Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2011 року по 01.10. 2013 року в розмірі 5953 грн. 68 коп. Посилалась на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2010 року про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку починаючи з 09.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 20089 грн. 54 коп. В зв'язку з цим відповідач повинен сплатити неустойку /пеню/ за прострочення аліментів у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 1 лютого 2011 року по 01 жовтня 2013 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що про розмір заборгованості відповідач повідомлений не був та строк для сплати такої заборгованості державним виконавцем не встановлювався. Крім того, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та не має постійного доходу, заборгованість по аліментах сплачувалась ним при наявності коштів, а тому вина у заборгованості по несвоєчасній сплаті аліментів відсутня. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вирішив про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку /доходу/ щомісячно до виповнення його повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] на користь позивачки за виконавчим листом, виданим Кіровським районним судом м. Кіровограда 18.10.2010 року в цивільній справі № 2-3496/2010р., станом на 01.10.2013 рік складає 20089 грн. 54 коп. Цей факт підтверджується довідкою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Возіян Л.І. /а.с. 7/. Розмір заборгованості сторонами не оспорюється. Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.74 Закону у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем заборгованість по сплаті аліментів сплачувалась, але в меншому розмірі та не щомісячно. Позивач просить стягнути неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2011 року по 01.10.2013 рік. З оглянутого в судовому засіданні копії виконавчого провадження № 693/3 відкритого за виконавчим листом № 2-3496/10р. від 18.10.2010 року щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] на користь [PERSON] встановлено, що будь-яких попереджень про виникнення заборгованості боржнику не направлялось, відповідно строки погашення по заборгованості боржнику не встановлювались. Про відповідальність за умисне створення заборгованості, передбачену ст. 196 СК України, державний виконавець його не повідомляв. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний рахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Як вбачається з матеріалів справи таких дій державним виконавцем проведено не було. Пояснення позивача та її представника проте, що відповідач був належним чином повідомлений про розмір заборгованості суд не враховує, оскільки розрахунок заборгованості станом на 01.10.2013 рік відповідач отримав, однак дати отримання такого розрахунку відповідачем у вересні 2013 року матеріали справи не містять. В матеріалах справи міститься довідка надіслана держаним виконавцем Возіян Л.І. на адресу відповідача [PERSON], 03.03.2014 року, а позивач просить стягнути неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2011 року по 01.10.2013 рік. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи те, що стягнення аліментів згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.04.2010 року визначено в частці від доходу боржника то відповідач повинен бути своєчасно та належним чином повідомлений державним виконавцем про розмір такої заборгованості. На підставі викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості по стягненню неустойки /пені/ по несплаті аліментів задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed