Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богунського районного суду м.Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), а також, про стягнення 8500,00грн додаткових витрат на оплату навчання. Позов мотивований тим, що повнолітній син сторін навчається у Житомирському агротехнічному коледжі, вартість навчання відповідно до договору про надання освітніх послуг за рахунок фізичних осіб №56 від 08.08.2018 складає 8500,00 грн в рік, триває навчання 3 роки та завершується 31.06.2021. Як стверджує позивач, у зв`язку з навчанням в коледжі [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, будучи працездатним та офіційно працевлаштованим, має можливість надавати.\~ Ухвалою суду від 02.11.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, встановлено строк для надання сторонами заяв по суті та призначено справу до розгляду на 30.11.2020. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. 30.11.2020 через канцелярію суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.29-31, з додатками, а.с.32-36). У відзиві відповідач заперечив проти позовної заяви, посилаючись на те, що, окрім повнолітнього сина [PERSON] , має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей та непрацездатну матір, яка потребує його допомоги. Вказує також, що його нарахована середньомісячна заробітна плата у 2020 році становить 7000,00грн, після утримання ПДФО та військового збору, розмір зарплати складає 5635грн. Іншого заробітку (доходу), крім зарплати, відповідач не має. На двох неповнілітніх дочок відповідно до рішення суду відповідач зобов`язаний сплачувати не менше, ніж по 1159 грн на кожну, а на двох не менше, ніж 2318 грн. Як пояснює відповідач, після сплати аліментів на двох неповнолітніх дочок у нього лишається 3317 грн (5635-2318), з яких він має прожити сам та надати допомогу одинокій матері, оскільки у відповідності до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син, також зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Посилаючись на зазначене, відповідач стверджує, що має вкрай скрутний матеріальний стан, який не дозволяє надавати регулярну матеріальну допомогу сину. Вказує також, що у разі задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітного сина у розмірі 1/4 всіх видів доходу (1408,75 грн), з урахуванням утримання аліментів на двох дочок в розмірі 2318 грн, сума відрахувань від його зарплати складе 3726,75 грн, що становитиме 66% від належної до виплати заробітної плати, в томй час як згідно з ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під часч кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевишувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. У відповіді на відзив, позивач вказала, що відповідач є здоровою працездатною людиною, який не тільки повинен, а й в змозі утримувати своїх дітей незалежно від їх кількості, адже факт самого батьківства зобов`язує особу вживати всіх можливих заходів для утримання дитини (дітей) та забезпечення їх повноцінного та гармонійного розвитку, що включає в себе і навчання повнолітніх сина або доньки. Позивач вказує, що її щомісячна заробітна плата становить менше 4тис.грн. і на її утриманні також перебуває 68-річна мати, за якою вони з сином проживають. Тому, витрати на навчання для неї є значними, зважаючи на невеликий дохід. Позивач зазначає, що син сторін має захворювання судин, що не дозволяє суміщати навчання з роботою. У відповіді на відзив позивач просить суд визнати необгрунтованими доводи відповідача, зазначивши, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину, який її потребує. У судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з наведених у відзиві підстав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити, з огляду на таке. Сторони у справі мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, та записами щодо його батька і матері (а.с.3). 14.03.2005 між сторонами було розірвано шлюб, згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.4). 08.08.2018 між позивачем (як замовником) та Житомирським агротехнічним коледжем (як виконавцем) укладено договір про надання освітніх послуг за рахунок фізичних осіб, щодо навчання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу [PERSON] , з 01.09.2018 по 31.06.2021, зі щорічною вартістю навчання 8500,00грн. (а.с.5). Відповідач має від іншого шлюбу неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , на утримання яких згідно з виконавчим листом, виданим на виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27.05.2011 у справі №2-2191/11 сплачує 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до 25.10.2023 року, потім в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття меншої дочки, тобто, до 28.05.2027. Відповідно до чинного наразі законодавства, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [PERSON] офіційно працевлаштований, його дохід за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року включно становив 70534,45 грн, приблизно 7000 грн щомісяця. Сплачені аліменти на двох неповнолітніх доньок у вересні-жовтні щомісяця становили суму 2318,00грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим\~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України\~в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з позовом, позивач стверджувала, що\~у зв`язку з навчанням у\~коледжі, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку його батько має можливість надавати. Однак, позивачем\~не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199\~СК України, що є їх процесуальним обов`язком,\~не надали\~будь-яких\~доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби\~в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування,\~проїзд, проживання,\~придбання підручників\~тощо), а також, можливість [PERSON] надавати допомогу повнолітньому сину. Водночас, суд вважає належним чином доведеним відповідачем його скрутний матеріальний стан, який не дозволяє щомісячно надавати допомогу повнолітньому сину за рішенням суду. За таких обставин у позові в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися слід відмовити, у зв`язку з відсутністю у даному випадку, передбачених законом підстав, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина. Стосовно заявлених позивачем вимог до батька їх повнолітнього сина про стягнення фактично понесених додаткових витрат на навчання останнього в сумі 8500,00 грн суд враховує встановлені обставини справи і наступне. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З досягненням повноліття, [PERSON] [INFO] втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітньої дочки. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, а також у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №521/4397/17. Окрім того, положення ст.185 СК України стосуються окремих випадків за наявності особливих обставин, коли крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Як визначив Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 61-20458св19, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. За таких обставин, у позові в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання повнолітного сина, слід відмовити, враховуючи, що на відповідача не може бути покладено обов`язок по їх оплаті, оскільки норми глави 16 СК України не передбачають обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, що навчається. Таким чином, у позові слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed