Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 33 500,00 грн.\~ шкоди завданої внаслідок пошкодження майна, 30 000,00 грн. упущеної вигоди, 2000 грн. моральної шкоди та 3 000 грн. витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що 25.12.2017 р. невідома особа, як згодом було встановлено [PERSON] перебуваючи з компанією молодих осіб в ігровому залі «Ім Гейме», що знаходиться за адресою вул. 24 Серпня, 22 в м. Івано-Франківську, після невдалої гри на ігровій приставці проявив раптовий приступ агресії та пошкодив майно яке є його особистою власністю та використовується для здійснення підприємницької діяльності. З даного приводу позивач звернувся з заявою до правоохоронних органів, за результатами розгляду якої було повідомлено, що заява занесена до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № 52349 від 25.12.2017 р. Було повідомлено, що звернення має ознаки цивільно - правових відносин, а тому слід звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. З матеріалів висновку який було долучено до супровідного листа затвердженого заступником начальника Івано-Франківського відділу поліції В.І. Гаврилюком вбачається, що [PERSON] свою вину в пошкодженні належного позивачу майна визнав та зазначив, що після гри FІFА 18 в якій один з друзів забив йому гол, він розсердився та стряхнув руками, внаслідок чого джойстик вдарився об підлогу та відбився в екран телевізора, внаслідок чого на екрані утворилась поломка у вигляді перпендикулярної лінії. Такими діями [PERSON] заподіяно позивачу матеріальну шкоду на суму 33 500,00 грн. (вартість телевізора), оскільки пошкоджений телевізор ремонту не підлягає та збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки організація роботи ігрових залів, в тому числі надання в оренду комп`ютерних приставок є основним видом заробітку при здійсненні підприємницької діяльності. Загальний розмір упущеної вигоди становить: 25 грн. - 1 година гри на ігровій приставці при 10-ти годинному робочому дні складає 250 грн. - день, пошкоджений телевізор було придбано 26.04.2017 року а новий взамін пошкодженого 26.04.2018 р., а тому розрахунок слід проводити з 26.12.2017 р. по 25.04.2018 р. Кількість днів за вказаний період складає 120 днів протягом яких позивач не одержував доходів, а тому 120 днів х 250 грн. складає 30 000, 00 грн. 24.10.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву відповідно до якого, повідомив, що він є неповнолітнім, позивач пригрожував йому та його друзям 25.12.2017 року, вимагав вину взяти на себе, погрожував фізичною розправою. Наведені обставини зможуть підтвердити свідки. Позивач не надав жодного доказу про те, що саме відповідач використовував його майно, чи брав його в користування. Жодних договорів оренди з [PERSON] не підписував, в тому числі не брав у нього в оренду його майно. Тому не зобов`язаний нести жодної цивільно-правової відповідальності за непрацездатний стан його майна, оскільки договірних відносин з позивачем у нього не виникало. Позивач не надав жодного доказу, який би вказував на те, що взагалі існує причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими його діями та станом телевізора позивача. Законодавством гарантується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Ця інформація може бути доведена до відома споживачів послуг у вигляді публічної оферти про укладення договору про надання комплексу розважальних послуг, правил відвідування, правил поведінки на відповідній локації (дитячій зоні, ігровому майданчику, тощо) та користування атракціонами, пам`яток про можливі небезпеки, розміщених на сайтах розважальних закладів чи (або) безпосередньо на їх території. Вищезазначені документи повинні знаходитись в доступному для споживача послуг місці, бути помітними, читабельними та зрозумілими. Однак, в приміщенні позивача взагалі не було інформації про те, які правила поведінки, правила використання майна позивача. Позивач просить відшкодувати 33 500 грн. за те, що з невідомих відповідачеві причин його телевізор є несправним. Не має жодного доказу, що вказаний телевізор не підлягає ремонту і яка його причина поломки. Вартість такого нового телевізора становить не більгце 16 670 грн. Позивачем не долучено жодного гарантійного талону на вказаний телевізор, жодної технічної документації на нього. Позивач не враховує зносу телевізору, хоча він його використовував майже рік, і хоче отримати повну вартість за вказаний телевізор, а також залишити у себе попередній телевізор. Вважає, що позивач пред`явивши вказаний позов переслідує виключно мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб. Що стосується розміру упущеної вигоди, яку заявив позивач, оскільки він не пошкодив майно позивача, і у ньогго не виникло з даного приводу жодних цивільно-правових зобов`язань, то він не може нести будь-яку відповідальність за упущену вигоду позивача, розмір упущеної вигоди нічим не підверджено. 09.12.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] як законного представника [PERSON] (а.с.72). Представник позивача в судове засідання не з`явився 06.04.2021 року подав заяву, якою позовні вимоги підтримав просив задоволити в повному обсязі(а.с. 109 ). Відповідачі в судове засідання не з`явилися з не відомих суду причин хоча належним чином були повідолені про день та час слухання справи(а.с. 108 ). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 09.12.2019 року, 24.03.2020 року, 19.06.2020 року, 06.10.2020, 06.04.2021 року подав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав участі адвоката у розгляді справ кримінального провадження та у зв`язку із пандемією короновірусу(а.с.66, 79, 80,91,92,97,98, 110-111 ). Проте, суд бере до уваги те, що справа у провадженні суду перебуває з 03.09.2018 року, 04.10.2019 року адвокат відповідача ознайомився з матеріалами справи, 24.10.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, 28.11.2018 року, 13.08.2019 року, 09.12.2019 року, 24.03.2020, 06.10.2020 року, 06.04.2021 року ні відповідачі, ні адвокат в судові засідання не з`явилися, а тому суд розцінює подані заяви адвокатом відповідача про чергове відкладення розгляду справи як зловживання ним своїми процесуальними правами, що в свою чергу порушує права позивача на захист свого порушеного права. А тому, суд прийшов до висновку про розгляд справи з врахуванням письмових матеріалів справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з витягу з реєстру платників єдиного податку від 28.03.2017 року №1709153401618 [PERSON] є ФОП. Друга група та ставка платника податку єдиного податку. Згідно переліку видів господарської діяльності першої та другої груп згідно\~ КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД -2005) :роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, крім заборонених ПКУ; роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів(а.с.9). Відповідно до договору оренди приміщення ПП «Техносервіс Каскад» по вул. 24 Серпня 22 від 01.01.2018 року укладеного між [PERSON] та ПП [PERSON] п.1.1. договору встановлено, що останній отримує в тимчасове платне користування приміщення для підприємницької діяльності за адресою [ADDRESS] (а.с.10-12). 30.01.2018 року позивач отримав повідомлення від ГУПП в Івано-Франківській області та висновок 9011 від 30.12.2017 року, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] [INFO] , 25.12.2017 року близько 18.00 год., перебував\~ у ігровому залі по вул. 24 Серпня в м. Івано-Франківську разом із друзями, де у нього з рук вискочив жостик вдарився об підлогу та відбівся в екран телевізора. В результаті на екрані телевізора утворилась поломка у вигляді перпендикулярної лінії (а.с. 6). Позивач просить відшкодувати завдану йому майнову шкоду, а саме вартість телевізора відповідно до копії товарного чеку від 26.04.2017 року SAMSUNG UE -55КU6172, що становить 33 500 грн.(а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: (п. 1ч. 2 ст. 22 ЦК України) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки). Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до положення ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістомч.1 ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 33 500 грн. матеріальної шкоди внаслідок пошкодження телевізора є не обгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачем зазначає, що орендує приміщення в ПП «Техносервіс Каскад» по вул. 24 Серпня 22 з 01.01.2018 року подія відбулася 25.12.2017 року. Позивач веде підприємницьку діяльність, надає послуги в ігровому залі «Ім Гейме», однак доказів щодо існування такого ігрового залу відсутні, з витягу з реєстру платників єдиного податку від 28.03.2017 року №1709153401618 [PERSON] є ФОП другої групи та ставки платника податку єдиного податку, а саме, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, крім заборонених ПКУ; роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах та надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів. Проте будь-яких договорів оренди телевізора з відповідачем не укладалось. Крім того, на підтвердження факту пошкодження майна позивачу не долучено ні гарантійного талону на вказаний телевізор, ні будь-якої іншої технічної документації, відсутній висновок експерта, який би встановив чи підлягав ремонту пошкоджений телевізор, яка причина його несправності та вартість матеріального збитку. Крім того, відсутній оригінал квитанції на придбання вказаного товару, а з копії товарного чеку (з печатки підприємця) не можливо встановити якою підприємницькою діяльністю займався підприємець [PERSON] та чи були надані послуги позивачу. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 30 000,00 грн. упущеної вигоди то суд приходить до наступного висновку. Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки. Неодержаний дохід (упущена вигода)\~ це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 р. у справі No 923/2075/15, від 09.12.2014 р. у справі No 5023/4983/12). Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у понесених ним витратах, втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Статтею 22 ЦК України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки й упущена вигода. Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача збитків позивач зазначив, що в результаті протиправної поведінки відповідача, позивач отримав ці збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності в разі здійснення зовнішньоекономічної операції і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Окрім цього, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести фактичне вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержаний кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Тобто підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі No 921/377/14-г/7, ЄДРСРУ No 73533016). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено факту спричинення збитків, не обґрунтувано їх розмір, не доведено безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням йому збитків та розмір відшкодування. Не надано жодних доказів на підтвердження позовної вимоги щодо стягнення упущеної вигоди у розмірі 30 000 грн. відповідно у її задоволенні слід відмовити. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., то суд приходить до такогог висновку. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. \~ Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31\~ березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, оскільки позивачем не доведено наявність такої шкоди, не доведено протиправність діяння її заподіювача чи наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, враховуючи те, що дана позовна вимога є похідною від первісних позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, витрат на правову допомогу, то дані вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до\~ задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed