Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 31.08.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося. Чоловік фактично проживає окремо і не бере ніякої участі у веденні домашнього господарства, не тривалий час від"їзджає на заробітки до Російської Федерації, однак не надає постійної матеріальної допомоги сім"ї, не займається вихованням дитини. З 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Подальше спільне проживання і примирення з відповідачем неможливе. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 22.01.2019 року у підготовчому судовому засіданні судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Прізвище просила залишити без змін. На стягнення судових витрат з відповідача не наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не надходили, у зв'язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією позивача викладеною в заяві, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено актовий запис № 733 (а. с. 4, 21). Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, як зазначила позивач, з 2016 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору про поділ спільного майна на даний час не має. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують подружні стосунки, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved