Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 грудня 2009 року між нею та відповідачем - [PERSON] було розірвано шлюб, що стверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. За час перебування в шлюбі, [INFO] року в них народилася донька - [PERSON], яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні доньки, не навідує її, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. А відтак, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Ствердив суду, що [PERSON] є його єдиною донькою, яку він дуже любить, і яка, переконаний, що любить його. Зазначив, що на даний час він проживає разом з своїми батьками в м.Тернопіль, однак при кожній наданій йому можливості приїжджає до доньки, бачиться з нею, спілкується, бере участь у її вихованні, піклується про неї, заходить до ЗОШ №28, де навчається його донька. Позивач ж [PERSON] сама перебуває за кордоном, а їх донька [PERSON] фактично проживає з бабусею та дідусем - батьками позивача в приватному будинку в с.Збиранка Жовківського району Львівської області. З позовом про стягнення аліментів позивач до нього не зверталась, однак він по-можливості завжди намагався допомагати доньці: перераховував кошти на картковий рахунок позивача, залишав готівкові кошти бабусі, при потребі купував одяг, взуття, іграшки, продукти харчування, шкільне приладдя, оплачував витрати на розваги та дозвілля, вітав доньку зі святами. На шкільних канікулах донька [PERSON] приїжджала та гостювала в нього, та щоразу була задоволена поїздкою. Зазначає, що призначав вигодонабувачем за договорами добровільного страхування життя (строком на 3 роки) та добровільного страхування від нещасних випадків (строком на 1 рік) саме свою доньку [PERSON]. З врахуванням наведеного, вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов заперечив, оскільки батько - відповідач [PERSON] бажає брати участь у вихованні, забезпеченні дитини, цікавиться її життям та розвитком. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27.03.2007р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 грудня 2009 року шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Відповідач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з своїми батьками в м.Тернопіль, що стверджується довідкою з місця проживання ДП «Люкс-1» від 13.11.2014р. (а.с.10). Неповнолітня дитина сторін - [PERSON], [INFO], зареєстрована за місцем реєстрації позивача [PERSON], в квартирі [ADDRESS], що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛКП «Під Зуброю» від 11.11.2014р. (а.с.8). Однак, як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], наданих в судовому засіданні, їх неповнолітня донька [PERSON] переважно фактично проживає з бабусею та дідусем - батьками позивача в приватному будинку в с.Збиранка Жовківського району Львівської області, оскільки позивач [PERSON] часто перебуває за межами України. Відповідач категорично ствердив суду, що [PERSON] є його єдиною донькою, яку він дуже любить, та яка любить його, переживає за неї, цікавиться її життям та розвитком, зустрічається з нею по мірі своїх можливостей, приймає участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні та бажає виконувати свої батьківські обов'язки і надалі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] періодично навідує доньку, цікавиться її життям та розвитком, бере участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні, що стверджується квитанціями про перерахування коштів на картковий рахунок позивача, касовими чеками на придбання продуктів харчування, іграшок, дитячого одягу, шкільного приладдя, договорами добровільного страхування життя (строком на 3 роки) та добровільного страхування від нещасних випадків (строком на 1 рік), укладеними з відповідачем, де вигодонабувачем він призначав свою доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.24-42). З представленої суду нотаріально посвідченої заяви від 20.11.2014р., вбачається що відповідач [PERSON] надавав дозвіл на поїздку його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., за кордон (а.с.43). Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.01.2015р. за №3, визнано за недоцільне позбавляти відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., оскільки він бажає брати участь у вихованні, забезпеченні дитини, цікавиться її життям та розвитком (а.с.50). Відповідно до ч.З ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Всупереч наведеному, жодних доказів, які б свідчили про свідоме, тривале чи постійне, безпідставне невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків, нехтування такими обов'язками, та які б давали підставу для вжиття такого крайнього заходу впливу на батьків як позбавлення батьківських прав, позивачем суду не надано та в матеріалах справи такі відсутні. Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність достовірних та достатніх даних в підтвердження обставин, що свідчать про підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому в задоволені позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав",

Outcome: dismissed