Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше п`ятдесяти прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували у зареєстровану шлюбі 19 вересня 2015 року. З серпня 2019 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та стали проживати окремо. 23 березня 2020 року за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Відповідач офіційно працює, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, його право на пред`явлення зустрічного позову. 19 листопада 2020 року [PERSON] надав відзив на позов. 19 листопада 2020 року відповідач [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою про оспарювання батьківства. Ухвалою суду від 02.12.2020 позовні заяви про стягнення аліментів та оспарювання батьківства об`їдені в одне провадження, змінено порядок розгляду справи з правил спрощеного позовного провадження на загальний порядок. 03 березня 2021 по справі призначена судово-генетична експертиза, провадження у справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою від 07.05.2021 провадження у справі відновлено, в зв`язку з проведенням експертизи. 17 серпня 2021 року про справі проведено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. 25 серпня 2021 року [PERSON] відмовився від заявленого позову та просив провадження за його зустрічною заявою закрити. Судом прийнята відмова, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про оспарювання батьківства - закрито. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував, щоб з нього були стягнуті аліментів в розмірі ј частини з його доходу на утримання сина [PERSON] . Суд, вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №741. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, копія рішення долучена до матеріалів справи. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28 вересня 2018 року, актовий запис №1099. Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №323 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження докази того, що [PERSON] та [PERSON] є біологічними батьками [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Утримання неповнолітньої дитини є спільним обов`язком батьків, то необхідно брати до уваги і надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей з боку їх матері, а відтак, можна дійти висновку, що вказана частка від всіх видів заробітку яку пропонує позивач є прийнятною та такою, що повністю задовольнить матеріальні потреби дітей, при цьому, не допустить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що забезпечить рівність сторін по забезпеченню дітей, не допустить дискримінацію позивача та перекладання на нього усього тягаря матеріального утримання дітей. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює ПрАТ «Північний ГЗК», має постійний заробіток. Позов, після надання доказів його батьківства визнав повністю. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, є працездатною особою, тому суд дійшов висновку, про наявну у [PERSON] можливість виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved