Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Кузьменко С.В., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить: 1) визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 28.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] , посвідчений 28.08.2007 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Пашкевич Л.Г. за реєстровим № 4321; 2) визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 28.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] , посвідчений 28.08.2007 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Пашкевич Л.Г. за реєстровим № 4323; 3) судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 23.08.2007 року [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитну угоду № Д 07-02-136 МК. Кредитні кошти надавалися позичальнику на підставі укладеного договору про видачу траншу № Д 07-02-136/1 МК від 23.08.2007 року, предметом якого було надання банком позичальнику грошових коштів в розмірі 150 000 доларів США на споживчі цілі з відсотковою ставкою 18% річних та кінцевим терміном виконання зобов`язання 10.08.2017 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань позивачем 28.08.2007 року укладено: 1) договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 4321, посвідченим державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Шашкевич Л.Г., предметом якого є нерухоме майно - нежитлова будівля, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 196,6 кв.м.; 2) договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 4323, посвідченим державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Шашкевич Л.Г., предметом якого є нерухоме майно - нежитлове приміщення в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 323 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 0,11 га. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач достроково розірвав вказаний договір та звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з позивача. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2015 року у справі № 357/15061/14-ц частково задоволено позов та стягнуто з позивача 1 133 217,15 грн. Державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 52062905 щодо виконання виконавчого листа № 357/15061/14-ц від 12.08.2016 року. 17.02.2021 року вказане виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням. Таким чином, борг позивача перед відповідачем за кредитним договором повністю відсутній. Однак, відповідач не вчиняє дії щодо припинення іпотеки, мотивуючи наявністю судової справи № 357/1434/21. Вважаючи неправомірним невизнання кредитором права позивача на припинення зобов`язання, остання звернулась до суду за захистом. 13.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.08.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання учасниками справи копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем. Будь-яких заяв (заперечень) від учасників справи на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 4321, посвідчений державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Шашкевич Л.Г., предметом якого є нерухоме майно - нежитлове приміщення в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 196,6 кв.м., що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2002 року. 28.08.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 4323, посвідчений державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Шашкевич Л.Г., предметом якого є нерухоме майно - нежитлова будівля, що знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з одного цегляного нежитлового приміщення, нежитловою площею 323 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 0.11 га, та нележить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Узинською міською державною нотаріальною конторою 28.08.2007 року. За вказаними договорами, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з кредитного договору № Д 07-02-136 МК від 23.08.2007 року з повернення кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 150 000 доларів США, у строк до 10.08.2017 року. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 270122116 від 11.08.2021 року, 28.08.2007 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Шашкевич Л.Г. на підставі вказаних договорів іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 5559638 та № 5559801, в Державному реєстрі іпотек - обтяження № 5559671 та № 5559825. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2015 року у справі № 357/15061/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Привабанк» про визнання частково недійсним кредитного договору вирішено: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № Д 07-02-136 МК від 23.08.2007 року в розмірі 1 133 217,15 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 84 809,65 доларів США, що еквівалентно 1 042 310,60 грн., заборгованості за процентами 6 864,25 доларів США, що еквівалентно 84 361,63 грн., пені 6 544,92 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 323 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , та нежитлове приміщення в житловому будинку загальною площею 196,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , шляхом продажу предметів іпотеки та на підставі договорів іпотеки нежитлових приміщень від 23.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-якій особі-покупцю на умовах та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом, у задоволенні зустрічного позову відмовлено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 3654 грн. 12.08.2016 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист. Відповідно до постанови головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2021 року, виконавче провадження № 52062905 щодо виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду № 357/15061/14-ц від 12.08.2016 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Резолютивною частиною вказаної постанови зазначено, що боржник борг сплатив повністю згідно з надходженням коштів на депозитний рахунок відділу від 16.02.2021 року, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій утримано в повному обсязі, кошти надійшли на депозитний рахунок відділу та перераховано через систему АСВП згідно платіжних доручень: борг - № 2313 в сумі 1 000 грн., від 11.10.2019 року, № 1773 в сумі 1 113 2017,15 грн., виконавчий збір - № 1770 в сумі 113 321,70 грн., витрати виконавчого провадження - № 1772 в сумі 369,04 грн. 24.05.2021 року позивач звернулась до відповідача з заявою про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - інформації щодо вказаних обтяжень. У відповідь на звернення, АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-210528/9057 від 16.06.2021 року повідомив [PERSON] про необхідність дочекатися судового рішення у справі № 357/1434/21, де відкрите апеляційне провадження. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2021 року у справі № 357/1434/21 задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований у реєстрі № 2043 від 26.11.2018 року, за яким було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення [ADDRESS] . 20.04.2021 року рішення суду від 15.03.2021 року у справі № 357/1434/21 набрало законної сили. Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року у вищевказаній справі додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2021 року щодо стягнення судових витрат змінено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 10.08.2021 року, відомості щодо боржника [PERSON] в реєстрі відсутні. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною п`ятою вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положеннями ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). У пункті 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України обумовлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначений вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, який має імперативний характер. Зокрема підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З урахуванням наведеного, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскільки зобов`язання за кредитним договором № Д 07-02-136 МК від 23.08.2007 року припинилось у зв`язку із його виконанням, тому наявні підстави і для припинення іпотечних договорів від 28.08.2007 року, зареєстрованих в реєстрі за № 4321 та № 4323, оскільки банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом, а [PERSON] в повному обсязі виконала рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2015 року у справі № 357/15061/14-ц, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, яка мотивована повною сплатою боргу боржником [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Пунктом 2 ч. 2 ст. 19 наведеного Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Виходячи з наведеного, рішення суду про визнання припиненою іпотеки є підставою для проведення державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом відповідних реєстраційних дій по зняттю обтяжень та обмежень майна позивача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на належне позивачу нерухоме майно не звертався, заборони їх відчуження є чинними. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення відповідачем перешкод власнику щодо розпорядження належним їй майном у зв`язку з наявними заборонами. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позову в розмірі 1 816 грн.

Outcome: approved