Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

28 грудня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Ухвалами суду від 02.01.2019 року та 22.02.2019 року позовна заява була залишена без руху. 07 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. 03 травня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 20 червня 2019 року представником позивача уточнено позовні вимоги. 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Красноокнянської районної Ради народних депутатів Одеської області від 24.11.2000 р. №114-ХХІІІ видано Державний акт серії [NUMBER] на право постійного користування землею, площею 50 га з цільовим призначенням - для ведення селянського (фермерського) господарства. Земельна ділянка розташована в межах колишньої Новосамарської сільської ради, яка увійшла до Окнянської селищної об`єднаної територіальної громади. Відповідно до плану, вказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок, площами 17,77 га та 32,23 га. У 2017 р. він розпочав збір документів для оформлення кадастрового номеру. 25.05.2017 р. позивач звернувся до ДП «Центр Державного земельного кадастру» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. 17.10.2018 р. Відділом в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області йому (позивачу) повернуто технічну документацію із землеустрою, в розгляді якої відмовлено, так як земельна ділянка накладається на землі колишнього КСП «Дружба». Згідно відомостей Фондів міських, районних та трудових архівів Одеської області за період 1944-2009 р.р. Державного архіву Одеської області, КСП «Дружба» у 2000 році було ліквідовано без правонаступників. На думку позивача, наявність права колективної власності на землю КСП «Дружба», яке не передбачене ні Конституцією України, ні Цивільним кодексом України, перешкоджає йому у реалізації його права на приведення у відповідність до норм чинного законодавства наявної у нього документації на земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства. Так, у державному акті на право постійного користування землею, виданому на його ім`я, відсутні кадастрові номери земельних ділянок, тоді як для здійснення будь-якої операції із землею необхідно мати кадастровий номер. Однак присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка перебуває у його постійному користуванні, неможливе за наявності зареєстрованого за КСП «Дружба» права колективної власності згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.07.1996р., яке не передбачено законом, що змусило його звернутися до суду з даним позовом, оскільки це є єдиним шляхом усунення перешкод в отриманні земельної ділянки у користування на підставі документів нового зразка. Правильність захисту його прав у такий спосіб підтверджується також усталеною судовою практикою у аналогічних справах, що розглядалися Красноокнянським районним судом Одеської області. Тому позивач просив: 1) припинити право колективної власності на земельні ділянки, зазначені у державному акті на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.07.1996 р., виданому КСП «Дружба» на підставі рішення Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області №7 від 12.07.1996 року, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Новосамарської сільської ради Окнянського району Одеської області (за межами населеного пункту); 2) визнати недійсним та таким, що втратив чинність, Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 12.07.1996 р., виданий КСП «Дружба» на підставі рішення Новосамарської сільської ради №7 від 12.07.1996 року, на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Новосамарської сільської ради (за межами населеного пункту). Від відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач ГУ Держгеокадастру в Одеській області позов не визнав, вважаючи себе неналежним відповідачем по даній справі. Свою позицію обгрунтував тим, що у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 01.01.2019р., землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. П.п.а), б), в) ч.1 ст.12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у комунальну власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Тому Головне управління не має жодного відношення до предмета спору по даній справі. При цьому відповідач зазначив, що КСП «Дружба» виданий державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №20 від 25 грудня 1995 року на загальну площу 3120,0 га. В 1997 році розроблена Схема поділу частки земель колективної власності на земельні частки (паї). Станом на 28.03.2019р. у Відділі в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області знаходиться ще 17 невиданих сертифікатів на земельну частку (пай). Від представника відповідача - адвоката Жукова Ю.А. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник відповідача зазначив, що підстав для заміни відповідача по справі немає, так як Окнянська селищна рада об`єднаної територіальної громади Одеської області вже залучена до участі в даній справі в якості відповідача. Щодо Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, то воно залучене позивачем до участі в даній справі в якості відповідача, так як його структурно-відокремлений підрозділ - Відділ в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області відмовив йому у погодженні (розгляді) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення селянського (фермерського) господарства, хоча позивач і не наполягає на участі ГУ Держгеокадастру в Одеській області в якості відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак у відзиві на позов представник позивача повідомив про неможливість [PERSON] прибути особисто або направити свого представника до суду для безпосередньої участі у судовому розгляді справи, у зв`язку з відсутністю коштів на проїзд до суду та просив розглянути справу по суті без участі позивача на підставі наявних у справі матеріалів та повністю задовольнити позовні вимоги /а.с.187-188/. Представник відповідача - Окнянської селищної ради об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.42, 164/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, його представника та представника відповідача - Окнянської селищної ради об`єднаної територіальної громади, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позов та повідомила, що земельна ділянка, на яку позивачу видано державний акт на право постійного користування , накладається як на землі колективної власності колишнього КСП «Дружба», так і на земельні паї громадян згідно сертифікатів. Деякі громадяни вже зареєстрували право власності на земельні ділянки та отримали кадастрові номери. При цьому, на даний час у Відділі в Окнянському районі ГУ ДГК в Одеській області зберігається ще 17 невиданих сертифікатів на земельні частки (паї) громадян. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Судом були встановлені факти і відповідні їм правовідносини. 18 січня 2001 року на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Красноокнянської районної Ради народних депутатів Красноокнянського району Одеської області від 24 листопада 2000 року №114-ХХІІІ позивачу було видано державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] на земельну ділянку, загальною площею 50 га, яка складається з двох частин: 17,77 га та 32,33 га, для ведення селянського (фермерського) господарства на території Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. /а.с.11/. 25.05.2017 р. позивач звернувся до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для ведення селянського (фермерського) господарства /а.с.13/. Технічна документація була виготовлена і 18.09.2018 р. направлена до Відділу в Окнянському району ГУ Держгеокадастру в Одеській області разом з запитом про надання відомостей щодо переліку обмежень прав власності і наявні сервітути на земельні ділянки, передані позивачу у постійне користування /а.с.14/. Однак 17 жовтня 2018 року технічна документація із землеустрою повернута позивачу з посиланням на те, що в розгляді документації із землеустрою відмовлено, так як земельна ділянка накладається на землі колишнього КСП «Дружба» /а.с.15/. Згідно відомостей Фондів міських, районних та трудових архівів Одеської області 1944-2009 років Державного архіву Одеської області, КСП «Дружба» у 2000 році було ліквідовано /а.с.33-37/. За інформацією, наданою Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, на території Новосамарської сільської ради колективному підприємству «Дружба» виданий державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №20 від 25.12.1995р. на загальну площу 3120,0 га /а.с.49-51/. Чинною Конституцією України та Земельним кодексом України не передбачено таку форму власності на землю як колективна, тоді як на час видачі КСП «Дружба» вищевказаного державного акту на право колективної власності на землю, Земельний кодекс України від 18.12.1990р. (втратив чинність з 01.01.2002 р.), Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963р. (втратив чинність з 01.01.2004 р.) та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність з 20.06.2007 року) визначали такі форми власності як приватна, колективна та державна. Згідно із ст.7 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. В свою чергу, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Слід зазначити, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Відповідно до ст.23 ЗК України /у редакції 1990 року/, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акту додавався список цих громадян. Пунктами 2, 4 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94 встановлювалось, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, в тому числі, сільськогосподарським підприємствам. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Судом встановлено, що в 1997 році була розроблена Схема поділу на частки земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Дружба» /а.с.181-184/. Частина громадян членів КСП «Дружба» замінили сертифікати про право на земельну частку (пай) на державні акти на право власності на землю. Так, за клопотанням представника позивача, ухвалою від 30.05.2019 року судом було витребувано технічну документацію із землеустрою земельних ділянок, межі яких накладаються на межі земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні позивача. На виконання вищевказаної ухвали, Відділом в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області суду надано технічну документацію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дві земельні ділянки), [PERSON] , які отримали у власність земельні ділянки, як спадкоємці членів КСП «Дружба», на підставі сертифікатів на право на земельні частки (паї). Вказані особи отримали кадастрові номери на земельні ділянки, зареєструвавши право власності /а.с.84-155, 199/. Таким чином, п`ять земельних ділянок, на межі яких накладається земельна ділянка, передана у постійне користування позивачу, фактично є земельними частками (паями) членів КСП «Дружба», які були успадковані спадкоємцями останніх і вказані земельні ділянки на даний час є приватною власністю вищевказаних осіб. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що станом на 28.03.2019 року у Відділі в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області зберігається ще 17 невиданих сертифікатів на земельну частку (пай) /а.с.181-184/. З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що чинне законодавство не містить обмеження у часі щодо витребування членами КСП належних їм, відповідно до законодавства, земельних часток (паїв), а припис щодо розподілу ділянок між членами КСП в рівних частках є майновим інтересом, майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наведене випливає з практики Європейського Суду з прав людини. Так, у п. 22 Рішення у справі Сук проти України Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. У пунктах 23 та 24 цього рішення Суд зазначає, що якщо вимога законодавства є чіткою і особа виконала умови або відповідає встановленим критеріям, вона вважається такою, що має обґрунтовані сподівання. Тобто співвласниками нерозпайованих земель були і є на даний час всі члени КСП та їх правонаступники (спадкоємці), які мають право на земельну частку пай або можуть набути таке право . Частиною 5 статті 116 ЗК України врегульовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений статтею 141 ЗК України. Такими підставами, зокрема, є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч припису наведеної норми, позивач свого процесуального обов`язку доказування не виконав, не надав суду доказів на підтвердження наявності підстав для припинення права користування земельною ділянкою колишніми членами КСП «Дружба». З урахуванням того, що законом не встановлено часові межі завершення розпаювання земель, проте в ньому міститься припис про розподіл земель між учасниками КСП, задоволення позовних вимог у даній справі порушуватиме права колишніх членів КСП, які, відповідно до закону, мають гарантоване право на отримання земельної частки. Вирішуючи спір за встановлених обставин, суд зазначає, що втручання у будь-яке право має бути найменш обтяжливим, що передбачає визначення усіх можливих варіантів захисту прав позивача для обрання саме такого способу, який найменше зачіпатиме законні права та інтереси інших осіб. Тільки завдяки такому підходу може бути дотриманий баланс інтересів суб`єктів спірних правовідносин. Втручання у права на мирне володіння майном колишніх членів КСП для задоволення вимог позивача буде непропорційним та порушуватиме права тих, хто ще не отримав свої сертифікати. Крім того, аналіз наявних в справі матеріалів вказує на те, що державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] є документом, що посвідчує право колективної власності на землю колишніх членів КСП «Дружба». Тому, у разі відсутності порушень закону при видачі у 1995 році зазначеного державного акту, а на такі обставини позивач не посилався та будь-яких доказів з приводу зазначеного не надав, визнання недійсним державного акту на право колективної власності на землю, чи таким, що втратив чинність, без припинення права користування землею колишніми членами КСП «Дружба» чи їх спадкоємцями, є безпідставним. З`ясувавши повністю і всебічно всі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наведених вище підстав. Так як визнання позову відповідачем - Окнянською селищною радою об`єднаною територіальною громадою порушує права невизначеного кола інших осіб/ власників сертифікатів на право на земельну частку /пай/ або їх спадкоємців/, то відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд його не приймає. Суд погоджується з думкою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, щодо того, що ГУ Держгеокадастру в Одеській області не є належним відповідачем по даній справі. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ,державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст.3 вищевказаного Закону визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно виникає з моменту їх державної реєстрації шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Якщо право колективної власності на землю не було припинено, то такі землі не можна вважати землями державної чи комунальної власності, відповідно ні органи Держгеокадастру, ні місцева рада не наділені повноваженнями розпоряджатись такими землями. Таким чином, відмова у погодженні (розгляді) технічної документації позивача Відділом в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була правомірною, а підстави для пред`явлення даного позову саме до ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутні. З приводу захисту прав позивача на отримання землі, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач не звертався до відповідних органів державної влади та/або місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому іншої земельної ділянки. При цьому слід звернути увагу, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дружба» отримало 25.12.1995 року, тоді як позивачу було видано державний акт на право постійного користування землею лише 24 листопада 2000 року і на час отримання вказаного акту позивач не був обмежений у праві оскарження рішення Красноокнянської районної ради щодо отримання земельної ділянки на землях колективної власності. Посилання позивача на те, що він обрав вірний спосіб захисту своїх прав, так як Красноокнянським районним судом Одеської області задовольнялись аналогічні позови, не можуть бути прийнятими судом до уваги, так як у справах, на які посилається позивач, були інші обставини. Крім того, на момент ухвалення рішень, на які посилається позивач, було відсутнє законодавче врегулювання питання щодо долі земель колективної власності, тоді як на даний час зазначене питання законом чітко врегульовано. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» №2498-VІІІ від 10 липня 2018 року, який набрав чинності з 01 січня 2019 року, внесено зміни до Земельного кодексу України, розділ Х «Перехідні положення» якого доповнено пунктом 21 такого змісту: «Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності». Таким чином, після реєстрації Окнянською об`єднаною територіальною громадою права комунальної власності на землі колективної власності, які розташовані на її території відповідно до вимог вказаного закону, позивач не позбавлений права на звернення до територіальної громади з приводу виділення йому іншої земельної ділянки.

Outcome: dismissed