Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування жилого будинку [NUMBER] від 17.12.2004, зареєстрованого в реєстрі за №1369. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.12.2004 її мати [PERSON], яка діяла на підставі доручення від імені її батька [PERSON], подарувала їй житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору дарування жилого будинку [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за № 1369, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. Під час посвідчення договору дарування приватним нотаріусом Замарь О.О. було помилково зазначено номер житлового будинку - «[NUMBER]», замість «[NUMBER]». Позивач зазначила, що за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON], [INFO]. Житловий будинок за вказаною адресою їй належить на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі № 1678 від 06.10.1997. Помилка, допущена приватним нотаріусом Замарь О.О., спричинила негативні наслідки у вигляді реєстрації неправильної адреси об'єкта нерухомості в Новопсковському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер [NUMBER] від 24.01.2005. На даний час вищезазначений нотаріус на території Новопсковського району не працює, його місцезнаходження їй невідомо. Позивач вважає, що її законні права порушені, так як реєстрація вищевказаного домоволодіння за невірною адресою перешкоджає їй у складенні заповіту на дане майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв'язку з поганим станом здоров'я, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, вивчивши письмові докази, матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що законні підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке. Матеріалами справи встановлено, що 17.12.2004 [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], діючи від імені [PERSON], зареєстрованого за тією самою адресою (далі -даритель), на підставі доручення, посвідченого секретарем виконавчого комітету Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 09.11.2004 за №528, уклала договір дарування жилого будинку серії [NUMBER] (далі -договір дарування), згідно якого даруватель [PERSON] (в особі представника) подарував, а [PERSON] (далі -обдарований) прийняла у дар житловий будинок з належними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з тексту договору дарування, нотаріус перевірив належність відчужуваного жилого будинку [PERSON], що підтверджується п. 4 Договору, згідно якого вудчужуваний жилий будинок належить дарителю на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого виконкомом Білолуцької селищної ради 25.02.1982 за №22/11, та зареєстрований у Новопсковському бюро технічної інвентаризації за №220, у книзі 2 (а.с.9). Договір дарування посвідчений 17.12.2004 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1369, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 509383 від 18.12.2004 (а.с.10). На підставі зазначеного договору дарування Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: «[ADDRESS]», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованим Новопсковським РБТІ 24.01.2005 за [NUMBER] (а.с.11). В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилалася на те, що приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Замарь О.О. було помилково вказано номер будинку в договорі дарування, з приводу чого суд зазначає таке. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 13.11.1996, за адресою: [ADDRESS] з 23.06.1998 зареєстрована [PERSON] (а.с.19), що також підтверджується довідкою №192, виданою виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 02.03.2017 (а.с.72). Відповідно до акту обстеження житлово -побутових умов №518 від 21.03.2017, складеного депутатом Білолуцької селищної ради 7 скликання по виборчому округу №10 Рідченко Л.В., селищним головою Полтенко С.П. та секретарем селищної ради Маньцевою О.П. за адресою: [ADDRESS], зареєстрована та фактично проживає одна [PERSON] (а.с. 74). Як вбачається з договору купівлі -продажу житлового будинку від 06.10.1997, [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: «[ADDRESS]», договір посвідчений державним нотаріусом Новопсковської ДНК Корнієнко Н.В. 06.10.1997 та зареєстрований в реєстрі за №1678 (а.с.20). Згідно довідки №55 від 02.03.2017, виданої Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації в Новопсковському РБТІ нерухоме майно станом на 01.01.2013 за адресою: [ADDRESS], зареєстроване в книзі №2 за №219 за [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу від 06.10.1997, посвідченого Новопсковською ДНК за №1678 (а.с.71). З оглянутої судом інвентаризаційної справи №884 на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], його власник -[PERSON] з 08.10.1997 на підставі договору купівлі -продажу, зареєстрованого Новопсковською ДНК 06.10.1997 за №1678. В той же час, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [NUMBER] від 02.03.2017 право на домоволодіння загальною площею 62 кв.м., що розташоване за адресою: «[ADDRESS]», зареєстроване за [PERSON] 24.01.2005 на підставі договору дарування серії [NUMBER] зареєстрованого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу 17.12.2004. Відомості про інші речові права та будь -які обмеження чи обтяження даного об'єкту нерухомого майна відсутні (а.с. 59 -60). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 02.03.2017 відомості про нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], в реєстрах відсутні (а.с. 61). Позивач, [PERSON], громадянка Російської Федерації, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], виданої 27.05.2015, за адресою: [ADDRESS], з 30.05.2015, що також підтверджується довідкою №56 від 16.01.2017, виданою виконкомом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області (а.с.18), технічним паспортом від 04.02.2005 на житловий будинок індивідуального житлового фонду за вищезазначеною адресою (а.с.12-14). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4400582132013 від 17.12.2013 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2616 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Дослідивши інвентаризаційну справу №883 на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], суд встановив таке. Власником зазначеного домоволодіння був [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області 04.02.1963. На той час адреса даного домоволодіння (колгоспного двору) була зазначена як: [ADDRESS]. Рішенням №20 Білолуцької селищної ради народних депутатів трудящих Новопсковського району Ворошиловградської області від 21.04.1975 [PERSON] надано право індивідуального будівництва за земельній ділянці [ADDRESS]. Старий житловий будинок вирішено зареєструвати як підсобне приміщення чи літню кухню. Рішенням Білолуцької селищної ради народних депутатів Ворошиловградської області від 16.09.1981 затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію домоволодіння житловою площею 44,2 кв.м, що належить [PERSON] (самочинне будівництво). Адреса домоволодіння зазначена: [ADDRESS]. Як вбачається з Рішення №22/11 Білолуцької селищної ради народних депутатів від 12.02.1982 будинок за адресою: [ADDRESS], прийнятий в експлуатацію, старий будинок знесено та [PERSON] вирішено видати свідоцтво про право приватної власності на даний житловий будинок замість свідоцтва про право приватної власності від 04.02.1963. 25.02.1982 [PERSON] виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради народних депутатів видано свідоцтво [NUMBER] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON], який виступив дарувальником за договором дарування від 17.12.2004, зареєстрував право власності на домоволодіння за адресою: «[ADDRESS]», що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.12.2004. Отже, [PERSON] фактично подарував [ADDRESS], який йому належав на праві приватної власності. Договір дарування не визнаний судом недійсним, зміни до нього не вносилися. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07.10.2013 виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області [PERSON] помер [INFO], актовий запис №58. Згідно інвентаризаційної справи №883 за адресою: [ADDRESS] (закреслено «[NUMBER]») власник даного домоволодіння -[PERSON] на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу 17.12.2004 за №1369. Відомості про власника внесені до інвентаризаційної справи 24.01.2005. Як вбачається з заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1247 від 21.12.2004, [PERSON] мала намір зареєструвати право власності на підставі вищезазначеного договору дарування на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER], виданого Новопсковським районним бюро технічної інвентаризації 24.01.2005 за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: «[ADDRESS]» на підставі договору дарування серії [NUMBER] від 17.12.2004. Згідно довідки №687, виданої 24.04.2017 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області відповідно до погосподарських книг будинки [NUMBER] та [NUMBER] по «[ADDRESS]» відносились до колгоспу імені Куйбишева, бригади №2 (згідно погосподарської книги за період 1961-1963 роки). Відповідно до погосподарської книги за 1967 -1969 роки зазначені домоволодіння з особовими рахунками змінилися і були прикріплені до вулиці «[ADDRESS]». У погосподарській книзі за 1969 -1973 роки домогосподарства по вул. [ADDRESS] пронумеровано і згідно книги домоволодінням надано №35 та №37. Відповідно до даних погосподарських книг з 1986 року по 1990 роки вказані домоволодіння обліковуються за [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 90-96). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пзивач не довела суду, що її права якимось чином порушено або вони не визнаються чи оспорюються відповідачем. Посилання представника позивача на те, що право власності [PERSON] на нерухоме майно не визнається відповідачем спростовуються заявою, що міститься в матеріалах справи (вих.№388 від 22.02.2017), в якій представник Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області визнав позовні вимоги [PERSON] Крім того, підставою свого позову позивач зазначила наявність помилки, допущеної нотаріусом при посвідченні договору дарування серії [NUMBER] від 17.12.2004, що перешкоджає їй у складенні заповіту. Згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог. А тому даний позов суд розглянув в межах заявленого предмету та підстави позову. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що нотаріусом не допущено помилки в номері будинку при посвідченні договору дарування серії [NUMBER] від 17.12.2004, так як дарувальник -[PERSON] був власником саме домоволодіння за адресою: «[ADDRESS]» згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.12.2004. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач обрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки помилка в правовстановлюючих документах була допущена при реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно ще за життя [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, на які вона посилається як на предмет позову, а також не доведено, що її права на нерухоме майно порушені, невизнані чи оспорюються відповідачем, або перешкоджають складенню нею заповіту, тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed