Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

31 жовтня 2018 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Студениця-1» звернувся з уточненими під час підготовчого засідання позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та неодержаного прибутку (упущеної вигоди) (ціна позову 55263,96 грн.). На обгрунтування позову зазначив, що 05 травня 2011року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] ,площею 1,90 га, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дунаєвецькому районі Хмельницької області, про що вчинено запис від 03.08.2011року за № 682188894000573, який є чинним до 03.08.2021року. Інформацію про державну реєстрацію оренди внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ,№ реєстру 224667727 від 19.09.2017р, що підтверджується витягом з реєстру. У вересні 2017 року позивачу стало відомо, що відповідачем відбито межі на вищевказаній земельній ділянці, а 04 травня 2018року стало відомо про те, що відповідачем самовільно засіяно земельну ділянку насінням сої із вмістом генетично модифікованих організмів. Про вчинене позивачем подано заяву до Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, проводиться розслідування. 24.09.2018року відповідачем самовільно було зібрано врожай сої. Дані обставини підтверджуються повідомленням співробітників Дунаєвецького ВП. Оскільки відповідачем порушено умови договору оренди земельної ділянки від 05.05.2011р., а саме п.29 договору, у зв`язку із чим позивач не зміг провести запланові посіви насіння сої ( без вмісту ГМО) на площі 1,90 га та, як наслідок не було отримано прибуток від використання земельної ділянки за її призначенням (упущена вигода) складає 30149,16 грн., окрім того позивачем понесено матеріальні витрати, пов`язані з обробітком , підживленням земельної ділянки , сплатою податків на суму 6499,16 грн. Розрахунок матеріальних витрат підтверджується нарядами на роботу, витратами палива ,витратами на культивацію, витратами на сплату податків. Розмір неотриманого прибутку (упущеної вигоди) підтверджується доданим розрахунком виходячи із виробничої собівартості усієї сої врожаю 2018року, що підтверджується звітом про збирання врожаю на листопад 2018р., тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Студениця-1» просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6499,16 грн., та суму неодержаного прибутку (упущеної вигоди) в розмірі 24410 грн. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2018р. даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження , розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розгляд почато зі стадії відкриття провадження у справі і призначено підготовче судове засідання. 08.01.2019року,під час підготовчого засідання , представником позивача подано позов про зменшення позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 02.04.2019р., до початку розгляду справи по суті, представником позивача подано заяву про уточнення ціни позову , в якій просив стягнути суму неодержаного прибутку (упущеної вигоди) в розмірі 24410 грн., в іншій частині позов залишити без змін і стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивача Баженова А.І. заявлений позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, які викликанні в позові і просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позовної заяви просив відмовити, оскільки відсутнє правове обґрунтування позову ,а надані докази не є належними та допустимими щодо обставин, які підлягають встановленню. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,90га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Томашівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 23.07.2008р.. 05 травня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студениця-1» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,90 га терміном на десять років з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Дунаєвецькому районі Хмельницької області, про що вчинено запис від 03.08.2011року за № 682188894000573, який є чинним до 03.08.2021року. Інформацію про державну реєстрацію оренди внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ,№ реєстру 224667727 від 19.09.2017р, що підтверджується витягом з реєстру. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 2) ч.2 цієї статті до збитків також відносить доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Ч.3 ст.22 цього Кодексу встановлює, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ;доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків, 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів у разі, якби орендована ним земельна ділянка була вільною. Статтею 43 ч. 1 п. 2 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Представник позивача посилається на те, що відповідачем [PERSON] в порушення умов договору оренди, не повідомляючи позивача, самовільно було засіяно земельну ділянку насінням сої та зібрано врожай сої , про що було подано заяву до Дунаєвецький ВП. Єдиними доказами на які посилається представник позивача, це є відповідь з Дунаєвецького ВП на заяву ,яка надійшла на адресу позивача 16.10.2018р. , у якій зазначається, що відповідач підтвердив факт збирання ним 24.09.2018р. врожаю на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] , оскільки останній вирішив розірвати договір оренди, а також висновок Дунаєвецького ВП про результати розгляду звернення щодо самовільного збирання урожаю зерна сої , який затверджено 06 жовтня 2018р., протокол огляду місця події від 24.09.2018р.,пояснення від 02.10.2018р. Суд вважає, що дані докази , не є належним та достатнім доказом, оскільки відсутні будь-які посилання чи відмітки про ознайомлення з їх змістом відповідача, як особи щодо якого проводилася така перевірка, чи відмітки про відмову відповідача із їх ознайомленням, а також відсутні дані на підставі чого представником позивача долучено до матеріалів цивільної справи матеріали з кримінального провадження. Інших належних, достатніх та допустимих доказів доведення порушень з боку [PERSON] , до матеріалів справи представником позивача не надано. Доказом того, що відповідач мав намір самовільно обробляти свою земельну ділянку за її цільовим призначенням та розірвати договір оренди земельної ділянки є заява [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Студениця-1» від 03.10.2018р. ,яку ніхто не оспорив в судовому засіданні. Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до пунктів 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статей 156, 211, 212 Земельного кодексу України у повному обсязі особами, що її заподіяли. Тобто, юридичній або фізичній особі (власнику чи користувачу земельної ділянки) внаслідок її незаконного використання іншою юридичною чи фізичною особою можуть бути заподіяні реальні збитки, які пов`язані із знищенням або пошкодженням речі (знищенням чи пошкодженням поверхневого родючого шару ґрунту), а також збитки внаслідок упущеної вигоди (доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене). При цьому необхідно враховувати, що шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у спорі про відшкодування заподіяної шкоди, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з елементів цього складу цивільно-правова відповідальність не настає. Враховуючи, вищенаведене, дослідивши матеріали додані до справи , суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо неправомірних дій відповідача є нічим не доведеними , а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed