Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі,гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації та відшкодування моральної шкоди,посилаючись на те, що усупереч вимог діючого законодавства України відповідачами у справі - журналістами сайту "Наші гроші" [PERSON]та [PERSON] [INFO].на сайті" zaxid net" в мережі Інтернет по адресі: [INFO] було опубліковано статтю під назвою "[INFO]". [INFO]. журналісти [PERSON] та [PERSON] текст цієї ж інформації під заголовком "[INFO]" опублікували на сайті "Наші гроші" в мережі інтернет за адресою: [INFO]). Черговий раз текст цієї інформації був опублікований на сайті" zaxid net" [INFO].під заголовком "[INFO]" та [INFO].на сайті "Львів 24" у статті під назвою "[INFO]" , разом з якою розміщено відео ролик з назвою "Антибіотик у погонах". У вказаних статтях, на думку позивача, журналісти [PERSON] та [PERSON] як автори, відверто зловживали своїми обов'язками та умисно всупереч вимог ст.2, 23 Закону України «Про інформацію» не об'єктивно і неповно створили інформаційний матеріал. Зокрема, у публікації з підзаголовком "П"ять місяців у СІЗО", відповідачі достовірно знаючи про результат розслідування кримінальної справи за ч.3 ст.144 КК України відносно позивача [PERSON], а саме закриття вказаної кримінальної справи за відсутності в діянні [PERSON] складу злочину, використовучи недобросовісний журналістський прийом, умисно замовчують результат розслідування з прийняттям рішення. Так, в цій частині публікації вказано, що " 10 липня 1995р. [PERSON] затримали за підозрою у злочині, передбаченому ст.144 ч.3 КК України. За версією слідства, він вимагав спочатку 5000 доларів, потім 6000 доларів, а далі 7000 доларів у такої собі [PERSON]. З її чоловіком, громадянином Польщі,[PERSON] у 1992-1994рр.провадив спільний "бізнес"- займався контрабандою спирту. ..» Відповідачі, переслідуючи мету спотвореного висвітлення обставин, не вказали що результатом розслідування стала постанова про закриття кримінальної справи за відсутністю в його діянні складу злочину, за п.2 ст.6 КПК України. Згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Оскільки, обвинувального вироку [PERSON] не існує, в діянні позивача відсутній склад злочину, поширена інформація щодо вчинення ним злочину є негативною і недостовірною. Крім того, в публікації позивач [PERSON] бездоказово висвітлюється як особа, яка займається контрабандою спирту. В частині публікації з підзаголовком "[INFO]", відповідачі грубо порушили ст.11 Закону України" Про інформацію", щодо заборони збирання,використання та поширення конфіденційної інформації про позивача, без його згоди. А саме, відповідачі, володіючи конфіденційною інформацією про сімейний стан [PERSON], штучно формують негативне сприйняття [PERSON] необмеженим колом читачів, приписуючи прозивачу нерухоме майно, яке належить іншим особам та вказують на вчинення ним правочинів стосовно цього майна, яких він не вчиняв. Інформація у частині публікації під назвою "[INFO]" містить суперечливі твердження, які ґрунтуються на припущеннях, без документального підтвердження причетності позивача до об"єктів нерухомості. У частині публікації "Про честь і гідність" відповідачі, використовуючи недобросовісний журналістський прийом, замовчують суть судових рішень, а саме, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 5.05.2006р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.06.2006р., інформація у Тернопільській газеті "Репортер" від 18.03.06р. визнана такою, що не відповідає дійсності, є неправдивою і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] У вказаних публікаціях відповідачами умисно подана негативна та неправдива інформація щодо [PERSON] для налаштування читачів на сприйняття фактів щодо його особи з негативного боку. Позивач просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності , порушують права та свободи, принижують його честь та гідність, ділову репутацію, відомості, викладені у вищезазначених статтях та зобов"язати сайти "Захід нет", "Наші гроші","Львів 24" видалити з інтернет-сторінки статті відповідно під назвами -"[INFO]" [INFO]", "[INFO]" та "[INFO]", опублікувати спростування викладеної в них недостовірної інформації. Зобов"язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] опублікувати спростування недостовірної інформації, що була опублікована [INFO].у статті "[INFO]", а також стягнути з відповідачів солідарно в його користь 100000грн.моральної шкоди, оскільки недостовірна інформація, розповсюджена через всесвітню мережу Інтернет, стала відома широкому колу осіб, що завдало йому душевних страждань та значно принизило його ділову репутацію, у зв"язку з чим йому доведеться докласти значних зусиль для очищення свого імені та ділової репутації, відновлення довіри друзів, колег, відновлення здоров"я, душевного спокою та рівноваги. Відповідно до уточнених позовних вимог, викладених в заяві представника позивача від 02.10.2015р. та поданих суду 05.10.2015р., в порядку ст.31 ЦПК України, позивач просить суд: 1. Визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача відомості, викладені: [INFO]. на сайті «zaxid net» в мережі Інтернет за адресою [INFO]) у статті під заголовком «[INFO]»; [INFO] року на сайті «Наші гроші. Львів» в мережі Інтернет за адресою ([INFO]) у статті під заголовком ««[INFO]»; [INFO] року на сайті «Lviv 24» в мережі Інтернет за адресою ([INFO]) у статті під заголовком «[INFO]». 2. Визнати недостовірною інформацію, поширену [INFO] року на сайті «Lviv 24» в мережі Інтернет за адресою [INFO]) у відеоролику до статті під заголовком «[INFO]» про [PERSON] 3. Зобов'язати ГО «Львівська група» видалити з інтернет-сторінки «Наші гроші Львів» ([INFO] статтю під заголовком ««[INFO]» та опублікувати спростування викладеної у ній недостовірної інформації. 4. Зобов'язати ПАТ «ТРК «Люкс» видалити з інтернет-сторінки «zaxid net»([INFO]) статтю під заголовком «[INFO]» та опублікувати спростування викладеної у ній недостовірної інформації. 5. Зобов'язати ПАТ «ТРК «Люкс» видалити з інтернет-сторінки «Lviv 24»[INFO]) статтю під заголовком «[INFO]» та опублікувати спростування викладеної у ній недостовірної інформації. 6. Заборонити ПАТ «ТРК «Люкс» трансляцію відеоролику до статті під заголовком «[INFO]», опублікованої на інтернет-сторінці «Lviv 24» ([INFO]), зобов'язати ПАТ «ТРК «Люкс» вилучити відеоролик до статті під заголовком «[INFO]», шляхом видалення його з інтернет-сторінки «Lviv24» (http:/Aviv24.com/home/showSingleNews.do? ) та опублікувати спростування викладеної у ньому недостовірної інформації. 7. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, викладену у відеоролику до статті під заголовком «[INFO]», що була поширена телерадіокомпанією «Люкс» у програмі телеканалу новин 24 «Lviv 24», шляхом трансляції такого спростування тією ж телерадіоорганізацією, у такий же спосіб і в такій же програмі чи передачі, що й відомості, які не відповідають дійсності. 8. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] опублікувати спростування недостовірної інформації, що була опублікована [INFO] року у статті під заголовком «[INFO]» на сайті «zaxid net» в мережі Інтернет по адресі ([INFO]). 9. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50 000 гривень моральної шкоди. 10. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50 000 гривень моральної шкоди. 11. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 5000 гривень понесених витрат на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві. Просив задоволити позовні вимоги відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 02.10.2015р. Інформацію, поширену відповідачами у вищевказаних статтях, та у відеоролику, представник позивача просив визнати недостовірною повністю, спростувати, видалити з інтернет сторінки, заборонити трансляцію відеоролику. Щодо визнання недостовірною всієї інформації, поширеної позивачами у вищевказаних статтях та їх видалення з інтернет сторінок, представник позивача обгрунтовує тим, що виклад інформації та застосування прийомів відповідачами, здійснено таким чином, що неможливо виокремити з тексту статей достовірну та недостовірну інформацію відносно позивача. Вищевказані статті в цілому формують негативний образ щодо позивача Відповідачі [PERSON], [PERSON], які одночасно є засновниками громадської організації "Львівська група", пояснили, що ГО «Львівська група» не є належним відповідачем у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти позову, в його задоволенні просять відмовити повністю, інформацію, викладену у статтях щодо позивача, вважають достовірною. Зокрема, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що, готуючи матеріал до вищевказаних статей, вони, як журналісти, перевіряли факти і зробили максимальну роботу, а саме отримали витяги з реєстру прав власності нерухомого майна, реєстру щодо реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, документи щодо надання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, перевіряли факти. Подивившись декларацію позивача [PERSON], [PERSON] разом з [PERSON], не зрозуміли де живе позивач, а тому почали досліджувати, яке нерухоме майно зареєстровано за позивачем та членами його сім'ї. Зокрема, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позивач проживав з [PERSON], а тому не писати про майно дружини просто неможливо. Щодо викладу інформації, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що робота журналіста - це є творчість і вони мали право так писати, як було викладено у статті, застосовуючи відповідні журналістські прийоми. Частину інформації отримали з оприлюдненої біографії та декларацій позивача, частину - з інших сайтів та статей, зокрема, відомості про перебування позивача у СІЗО- із статті "[INFO]","Провокація". Інформація є повною та неперекрученою, оскільки, в кінці статті зазначено, що кримінальна справа відносно [PERSON] закрита. Деяка інформація, не має відношення до позивача, але викладена у статтях саме таким чином, з огляду на те, що кожен журналіст має право на свободу творчості та таким чином, щоб вона була цікавою для читача. У статтях також є інформація, що містить оціночні судження, а тому її не можна визнавати недостовірною. Щодо інформації про те, що [PERSON] судився з Тернопільською газетою "Репортер", пояснили, що їм невідомо чим закінчився процес, але сам позивач у позові підтвердив достовірність даної інформації, зазначивши, що згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.05.2006р., інформацію у газеті "Репортер" визнано недостовірною і такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] Крім цього, зазначили, що згідно зі ст.31 Закону Ураїни "Про інформацію", суб"єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності і ділової репутації вправі вимагати спростування недостовірної інформації і не мають права вимагати відшкодування моральної шкоди. Просять в позові відмовити. Представник відповідача ПрАТ "Телерадіокомпанія "Люкс"- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в статті поширена інформація про [PERSON], а також про інших осіб. [PERSON] не має права спростовувати інформацію, поширену щодо інших осіб та особа не може бути притягнута до відповідальності за висловлювання критичних оціночних суджень. Форма викладу інформації не може бути предметом спору. Інформація, викладена у статті, є неоднорідною. Якщо говорити про епізоди та блоки, в яких згадується [PERSON], то не можна визнавати в цілому недостовірною інформацію, з огляду на те, що там також згадується і біографія [PERSON] Оскільки у статті містяться оціночці судження, то відповідно до практики Верховного Суду України, оціночні судження спростуванню не підлягають. Обраний спосіб захисту-видалення статей з інтернет-сторінок не передбачений чинним законодавством. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку ,що позов підлягає до частково задоволення, виходячи із нижченаведеного. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав, є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини "випливають із властивої людській особі гідності". Зазначені Положення також відображені у Конституції України. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави. Відповідно до статті 68 Конституції Україн кожен зобов"язаний неухильно додержуватись Конституції України і Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 2 Закону України «Про інформацію» серед основних принципів інформаційцних відносин є достовірність і повнота інформації, свобода вираження поглядів і переконань, правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захиситу інформації, захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав людити і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в пресі і обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією із найважливіших свобод людини. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, відносно якої ці думки висловлені. Виходячи зі змісту статті 270 ЦК України, статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, фізична особа має право, серед інших видів особистих немайнових прав, на недоторканість особистого і сімейного життя, на повагу до гідності і честі,на захист ділової репутації. Відповідно до статей ст.297, 299 Цивільного Кодексу України, честь, гідність та ділова репутація фізичної особи є недоторканими. Згідно зі статтею 301 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя, які можуть бути розголошені лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду,а також за згодою особи. В силу статті 302 ЦК України збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди, не допускається, крім випадків, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки,економічного добробуту та прав людини.Вказане вбачається також із статті 23 Закону України"Про інформацію". Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності,честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У вказаній постанові, зазначено, що при розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи- позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При вирішенні даного спору суд враховує рекомендації Резолюції 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя ,згідно з якою публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади, користуються державними ресурсами, а також ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті, а також положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004р. на 872 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, зокрема - статті 3,4,6, з яких вбачається, що оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились "виставити" себе на публічне політичне обговорення, вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У зв"язку з чим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, оскільки публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Згідно зі ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведеності їх правдивості. Відповідно до статті 31 Закону України «Про інформацію» у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. Відповідно до стаття 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації або юридичної особи. Відповідно до п.13 інформаційного листа ВГСУ №01-8/184 від 28.03.2007р. «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» у разі розміщення інформації в мережі інтернет у вигляді, доступному для публічного ознайомлення, особа, чиї права та законні інтереси порушені їх поширенням, може подавати відповідні позовні вимоги до власника веб-сайту, на якому розміщена ця інформація. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані від ТзОВ «Хостмайстер», який на даний час адмініструє систему реєстрації та обліку доменних назв і адресу українського сегменту інтернет. Після здійснення заходів, пов'язаних з переделегуванням прав адміністрування, ці функції має здійснювати об'єднання «Український мережевий інформаційний центр». У разі, коли відповідну інформацію розповсюджено у вигляді повідомлень не власником сайту, доступ до якого є вільним, а третіми особами, що є анонімними, то відповідальність за таке розповсюдження інформації та завдану у зв'язку з цим шкоду діловій репутації, має нести власник сайту, оскільки його діяльність створила технологічні можливості та умови для поширення негативної інформації, яка не відповідає дійсності та порушує права і законні інтереси особи. [INFO] .на сайті" zaxid net" в мережі Інтернет за адресою ([INFO]) було опубліковано статтю під назвою "[INFO]". Авторами цієї статті зазначено відповідачів [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили своє авторство та підтвердили розміщення цієї статті на сайті zaxid net" [INFO]. журналісти [PERSON] та [PERSON] текст цієї ж інформації під заголовком "[INFO]" опублікували на сайті "Наші гроші.Львів" в мережі Інтернет за адресою ([INFO]/). Текст цієї інформації повторно був оприлюднений у відеоролику під назвою "[INFO]", який розміщений разом із статтею під назвою "[INFO]", опублікованою [INFO].на сайті "Львів 24", в яких подано негативну недостовірну інформацію щодо позивача. Відповідно до інформації, отриманої від реєстратора доменних імен imena.ua ТОВ «Інтернет Інвест» щодо власників сайтів zaxid.net та lviv24.com (лист за №978 від 04.12.2015р.) анкетні дані, що були надані при реєстрації доменного імені zaxid.net: організація ТОВ «ЗАХІД.НЕТ», ЄДРПОУ: 371232250, поштова адреса: м.Львів, вул.Галицька,15, тел.[NUMBER] та + [NUMBER],е-mail: [INFO]; анкетні дані, що були надані при реєстрації доменного імені lviv24.com: організація ПрАТ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ ЛЮКС» , код ЄДРПОУ: 20765851, поштова адреса: м.Львів, вул.Галицька,15, тел.[NUMBER] та + [NUMBER],е-mail: [INFO]/. У цьому листі на адресу Франківського районного суду м.Львова ТОВ «Інтернет Інвест» також провідомило, що інформація про власників веб-сайтів zaxid.net та lviv24.com не відома, оскільки послуга з розміщення цих сайтів надається не ТОВ «Інтернет Інвест». В судовому засіданні, представник ПрАТ «Телерадіокомпанія «Люкс» [PERSON] зазначив, що не володіє інформацією щодо власників веб-сайтів zaxid.net та lviv24.com. Відповідно до письмового повідомлення на адресу суду від 26.04.2016р. громадська організація «Львівська група (код ЄДРПОУ 38424816) зазначила, що не реєструвала прав власності на жодне доменне ім'я, і станом на 25 травня 2016 рорку не є власником жодного доменного імені. Відповідно до «прін-скріна», видрукованого з мережі інтернет за адресою: [INFO], який долучений до матеріалів справи за клопотанням представника прзивача, сайт Zaхіd.net входить до складу медіахолдингу ПрАТ «Телерадіокомпанія «Люкс» (т.3 а.с.76, а.с.92). Відповідно до інформації, що міститься у мережі інтернет на сторінці Zaхіd.net-Вікіпедія власником сайту Zaхіd.net (тип сайту - інтернет видання) є ТРК «Люкс» ( т.1 а.с.191). Видавцем сайту «Наші гроші.Львів», який виходить у Львові із січня 2013 року є Громадська Організація «Львівська група», засновниками якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.80). Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновниками громадської організації «Львівська група» є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], керівником є [PERSON] ( т.1 а.с.185). Вказані статті складаються з частин під заголовками "П"ять місяців в СІЗО", "[INFO]", "[INFO]" та "Про честь і гідність". У частині публікації з підзаголовком "П"ять місяців у СІЗО", відповідачі, достовірно знаючи про результат розслідування, умисно його замовчують, викладають інформацію неповно, зазначаючи: " 10 липня 1995р. [PERSON] затримали за підозрою у злочині, передбаченому ст.144 ч.3 КК України (рекет) .За версією слідства, він вимагав спочатку $5 тис., потім $6 тис., далі $7 тис. у такої собі [PERSON]. З її чоловіком, громадянином Польщі, [PERSON] у 1992-1994рр. провадив спільний «бізнес"-займався контрабандою спирту…" Судом встановлено, що 10.07.1995 року відносно позивача була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.144 КК України (редакція 1961р.) У межах цієї кримінальної справи відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який після проведення слідчих дій та неотримання доказів незаконного вимагання [PERSON] грошей у [PERSON] був змінений на підписку про невиїзд. Відповідно до Постанови про закриття кримінальної справи та скасування запобіжного заходу від 30 грудня 1996 року, винесеної слідчим в особливо важливих справах прокуратури Львівської обласиті [PERSON], вищевказану кримінальну справу було закрито за п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в діях [PERSON] складу злочинів, передбачених ст.ст.144, ч.3, ст.ст.70,80 КК України, а запобіжний захід скасовано (т.1 а.с.40-50). Як вбачається із повідомлення Генеральної прокуратури України від 22.05.1996р.на скаргу [PERSON], Генеральною прокуратурою порушена кримінальна справа за фактом зловживань службовим становищем посадовими особами відділу внутрішньої безпеки УМВСУ у Львівській області, які були ними допущені в ході перевірки заяви [PERSON] (т.1 а.с.51). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б стверджували, що позивач займався вимаганням грошей та контрабандою спирту. Суд відкидає посилання відповідачів на те, що частина інформації, яка викладена у вказаних статтях, зокрема, щодо обставин кримінальної справи і затримання позивача за підозрою у скоєнні злочину, зайняття контрабандою спирту, ґрунтується на публікаціях у газеті "Високий замок" від 30.03.1996р. "Провокація" та від 23.04.1996р. під назвою "[INFO]", з огляду на те, що в опублікованих відомостях з цього приводу відсутні посилання на таке джерело отримання інформації, а є вказівка про підготовку даного матеріалу [PERSON] та [PERSON] "Наші гроші .Львів", спеціально для "Захід.нет". Оприлюднивши інформацію про наявність кримінальної справи і затримання [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину у 1995р., відповідачі не вказали, що результатом розслідування стала постанова про закриття вищевказаної кримінальної справи за відсутністю в його діях складу злочину за п.2 ст.6 КПК України, подавши таким чином неповну та перекручену інформацію,що прямо вказує на її недостовірність. Щодо тверджень відповідачів, що в кінці статті вказано про закриття кримінальної справи, зазначене не спростовує факту поширення недостовірної та негативної інформації відносно позивача, оскільки, з тексту статей "[INFO]" та "[INFO]" вбачається, що відносно [PERSON] закрита кримінальна справа по факту викрадення жінки-підприємця. На переконання суду, вищевказана інформація щодо [PERSON] є недостовірною, негативною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки містить неправдиву інформацію про вчинення злочину позивачем, передбаченого ч.3 ст.144 КК України, без зазначення, що підозра не підтвердилась і кримінальна справа відносно [PERSON] була закрита за реабілітуючими обставинами - за п.2 ст.6 КПК України, а отже підлягає спростуванню. У підзаголовку "[INFO]" наведено перекручену інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме: "Знайшли 3 будинки, що належать сім"ї нового керівника департаменту державної служби боротьби з економічною злочинністю МВСУ" ,"У Брюховичах є ще одна нерухомість, яку пов"язують з [PERSON], на [ADDRESS]. Цей будинок зведений просто посеред лісу, за інформацією нашого джерела, дружина [PERSON] [PERSON] подарувала їхній спільній доньці [PERSON] у лютому 2013року." Згідно зі ст.17 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації", журналіст звільняється від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, якщо суд встановить, що журналіст діяв добросовісно та здійснював її перевірку. Однак, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження достовірності вказаної інформації. Зокрема, відповідачами надано доказ - відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності позивачу на праві власності одного об'єкту нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS], право власності на який позивач набув відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова 29.04.2009р. (т.3 а.с.93-94). Відповідачами також надано суду відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єктів нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] та [PERSON]. (т.3 а.с.95-110). З огляду на те, що позивач [PERSON] розлучений з [PERSON], сторонами не надано суду доказу щодо визнання факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, об'єкти нерухомого майна, що належать [PERSON], не можуть вважатися такими , що належать сім'ї [PERSON], а отже вищевказана інформація, викладена у статті, є неповною, недостовірною, такою, що ганьбить і принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню. Крім цього, у статтях "[INFO]" та "[INFO]", у підзаголовку "Про честь і гідність" викладена неповна інформація, а саме: "Наприклад, судився [PERSON] з тернопільською газетою "Репортер" у 2006році. Редактор цієї газети [PERSON] звинувачував [PERSON], який тоді очолював тернопільську міліцію, у корупції, зловживанні службовим положенням та відмиванні брудних грошей." Відповідачі зазначену інформацію виклали неповно, не зазначивши, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.05.06р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.06.06р., інформація у Тернопільській газеті «Репортер» від 18.03.06р.№10(223) визнана такою, що не відповідає дійсності, є неправдивою (недостовірною) і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Відповідачі, замовчуючи суть цих рішень, подали неповну, а отже недостовірну інформацію. У статті "[INFO]", яка опублікована [INFO].на сайті "Lviv 24" в мережі Інтернет за адресою ([INFO]) викладено інформацію, яка не відповідає дійсності, зокрема: "…про кримінальне минуле, величезні маєтки та чималий бізнес посадовця ми розповімо у рубриці ХТО є ХТО?" -"У Львові залишив свою колишню дружину [PERSON], на яку записаний майже увесь бізнес [PERSON] та доньку [PERSON], якій на 18-річчя подарував славнозвісний готель." -"Цей будинок у Брюховичах він теж подарував єдиній доньці." -"[PERSON] отримав ділянку під будівництво цього будинку у 2008році у подарунок від колишнього начальника ДАІ - [PERSON]." -"Із третьої спроби депутати Львівської міської ради вирішили передати сусідні земельні ділянки чотирьом жінкам, які згодом знову ж таки подарували їх [PERSON]." З огляду те, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності вказаної інформації, а саме: договорів дарування нерухомого майна, доказів, що власником бізнесу, який записаний на колишню дружину [PERSON], є [PERSON] дана інформація визнається судом недостовірною та підлягає спростуванню. Крім цього, [INFO]. на сайті ""Lviv 24" у відеоролику до статті під назвою"[INFO]" в мережі Інтернет за адресою([INFO]) поширено недостовірну інформацію щодо [PERSON], яка принижує його честь,гідність та ділову репутацію, а саме наступні фрази: -"…Пані [PERSON] стверджує, що [PERSON] вимагав біля 7000 доларів, для цього її привозили до нього додому, тримали в підвалі і погрожували." -" За версією слідства [PERSON] вимагав гроші у людей,з якими займався контрабандою спирту." -"У Львові залишив колишню дружину [PERSON],на яку записаний майже весь бізнес [PERSON] та доньку [PERSON],якій подарував славнозвісний готель." -"…Цей будинок у Брюховичах подарував доньці…" _" [PERSON] отримав ділянку під будівництво цього будинку у 2008 році у подарунок від колишнього начальника ДАІ - [PERSON]." -"Із третьої спроби депутати Львівської міської ради вирішили передати сусідні земельні ділянки чотирьом жінкам,які згодом знову ж таки подарували їх [PERSON]." Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної інформації, наявність постанови про закриття кримінальної справи відносно позивача за відсутністю в його діях складу злочину, яка винесена ще 30.12.1995р., суд доходить висновку висновку, що вказана інформація є недостовірною. Відповідно до ст.277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Враховуючи вищенаведені норми законодавства, обставини справи, встановлені судом, а також те, що [PERSON] є публічною особою, а отже межі висловлення свободи думок та критики журналістами щодо представників органів держави є дещо ширшими, позов підлягає до часткового задоволення в частині визнання недостовірною та спростування інформації, що наведена вище, оскільки вищевказана інформація є недостовірною, формує негативну думку у членів суспільства відносно позивача щодо дотримання ним вимог законодавства, принципів моралі та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно до ст.278 ЦК України, якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері газети, книзі, кінофільмі, теле -, радіопередачі, тощо, які випущені у світ, суд може заборонити(припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе- вилучити тираж газети,книги,тощо,з метою його знищення. У зв"язку із вищенаведеним, суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги щодо заборони ПрАТ" Телерадіокомпанії "Люкс" розповсюдження (трансляції) відеоролику, який містить недостовірну та таку, що ганьбить і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію. Суд не вбачає підстав для визнання інформації, викладеної у вищевказаних статтях, недостовірною в повному обсязі, оскільки у статтях, що поширені відповідачами, також міститься інформація щодо автобіографії позивача, що взята з офіційних джерел, інформація щодо інших осіб, які мають самостійне право на спростування недостовірної інформації, а також оціночні судження, що не підлягають спростуванню. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, враховуючи вимоги ст.31 Закону України «Про інформацію», а також те, що позивач є публічною особою, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки на думку суду сам факт визнання судом інформації недостовірною, публікація спростування та заборона трансляції відеоролика, є достатніми для відновлення порушених прав та інтересів позивача. Суд вважає належними відповідачами у справі журналістів [PERSON] та [PERSON], оскільки саме вони розмістили [INFO]. на сайті" zaxid net" в мережі Інтернет за адресою ([INFO]) статтю під назвою "[INFO]", а також [INFO]. журналісти [PERSON]та [PERSON] текст цієї ж інформації під заголовком "[INFO]" опублікували на сайті "Наші гроші.Львів" в мережі Інтернет за адресою ([INFO]. Суд вважає належним відповідачем у справі Громадську організацію «Наші гроші», оскільки, як вбачається із матеріалів справи, видавцем сайту «Наші гроші.Львів», який виходить у Львові із січня 2013 року, є Громадська Організація «Львівська група», засновниками якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.80). Суд відкидає письмове повідомлення, надане відповідачем [PERSON] на адресу суду, що громадська організація «Львівська група (код ЄДРПОУ 38424816) не реєструвала прав власності на жодне доменне ім'я, і станом на 25 травня 2016 року не є власником жодного доменного імені, а отже не є належним відповідачем у справі, оскільки механізм реєстрації власників доменних імен веб-сайтів, в мережі інтернет чітко не врегульовано законодавством України, а як вбачається з інформації, отриманої із сторінки в мережі інтернет за адресою: [INFO], видавцем сайту «Наші гроші.Львів», є Громадська Організація «Львівська група», засновниками якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.80). Належним відповідачем у справі також є Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «Люкс», оскільки як вбачається з матеріалів справи, анкетні дані, що були надані при реєстрації доменного імені lviv24.com: організація ПрАТ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ ЛЮКС» , код ЄДРПОУ: 20765851, поштова адреса: м.Львів, вул.Галицька,15, тел.[NUMBER] та + [NUMBER], е-mail: [INFO]/, а як вбачається з інформації, отриманої із сторінки в мережі інтернет за адресою: [INFO], сайт Zaхіd.net входить до складу медіахолдингу ПрАТ «Телерадіокомпанія «Люкс» (т.3 а.с.76, а.с.92). Відповідно до інформації, що міститься у мережі інтернет на сторінці Zaхіd.net-Вікіпедія, власником сайту Zaхіd.net (тип сайту - інтернет видання) є ТРК «Люкс» ( т.1 а.с.191). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial