після спливу загального строку позовної давності є юридично необґрунтованим. Крім того, безпідставним вважає вимоги банку про стягнення штрафних санкцій, оскільки зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідач заявляє клопотання про застосування строку позовної давності та з цих підстав просить відмовити банку у задоволенні позову. У письмових поясненнях на надіслані відповідачем заперечення представник банку (а.с. 64-66) вказує, що строком дії договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки за Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, що мало місце під час дії Договору. Згідно з умовами надання банківських послуг Договір пролонгований на новий строк. Відповідач підписав заяву та погодився у такий спосіб на укладення Договору, який за своєю суттю є договором приєднання, прийнявши умови запропоновані банком. Закриття картрахунку відкритого відповідачу не відбулось, обслуговування картки не припинилось, зобов'язання за договором не виконано, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності внаслідок відсутності самої події, з якої розпочинається згідно ст. 253 ЦК України перебіг такого строку. Крім того, позивач за Умовами і правилами надання банківських послуг погодився, що картрахунок відкритий на невизначений строк, за винятком умов, викладених у п. 9.6, 9.7 таких Умов. Тож ототожнення ним строку дії картки і строку карткового рахунку не ґрунтується на договірному регулюванні відносин сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ст. 197 ЦПК України не здійснюється. За змістом статті 158 ЦПК України участь у судовому засіданні - це право сторони, а не її обов'язок , тому судовий розгляд можливо проводити у відсутності сторін на підставі поданих ними доказів та письмових пояснень, оскільки зміст положення процесуального закону щодо змагальності належним чином і завчасно був роз'яснений судом учасникам, про що мається документальне підтвердження (а.с. 58-62). Суд, оцінивши доводи позивача, приймаючи до уваги заперечення відповідача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються такі доводи і заперечення, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, приходить до наступного висновку Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що відповідач 10.01.2008 року підписав заяву, якою підтвердив свою згоду на те, що така його заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, який у відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Відповідач отримав від банку 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, комісію. Сторони узгодили порядок погашення заборгованості та проценти за користування такими коштами. Крім того, сторони узгодили відповідальність за невиконання взятих за договором зобов'язань. У відповідності до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом банку строків платежів більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. Згідно заяви позичальника, останній підтвердив свою згоду, що базова відсоткова ставка за Кредитним лімітом на момент підписання Договору 2% на місяць на залишок заборгованості . Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Суд погоджується з позивачем, що згідно ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком Договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до Договору. Разом з тим, судом враховуються обмеження, які врегульовані сторонами у п. 9.6. таких Умов. Так, у п.9.6 вказаних Умов йдеться: « при отсутствии на Картсчёте Карты и при непоступлении денежных средств в течении 3 месяцев с момента истечения срока Действия карты банк взимает комиссию за обслуживание счёта согласно действующим тарифам. Указанная комиссия взимается Банком по истечении указанного в этом пункте срока, ежемесячно. В случае если остаток на картсчёте меньше размера комиссии, установлённой Тарифами банка, то размер комиссии за обслуживание картсчёта устанавливается в размере остатка средств на Картсчёте Держателя. При нулевом остатке средств на неактивном Картсчёте последний закрывается». З розрахунку заборгованості (а.с. 6-13) вбачається, що станом на 22.10.2013 року відповідач заборгував банку 23779 гривень 27 копійок. Вказана сума боргу складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11820 гривень 73 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 7350 гривень, штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 гривень, штрафу (процентної складової) в сумі 1108 гривень 54 копійки. При цьому з виписки по особовому рахунку відкритого на ім'я [PERSON] у ПАТ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач не здійснює щомісячних платежів з наступного місяця, що слідує за місяцем, в якому ним отримана сума позики. Тож про порушення своїх прав на повернення суми кредиту позивач дізнався в день коли через 12 місяців з часу видачі картки позивачу, відповідач внаслідок ненадходження платежів на картку не мав змоги списати кошти в рахунок комісії за обслуговування такого картрахунку. Тож і картрахунок як фінансовий елемент обліку операцій за платіжною карткою не функціонував Так, згідно зі ст.ст.530, 631 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У зв'язку з ненадходженням коштів на картрахунок відкритий відповідачу позивач не міг здійснити свої права за кредитним договором на повернення боргу шляхом зарахування договірних платежів. Тому сама пролонгація строку договору при тому, що картрахунок фактично не функціонував, свідчить про необгрунтованість тверджень позивача про відсутність події з якої починається перебіг строку позовної давності. Не закриття банком неактивного рахунку (п. 9.6 Умов) не може вважатись як не настання події, з якої почався перебіг строку позовної давності. Розв'язуючи клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд відзначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Твердження представника позивача (а.с. 64-66) про те, що строк договору не закінчився, а строк дії картки відповідає строку дії договору, не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи. За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року(справа № 6- 14 цс 14) визначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Дана постанова Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для виконання і розширеному тлумаченню не підлягає. 11.01.2009 року у банку виникло право на пред'явлення позову до суду, яке протягом трьох років (загального строку позовної давності) не було реалізовано. У цей строк відповідачем будь-яких платежів, які б свідчили про визнання ним боргу, не проводилось, домовленості між сторонами про реструктуризацію заборгованості не досягнуто. Заява сторони про застосування строку позовної давності є гарантованим правом, що спрямовано на захист власного майнового інтересу, а при відсутності підстав для поновлення строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн 60 коп, який за правилами ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed