Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Просто - страхування», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року в позові [PERSON] до Акціонерного товариства «Просто-Страхування», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування відмовлено в повному обсязі. 19.07.2021 року до суду надійшла заява представника Акціонерного товариства «Просто-страхування» - Синюк Станіслава Леонідовича про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить: стягнути з позивача на користь відповідача, понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року питання щодо вказаних витрат вирішено не було. Сторони в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник Акціонерного товариства «Просто-страхування» подав до суду заяву, в якій просив розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без участі представника відповідача, заяву просив задовольнити. [PERSON] звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності. Оскільки неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, судове засідання проводиться за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 17 травня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до АТ «Просто-страхування», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В позовній заяві позивач просив стягнути з АТ «Просто-страхування» на користь позивача страхове відшкодування, 3% річних, пеню та інфляційне збільшення боргу у сумі 81 723,74 грн.; з [PERSON] - різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика у сумі 17 855,49 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року в позові [PERSON] до АТ «Просто-Страхування», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування відмовлено в повному обсязі. Як вбачається із вказаного судового рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представник відповідача суду надав: - копію Договору про надання правової допомоги №23- від 03.01.2019 року, укладеного між АТ «Просто - страхування» як Клієнтом та Адвокатським бюро «Синюк та Партнери», за яким Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором; - копію фактичних витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., яка складається із: 1. консультація відповідача щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по зазначеній справі, вартість однієї години роботи - 700,00 грн., кількість годин - 1, вартість - 700,00 грн.; 2. підготовчі дії, вартість однієї години роботи - 700,00 грн., кількість годин - 3, вартість - 2100,00 грн.; 3. підготовка заперечення на позовну заяву в суд, вартість однієї години роботи - 600,00 грн., кількість годин - 3.1, вартість - 2200,00 грн.; всього кількість годин - 7.1, вартість - 5000,00 грн.; - копію рахунку-фактури №41 від 02.08.2019 року; - копію платіжного доручення №13715 від 02.08.2019 року з призначенням платежу - оплата юридичних послуг відповідно до договору №23 від 03.01.2019р. згідно рах №41 від 02.08.2019 року; - копію акту виконаних робіт від 30.08.2019 року, підписаного сторонами, у тому числі щодо судової справи №761/20345/19. Вказані документи разом із детальним описом фактичних витрат АТ «Просто - страхування» були попередньо надані до суду під час розгляду судової справи (24.09.2019 року) та містяться у матеріалах справи. Заявником також було надано докази надсилання на адресу позивача заяви про ухвалення додаткового рішення (опис вкладення до цінного листа). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи відмову у задоволенні позову у даній справі, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах АТ «Просто-страхування», за відсутності клопотання позивача про зменшення витрат відповідача на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника АТ «Просто-страхування» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь АТ «Просто-страхування» понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved