overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До відкриття провадження у справі [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову. У своїй заяві позивач вказує, що у неї є побоювання щодо намірів [PERSON] реалізувати належне йому майно та емігрувати з країни. Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову [PERSON] в даній справі, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно відповідача та заборонити йому виїзд за кордон до розгляду справи по суті. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вид забезпечення позову має бути співмірним позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] працює на посаді начальника відділу доставки на підприємстві «Інта», має у приватній власності автомобілі та нерухоме майно. Заява позивача про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях та необґрунтованих «побоюваннях» про неможливість реального виконання рішення суду, більше того ініційовані позивачем види забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, більше того коли мова йде про можливість стягнення коштів на у тримання дитини із доходів відповідача, які останній отримує від використання майна у своїй діяльності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головне управління юстиції в м. Києві, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсним було залишено без розгляду у зв'язку з тим, що позивачем у справі було подано заяву про залишення її позову без розгляду. 11.03.2015 року [PERSON] подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 243,60 грн, що підтверджується квитанцією №209 від 20.01.2014 року. П.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). З огляду на те, що 02.06.2014 року позивачем було подано заяву про залишення її позову без розгляду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про повернення сплаченого судового збору. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було повернуто [PERSON] 23 лютого 2016 року до суду надійшла заява від [PERSON] про повернення судового збору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначає, заявник при подачі зустрічної позовної заяви до суду [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп., відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було повернуто [PERSON] Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви. Однак, заявником не додано до заяви оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. за подання до суду зустрічної позовної заяви. Оскільки заявником не зазначено посилання на докази про підтвердження сплати [PERSON] судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви у розмірі 487,20 грн., суд не вважає за можливе повернути його заявнику. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок залиття, було залишено без розгляду. При пред`явленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн та 768,40 грн. 09 грудня 2019 року [PERSON] подано до суду заяву про повернення сплаченого нею судового збору з державного бюджету. У судове засідання сторони не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з таких підстав. 02 грудня 2019 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок залиття, за заявою позивача було залишено без розгляду. Заявник у своїй заяві про повернення судового збору з державного бюджету покликалась на те, що судом не було вирішено питання про повернення їй сплаченого судового збору у сумі 2689,40 грн, у зв`язку з чим просила суд вирішити питання про повернення їй сплаченого судового збору з державного бюджету. П. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)). Крім цього, норми ст. ст. 141, 142 ЦПК України не передбачають можливості повернення судового збору позивачеві у разі залишення позову без розгляду за його заявою. [PERSON] просила суд повернути їй сплачений судовий збір з державного бюджету,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року було повернуто позовну заяву Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання. 27.01.2016 року представником позивача подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору. У судове засідання сторони не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача Одеського державного університету внутрішніх справ про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначає, представник позивача при зверненні до суду з даним позовом Одеський державний університет внутрішніх справ сплатив судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 243,60 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року було повернуто позовну заяву Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання. П.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви. Однак, представником позивача не додано до заяви про повернення судового збору оригінал платіжного доручення про сплату позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн. за подання до суду позовної заяви. Оскільки позивачем не зазначено посилання на докази на підтвердження сплати Одеським державним університетом внутрішніх справ судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 243,60 грн., суд не вважає за можливе повернути його позивачеві. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 31 липня 2017 року позивачем надіслано до суду заяву про повернення сплаченого нею судового збору. У судовому засіданні позивач підтримала подану нею заяву про повернення сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні питання про повернення судового збору просив вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви позивача про повернення судового збору слід відмовити з наступних підстав. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1134,00 грн, що підтверджується квитанцією від 26 червня 2017 року №61. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. П. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). У даному випадку провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, а тому сплачений позивачем судовий збір не підлягає поверненню. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що за приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України заяви про присудження судових витрат з відповідача позивач до суду не подала. Таким чином, оскільки позивач не підтримувала своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, вона могла звернутися з заявою до суду про стягнення понесених нею у справі витрат з відповідача. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2014 року було повернуто позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. 14.02.2014 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору. У судове засідання сторони не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 229,20 грн, що підтверджується квитанцією №599 від 16.01.2014 року. Однак, як вбачається з даної квитанції, судовий збір за подання до суду позовної заяви був сплачений позивачем [PERSON] на реквізити Деснянського районного суду м. Києва. Ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки судовий збір за подання до суду позовної заяви був сплачений [PERSON] не на реквізити Оболонського районного суду м. Києва, тобто не за місцем розгляду справи, суд не вважає за можливе повернути його позивачеві. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року було повернуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про розподіл спільної сумісної власності подружжя, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та виселення. 15.04.2014 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору. У судове засідання сторони не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначає, представник позивача при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 3441,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року було повернуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про розподіл спільної сумісної власності подружжя, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та виселення. П.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви. Однак, представником позивача не додано до заяви про повернення судового збору оригінал квитанції про сплату позивачем судового збору у розмірі 3441,00 грн. за подання до суду позовної заяви. Оскільки позивачем та його представником не зазначено посилання на докази на підтвердження сплати [PERSON] судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 3441,00 грн., суд не вважає за можливе повернути його позивачеві. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року позов [PERSON] про повернення сплаченого судового збору у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою було залишено без розгляду. 12.06.2015 року позивачем подано до суду заяву про повернення сплаченого нею судового збору. У судове засідання сторони не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви позивача про повернення судового збору слід відмовити з наступних підстав. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією №43 від 05.03.2015 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року позов [PERSON] про повернення сплаченого судового збору у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою було залишено без розгляду. П.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). У даному випадку позовна заява залишена без розгляду за клопотанням позивача, а тому сплачений позивачем судовий збір не підлягає поверненню. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року було повернуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 04 жовтня 2017 року позивачем подано до суду заяву про повернення сплаченого судового збору. У судове засідання сторони не з'явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача [PERSON] про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року було повернуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. П. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви. Однак, позивачем не додано до заяви про повернення судового збору оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 640,00 грн за подання до суду позовної заяви. Оскільки позивачем не зазначено посилання на докази на підтвердження сплати нею судового збору за подання до суду позовної заяви, суд не вважає за можливе повернути його позивачеві. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Ухвалою судді від 10.01.2014 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 23520-89грн - залишено без руху ; позивачу наданий строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 10.01.2014 року. Одночасно з подачею до суду позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову, де просив накласти арешт у межах суми заборгованості на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно майна. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявлене передчасно, так як судом не відкрито провадження у справі, а позивачу наданий строк для усунення недоліків, винесено ухвалу від 10.01.2014 року про залишення даної заяви без руху, відповідно до положень ст. 121 ЦПК України. Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України. Крім того, позивач у заяві про забезпечення позову не вказав конкретного виду забезпечення позову та його розміру, який належить застосувати до відповідача; не вказав, яке конкретно рухоме та нерухоме майно належить відповідачеві та місце його перебування або знаходження, на яке він просить накласти арешт.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-28 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "АЛЬФА БАНК". У позові, що був підтриманий та роз'яснений ним та його представником під час судового розгляду справи позивач зазначав, що 23 серпня 2008 року уклав з відповідачем кредитний договір, умови якого передбачали, зокрема, що він має сплачувати щомісячно по 600 грн. комісійної винагороди. Цей пункт договору, на думку позивача, не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки за своїм змістом є прихованим наданням додаткової послуги, яку позивачльник не замовляв. Спираючись про таке, позивач просив визнати цей пункт договору недійсним. Позивач у судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи про те, що у справі є наявними достатні докази для її розгляду по суті, та немає необхідності в особистих поясненнях представника відповідача для прийняття рішення по суті справи, суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено, що 23 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту № 640/4-377, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 49.050 грн. на строк до 25 лютого 2014 року в обмін на зобов'язання щомісячно погашати заборгованості за кредитом та процентів за користування ним, а також щомісячну виплату комісійної винагороди. При цьому виплата комісійної винагороди передбачалась пунктом 2.8 договору, який передбачав виплату комісійної винагороди у розмірі 600 грн. за кожний місяць користування кредитом. Матеріали справи також свідчать, що свої зобов'язання за договором відповідач виконав повністю. З пояснень позивача вбачається, що з усіма умовами кредитування, зокрема, з оскаржуваним пунктом, під час укладання договору він був ознайомлений та добровільно погодився на отримання коштів саме на таких умовах. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони /зокрема - позивач/ є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому про порушення його прав, як споживача кредиту, позивач не посилається, судом таких порушень не встановлено. Відповідно ж до статтей 525, 526, 629 ЦК України договрі є обов'язковим для виконання його сторонами, має виконуватись належним чином та у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання договору не допускається. Оскільки цей позов за своїм змістом є нічим іншим, як спроба односторонньої відмови від виконання догвоору, а передбачені законом підстави для визнання оскаржуваного пункту договору є відсутніми, у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed