Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Ідея Банк" 6267грн. 71 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29.10.2008 року між ТОВ «ФК»Гарант Плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0157/Н11/95/0060249 про отримання кредиту на поточні потреби. Згідно Генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами ТОВ «ФК Гарант Плюс» від 06.10.2008 року та ст.516 ЦК України, ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано в ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбало в ТОВ «ФК Гарант Плюс» права кредитодавця за вищевказаним кредитним договором відносно відповідача. ТОВ «ФК Гарант Плюс» передало банку, як новому кредитору кредитний договір, що підтверджує набуття позивачем прав кредитодавця за кредитним договором та є підставою для пред'явлення позивачем до відповідача вимоги та вчинення інших дій. Згідно кредитного договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 1540,44 грн. та інше, зі сплатою 0,08216% з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк своє зобов'язання за договором виконав: надав кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належно не виконував, систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим йому було надіслано претензію, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення. Останній платіж боржником здійснено 24.02.2009 року. Станом на 29.03.2013 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в сумі 6267грн. 71 коп., з яких: 1. розрахунок боргу: - прострочений борг - 1329,52; - прострочені проценти - 1365,76 грн.; - нарахована плата за кредитне обслуговування - 56,99 грн.; - прострочена плата за кредитне обслуговування - 517,60 грн; 2. пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з 29.03.2012 року: - пеня за несвоєчасне погашення платежів 2512,84 грн; - віндикаційні витрати - 485грн.. Оскільки, в добровільному порядку виплатити суму заборгованості відповідач відмовляється, сума підлягає примусовому стягненню. У судове засідання представник позивача, будучи належно повідомлений про день та час розгляду справи, не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні просить в позові відмовити за пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 29.10.2008 року між ТОВ «ФК»Гарант Плюс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0157/Н11/95/0060249 про отримання кредиту на поточні потреби (а.с.7-8). Згідно Генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами ТОВ «ФК Гарант Плюс» від 06.10.2008 року та ст.516 ЦК України, ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано в ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбало в ТОВ «ФК Гарант Плюс» права кредитодавця за вищевказаним кредитним договором відносно відповідача (а.с.10). ТОВ «ФК Гарант Плюс» передало банку, як новому кредитору кредитний договір, що підтверджує набуття позивачем прав кредитодавця за кредитним договором та є підставою для пред'явлення позивачем до відповідача вимоги та вчинення інших дій. Згідно кредитного договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 1540,44 грн. та інше, зі сплатою 0,08216% з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк своє зобов'язання за договором виконав: надав кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належно не виконував, систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим йому було надіслано претензію, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення. Останній платіж боржником здійснено 24.02.2009 року. Станом на 29.03.2013 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в сумі 6267грн. 71 коп., з яких: 1. розрахунок боргу: - прострочений борг - 1329,52; - прострочені проценти - 1365,76 грн.; - нарахована плата за кредитне обслуговування - 56,99 грн.; - прострочена плата за кредитне обслуговування - 517,60 грн; 2. пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період з 29.03.2012 року: - пеня за несвоєчасне погашення платежів 2512,84 грн; - віндикаційні витрати - 485грн.. Як встановлено в судовому засіданні, останню проплату по кредитній угоді відповідач здійснив у 24.02.2009 року. В подальшому ніяких проплат не здійснював, тобто, почав порушувати умови угоди, які надавали позивачу право з ціллю захисту його інтересів, пред'явити позов про стягнення заборгованості по кредиту, чого зроблено не було в межах строків позовної давності. Ніяких попереджень відповідач про необхідність виконувати взяті на себе зобов'язання по кредитній угоді від позивача не отримував. Відповідач у судовому засіданні настоює на застосуванні ст.267 ч.4 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальний строк позовної давності ст.257 ЦК України визначено тривалістю 3 роки. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали.

Outcome: dismissed