Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, третя особа Відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області на його користь грошову суму у розмірі 98000 грн. та судовий збір в сумі 989 грн. 80 коп. В обґрунтування позову позивач вказав, що згідно із рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.09.2011 року по справі № 2-12/2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 158754,00 грн. майнової шкоди, 2000,00 грн. - моральної шкоди, 91,00 грн. - витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в суді, 1587,54 грн. - судового збору, 08,50 грн. - судового збору з вимог немайнового характеру. Суд зобовязав [PERSON] повернути [PERSON] пошкоджений автомобіль марки «Mazda 6 Luxury», 2008 року випуску, номер кузова № JMZGH12L601198610. 04.01.2013 року Відділом державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області відкрите виконавче провадження по виконавчому листу № 2-12/2011, виданому 27.12.2012 року Лисичанським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 158754,00 грн. майнової шкоди, 2000,00 грн. - моральної шкоди, 91,00 грн. - витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в суді, 1587,54 грн. - судового збору, 08,50 грн. - судового збору з вимог немайнового характеру. 25.01.2013 року Відділом державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області відкрите виконавче провадження по виконавчому листу № 2-12/2011, виданому 19.09.2011 року Лисичанським міським судом про зобовязання [PERSON] повернути [PERSON] пошкоджений автомобіль марки «Mazda 6 Luxury», 2008 року випуску, номер кузова № JMZGH12L601198610. 08.05.2013 року належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] був затриманий співробітниками Управління Державтоінспекції МВС України ГУМВС у Луганській області та доставлений для зберігання на майданчик тимчасового затримання, що розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22. 08.04.2014 року державним виконавцем ВДВС було винесено постанову до ВДВС Рубіжанського МУЮ щодо опису затриманого автомобіля. 16.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ було проведено опис затриманого автомобіля. 23.10.2014 року, відповідаючи на вимогу державного виконавця, за вих. № 7602 від 10.10.2014 року ДП «Інформ-ресурси», якому належить майданчик тимчасового утримання транспорту, повідомило, що 12.06.2014 року вищенаведеним автомобілем заволоділи невідомі озброєні особи та поїхали в невідомому напрямку. Даний факт зареєстровано в ЖЕУ Рубіжанського MB ГУМВС № 2856 від 12.06.2014 року. 30.09.2015 року ВДВС Лисичанського міського управління юстиції закрило провадження по рішенню Лисичанського міського суду Луганської області від 19.09.2011 року по справі № 2-12/2011 року. 19.10.2015 року Лисичанський міський суд своєю ухвалою підтвердив повне та належне виконання [PERSON] зобовязань перед [PERSON] Таким чином, правових підстав для подальшого утримання на штрафному майданчику належного позивачу майна - автомобіля [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] у ВДВС Лисичанського міського управління юстиції нема. Також нема і можливості повернути вищенаведений автомобіль. Позивач вважає, що діями ВДВС Лисичанського міського управління юстиції [PERSON] заподіяна шкода як власнику майна. На протязі 11 місяців з моменту затримання майна ВДВС Лисичанського МУЮ не здійснила дій, направлених на виконання рішення суду - не здійснила оцінку автомобіля [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], його реалізацію або передачу права власності на нього стягувачу [PERSON] ВДВС не забезпечив належного зберігання належного [PERSON] майна, у звязку із чим позивач із посиланням на статті 950, 951, 1173, 1174 ЦК України, статті 1,6, 86, 87 Закону України «Про виконавче провадження» просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. В судове засідання 11.01.2016 року представник третьої особи не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні 15.12.2015 року представник третьої особи надав письмові докази, які вважав такими, що мають значення для вирішення справи. В судове засідання представник відповідача повторно не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. У звязку із наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19.09.2011 року по справі № 2-12/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних ушкодженням майна, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, треті особи [PERSON], [PERSON], первісний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних ушкодженням майна задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 158754 (сто пятдесят вісім тисяч сімсот пятдесят чотири) грн. майнової шкоди, 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди, 91 (девяносто одна) грн. витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в суді. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 1587 (одна тисяча пятсот вісімдесят сім) грн. 54 коп. судового збору, 8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору з вимог немайнового характеру. Зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] пошкоджений автомобіль «Mazda 6 Luxury», седан, двигун 2588см-3, 2008 року випуску, № кузову JMZGH12L601198610. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовлено. Згідно із копією ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 19.10.2015 року по справі № 415/6533/15-ц року за заявою [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову та звільнення майна з-під арешту, заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову та звільнення майна з-під арешту задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 26.03.2010 року, та знято арешт та заборону відчуження з автомобілів [NUMBER], [NUMBER], що належать на праві власності [PERSON], [INFO]. При цьому,при винесенні ухвали судом було встановлено, що згідно із постановою ВП № 35881858 від 30.09.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-12/2011 від 27.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 158754 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 91 грн. витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в суді закінчено. Згідно із копією постанови ВП № 46792199 про закінчення виконавчого провадження, винесеної 30.09.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції [PERSON], закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/415/976/14, виданого 25.11.2014 року Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за період з 22.11.2012 року по 10.10.2014 року включно у розмірі 13913,01 грн., інфляційних витрат за період з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року включно у розмірі 19290,59 грн., судового збору в сумі 243,60 грн., а всього 33453,20 грн. у звязку з тим, що 29.09.2015 року до Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області надійшла заява стягувача [PERSON] про закриття виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі. 07.03.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Лисичанського міського управління юстиції було винесено постанову про розшук автомобілів [NUMBER], та Mazda 6, д.н. [NUMBER], в рамках виконавчого провадження ВП № 35881858 з примусового виконання виконавчого листа № 2-12/2011 від 27.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 158754 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 91 грн. Листом начальника ВОМДТПД та розшуку УДАІ ГУМВСУ у Луганській області від 18.05.2013 року № 11/9-2851 було повідомлено, що автомобіль [NUMBER], затримано та він знаходиться на майданчику тимчасового затримання за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Лисичанського міського управління юстиції ВП № 35881858 від 08.04.2014 року було вирішено здійснити опис майна боржника, а саме: автомобілю [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], який знаходиться на майданчику тимчасового затримання, що розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22. 16.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Рубіжанського міського управління юстиції за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22, при присутності понятих було складено акт опису й арешту майна при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-12/2011. Зокрема, було описано та накладено арешт на автомобіль [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Автомобіль згідно акту містить такі відмінні ознаки: деформація лівої передньої та задньої двері, деформація передньої правої двері, сліди підфарбовування заднього правого крила, багаторазові пошкодження лакофарбового покриття, відсутній акумулятор, деформація переднього та заднього лівого та правого крила, подряпина лакофарбового покриття на лівому передньому крилі біля повторювача повороту, корозія переднього та заднього бамперів. Ключі та техпаспорт автомобілю зберігаються на майданчику. 10.10.2014 року за вихідним номером 7602 в.о. начальника ВДВС Лисичанського міського управління юстиції було направлено вимогу до Начальника майданчика тимчасового утримання у м. Рубіжному із проханням повідомити про те, чи перебуває на майданчику тимчасового затримання за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22, автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER]. Згідно із копією листа старшого охоронника стоянки тимчасового затримання транспорту ДП «Інформ-Ресурси» м. Рубіжне у відповідь на лист ВДВС Лисичанського міського управління юстиції від 10.10.2014 року за вихідним номером 7602 повідомляється, що 12.06.2014 року невідомі озброєні особи заволоділи даним автомобілем та поїхали у невідомому напрямку. Даний факт було зареєстровано у ЖЕУ Рубіжанського МВ ГУМВС за № 2856 від 12.06.2014 року. Відповідно до копії листа Відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції № 1622 від 23.03.2015 року, автомобіль [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], що належить [PERSON], [INFO], який було оголошено у розшук, згідно довідки з МВС України ГУМВС України у Луганській області Управління Державтоінспекції від 08.05.2013 року за вих. № 11/9-2851, був затриманий шляхом доставлення для зберігання на майданчик тимчасового затримання, що розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22. 08.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову до ВДВС Рубіжанського МУЮ щодо опису затриманого автомобіля, а саме: автомобіль [NUMBER], [NUMBER], 2005 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], який знаходився на майданчику тимчасового затримання, що розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 22. 16.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ було проведено опис затриманого автомобіля. 23.10.2014 року, відповідаючи на вимогу державного виконавця за вих. № 7602 від 10.10.2014 року, ДП «Інформ-Ресурси», якому належить майданчик тимчасового утримання транспорту, повідомило, що 12.06.2014 року затриманим автомобілем заволоділи невідомі озброєні особи та поїхали у невідомому напрямку. Даний факт зареєстровано в ЖЕУ Рубіжанського МВ ГУМВС № 2856 від 12.06.2014 року. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд виходить з того, що позивачем позов предявлений до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області одночасно з підстав, які встановлені статтями 950, 951, 1173, 1174 ЦК України, статтями 86, 87 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, у позовній заяві позивач вказує, що належне зберігання його майна не було забезпечене ВДВС Лисичанського міського управління юстиції, у звязку із чим незаконними діями ВДВС Лисичанського міського управління юстиції йому заподіяна матеріальна шкода (збитки) як власнику майна. Суд не може погодитися із обґрунтованістю позову, заявленого з вищенаведених підстав, з огляду на таке. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Із змісту статей 1173, 1174 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів або осіб. Із змісту п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 із змінами та доповненнями, вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди, зокрема, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі за умови, що між діями особи, яка заподіяла шкоду, і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Отже, для відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, необхідно встановити наявність одночасно таких обставин: - шкода повинна бути завдана не будь-якими, а лише незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, які були вчинені при здійсненні органом чи особою своїх повноважень; - між діями особи чи органу, які заподіяли шкоду, і шкодою повинен бути безпосередній причинний зв'язок. Судом з пояснень представника позивача було встановлено, що позивач не звертався із скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця щодо автомобіля [NUMBER], [NUMBER], в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (статті 383-389 ЦПК України) та не звертався із позовом на дії або бездіяльність державного виконавця в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено незаконності дій або бездіяльності ВДВС Лисичанського міського управління юстиції або його посадових осіб щодо автомобіля [NUMBER], [NUMBER], в рамках відповідних виконавчих проваджень і такі дії або бездіяльність не можуть бути предметом розгляду у цій справі, адже позовних вимог до ВДВС Лисичанського міського управління юстиції про визнання незаконними дій або бездіяльності державного виконавця позивачем не заявлялося. Більш того, позивачем не доведено, що між можливими діями чи бездіяльністю ВДВС Лисичанського міського управління юстиції чи його посадових осіб щодо автомобіля [NUMBER], [NUMBER], та завданою позивачу шкодою існує безпосередній причинний зв'язок. Стосовно підстав, які передбачені статтями 950, 951 ЦК України та з яких також заявлявся позов, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Отже, договір зберігання є зобов'язанням, де існують певні права та обов'язки обох сторін. Зберігач, зокрема, зобов'язаний забезпечити зберігання майна і повернути його іншій стороні, яка, у свою чергу, зобов'язана після закінчення строку, зазначеного охоронцем, взяти назад здане нею на зберігання майно і відшкодувати зберігачеві витрати. Згідно із ст. 954 ЦК України, положення глави 66 ЦК України (зберігання) застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 із змінами та доповненнями, в редакції яка була чинною станом на дату затримання (18.05.2013 року, а.с. 26) автомобілю [NUMBER] визначено, що у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку. При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 Міністерству внутрішніх справ доручено забезпечити функціонування спеціальних майданчиків і стоянок Державної автомобільної інспекції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Транспортний засіб позивача ВАЗ 2107 ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER], зберігався на стоянці тимчасового затримання транспорту ДП «Інформ-Ресурси» в м. Рубіжному та був переданий на вказану стоянку працівниками УДАІ ГУМВСУ у Луганській області в порядку затримання транспортного засобу, який перебуває у розшуку. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову з підстав, викладених у главі 66 ЦК України (зберігання), оскільки між позивачем та відповідачем не виникло договірних зобов'язань. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було доведено наявності підстав для стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області на його користь грошової суми у розмірі 98000,00 грн., у звязку із чим у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі. Відповідачем або третьою особою судових витрат до відшкодування заявлено не було.

Outcome: dismissed