Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

07 лютого 2018 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 14 травня 2016 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Приморським ра- йонним у м.Одесі відділом РАЦСу Головного територіального управління юстиції в Одеській об- ласті, актовий запис № 534. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 12 липня 2017 року вони припинили спільне проживання, син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, а відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Їй важко одній ут- римувати дитину, тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму розміру аліментів на утримання дитини відповідного віку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач на 13.03.2018 р. не зявився, хоча про дату, час та місце розгля- ду справи за місцем реєстрації сповіщався належним чином - рекомендованим листом з повідом- ленням, до суду повернувся конверт із поміткою "не проживає" (а.с.12). Тому його викликано до су- ду шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Татарбунарського районного суду на 29.03.2018 р. на 11 год.30 хв., в яке він повторно не зявився, у відповідності до ст.178 ЦПК України відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами з ухваленням заочного рішення на підставі положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсут- ності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 256341 (а.с.4), видно, що [PERSON], 22.03.1986 р. на- родження, та [PERSON],[INFO], зареєстрували шлюб 14.05.2016 р. у Приморському районному у м.Одесі відділі РАЦСу головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 534. З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 214021 (а.с.6), видно, що у сторін по справі 01.03.2017 р. народився син [PERSON]. Довідкою виконавчого комітету Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одесь- кої області від 07.02.2018 р.(а.с.7) підтверджується, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою ро- звитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихова- ння, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані ви- ховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готу- вати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо- би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з бать- ків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не мо- же бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мі- німуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 07.02.2018 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн.80 коп., відповід- но до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved