Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

12 березня 2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання, а саме, що померлий [PERSON] проживав разом з нею однією сім'єю, вів спільне господарство, з 2010 року по день його смерті - [INFO]. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву, додатково пояснила, що даний факт потрібен заявниці для одержання спадщини від свого цивільного чоловіка, що й змусило заявницю звернутися до суду. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради в судове засіданні не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, вимоги визнають у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту, однак зазначила, що вона є спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, тому у заявниці, як спадкоємиці четвертої черги відсутні підстави для спадкування. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи №473/443/15-ц, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] помер [PERSON]. Відповідно до довідки, що була видана головою вуличного комітету від 21.01.2015 року померлий проживав в [ADDRESS] разом з [PERSON] до дня своєї смерті, вів спільне господарство протягом семи років. Був зареєстрований за вищевказаною адресою. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу, який був складений 10 лютого 2015 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1983 року по 16 листопада 2010 року з [PERSON]. Від даного шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] 1993 року народження. В судовому засіданні було встановлено, що донька померлого [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі ст.234 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Як передбачено ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 Постанови від 30 травня 2008 року №7 " Про судову практику у справах про спадкування " при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом ), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Враховуючи встановлені обставини та вимоги діючого законодавства, суд приходиться до висновку, що заявниця [PERSON] на може належати до спадкоємців четвертої черги за законом, оскільки з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] ([INFO]) та до моменту розірвання його попереднього шлюбу (16.11.2010 року). не пройшло п'яти років їх спільного проживання, які б надавали їй право на спадкування. Згідно п. 7. постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення» - відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Оскільки факт, який просить встановити заявниця не породить будь-яких юридичних наслідків для неї, не дасть їй можливість оформити свої спадкові права, зважаючи також і на те, що є спадкоємці першої черги за законом, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed