Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач Львівський національний аграрний університет звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 700,00 грн. В судове засідання представник позивача Антонів Н.С. не з`явився, але подав до суду письмову заяву в якій позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заперечення на позов, в якому зазначила, що її дочка [PERSON] в серпні 2009 року написала заяву про її відрахування з навчального закладу за власним бажанням, тобто вона не навчалася і ЛНАУ не надавав їй жодної освітньої послуги. Відраховано її аж 30.08.2010 року. Також вказала, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості. Просила застосувати щодо даної справи строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, а справу розглянути без її участі. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що в позові слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] в інтересах [PERSON] укладено Договір № 2150 про навчання, підготовку, перепідготовку у Львівському національному аграрному університеті на термін з 01.01.2010 року до 30.06.2012 року (а.с.4). Відповідно до п. 1 Договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання [PERSON] за напрямком підготовки „Облік і аудит" заочної форми навчання, освітньо-кваліфікаційного рівня „Бакалавр". Згідно пункту 2.2. договору загальна вартість освітньої послуги становить 8 500,00 грн. Вартість річного навчання становить 3 400,00 грн. (п. 2.3. договору). Умовами договору (п. 4.1) передбачено обов'язок [PERSON] своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Згідно витягу з наказу № 230/к-с від 30.08.2010 року [PERSON], студентку 1-го курсу, було відраховано за власним бажанням (а.с.5). Відповідачі в порушення умов договору свої зобов'язання виконали частково, з розрахунку заборгованості по платному навчанню вбачається, що вони заборгували перед Львівським національним аграрним університетом 700 грн. (а.с.6). За положенням п.6.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Будь-яких доказів того, що позивач не надавав освітніх послуг [PERSON] відповідачами не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позивач з позовом до відповідачів звернувся у березні 2014 року, пропустивши встановлений законом загальний трьохрічний строк позовної давності. Згідно із ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, якщо стороною не було подано доказів про поважність причини пропуску строку позовної давності. Крім того, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка [PERSON] направила на адресу суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по оплаті за навчання та просила застосувати щодо даної справи строк позовної давності і відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У зв'язку із тим, що загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого цивільного права та інтересу сплив, доказів поважності його пропуску позивачем не надано, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Питання судових витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed