Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він на даний момент працює на посаді доцента кафедри освітньої політики Львівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, є особою з інвалідністю (статус II група), має вчений ступінь кандидата економічних наук (доктор філософії), є вчителем-методистом, вчителем біології вищої категорії. 25 жовтня 2019 року на вимогу Яворівської районної ради, яка виступала на правах засновника Новояворівського НВК ЗОШ II ст.-ліцей, [PERSON] , перебуваючи на посаді директора цього закладу, звітував на сесії про досягнення закладу, який на той час очолював, перед депутатами Яворівської районної ради. Після його виступу та відповідей на запитання депутатів слово взяв колишній голова Яворівської районної ради, який зокрема наголосив, що на його ім`я надійшло звернення з вимогою звільнити позивача з посади директора, у зв`язку з незадовільною роботою. Як наслідок, керівником відділу освіти Яворівської РДА [PERSON] стосовно [PERSON] було винесено два дисциплінарні стягнення, та видано наказ про звільнення позивача з посади директора Новояворівського НВК ЗОШ ІІ ст.-ліцей , за систематичне невиконання службових обов`язків, з підстав ч.З ст .40 КЗпП України. Одне з дисциплінарних стягнень, за невиконання Наказу МОН від 28. 01. 2005 року за №55, та через невиконання вимог якого автори звернення, серед яких є відповідач, вимагали звільнення позивача з посади директора Новояворівського НВК оскаржені [PERSON] в Яворівському районному суді. Згідно рішення Яворівського районного суду, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з підстав викладених в наказах про накладання на нього дисциплінарних стягнень визнано незаконним та зобов`язано відділ освіти Яворівської РДА скасувати такі накази, і виплатити [PERSON] компенсацію за заподіяну моральну шкоду у зв`язку із незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності. Також позивачем оскаржено наказ про звільнення його з роботи. Цивільна справа про поновлення [PERSON] на посаді директора Новояворівського НВК та виплату за вимушений прогул перебуває на розгляді в Львівському апеляційному суді. Позивач зазначає, що викладений ним у позовній заяві перебіг подій, спричинив створення важких життєвих ситуацій для нього та докладання додаткових зусиль для їх подолання. [PERSON] зазначає, що у нього загострився перебіг хронічної хвороби, якою він хворіє уже тривалий час. В результаті протиправних дій осіб, позивач стверджує, що йому спричинено глибокі душевні страждання, в результаті яких він зазнав суттєвих втрат здоров`я, був змушений три місяці перебувати на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Внаслідок чого позивачу встановлений статус особи з інвалідністю. [PERSON] стверджує, що внаслідок дій, зокрема відповідача, він втратив здоров`я, що підлягає компенсації. Позивач вважає, що своїми діями відповідач спричинив приниження його честі, гідності, репутації керівника, вчителя, науковця. Репутаційні втрати викликані поширенням неправдивої інформації викладеної у зверненні групи депутатів Новояворівської міської ради від 23.10.19 р. № 1891/10, яке підписав відповідач, негативно відзначилось на його повсякденному житті. [PERSON] зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоди в розмірі 100\~000, 00 гривень. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Яворівського районного суду м. Львова від 30.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Яворівського районного суду м. Львова від 26.04.2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації передано на розгляд до Галицького районного суду м. Львова за підсудністю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить задовольнити позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача,\~дослідивши інші\~матеріали справи,\~встановив,\~що [PERSON] \~працює на\~посаді доцента\~кафедри освітньої\~політики Львівського\~обласного інституту\~післядипломної педагогічної освіти, є особою з інвалідністю (статус II група), має вчений ступінь кандидата економічних наук (доктор філософії), є вчителем-методистом, вчителем біології вищої категорії. З долученого до матеріалів справи листа Новояворівської міської ради Львівської області Яворівського району Львівської області від 23.10.2019 року вбачається, що автори даного листа адресованого голові Яворівської районної ради [PERSON] , оскільки Новояворівська міська рада не є засновником Новояворівського НВК ЗОШ ІІ ступенів ліцею і не може втручатися у його діяльність, просять надати належну оцінку діяльності керівника даного закладу, врахувати всі звернення та зауваження при розгляді на засіданні сесії Яворівської районної ради та підтримати визнання роботи директора - [PERSON] незадовільною та вжити заходів щодо звільнення його з даної посади / а. с. 9/. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. \~Окрім того,\~статтею 5 ЦПК України\~визначено, що\~\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього її заподіянні. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з долученого до матеріалів справи листа не можливо встановити, що саме через дії відповідача [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення вимог законодавства саме відповідачем. Встановити хто саме підписав лист на який посилається позивач не є можливим, оскільки суду надано копію неналежної якості. Окрім цього, позивач оскаржує дії [PERSON] , хоча лист на який він посилається у своїй позовній заяві підписаний декількома особами. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Також позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність завданої позивачу моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутні також причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача, заподіювача. Суду не представлено доказів на підтвердження вини [PERSON] у заподіянні моральної шкоди. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed