Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка 26 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (а.с. 3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 січня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яку вона заповіла [PERSON] Але, згідно ст.. 1241 ЦК України, на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] має мати померлої [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] у встановлений строк прийняли спадщину, звернувшись до Пятої ДДДНК із заявами про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що в даному випадку наявні істотні обставини, які є підставою для зменшення обовязкової частки у спадщині після смерті [PERSON], зважаючи на те, що [PERSON] має інше житло та перебуває на утриманні. Позивачка звернулась до нотаріуса Пятої ДДДНК із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, але нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом можливо лише на ? частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд визнати за нею одноособово право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явився. До суду представник надав письмову заяву, у якій не заперечував проти розгляду справи без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 59,78). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с.32,36). Третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. До суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника у звязку із завантаженістю. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 19 січня 2010 року [PERSON] померла (а.с.6). За життя остання склала заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с.46). Із матеріалів спадкової справи №93/2010 (а.с. 45-57) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON], у вигляді квартири [ADDRESS], прийняла [PERSON] Також, із заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлої [PERSON], яка має право на обовязкову частку у спадщині, у зв'язку із чим, державним нотаріусом Пятої ДДДНК повідомлено [PERSON] про можливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом лише на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.55). Відповідно до ст. 67\~Закону України "Про нотаріат"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У відповідності до п. 19 постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений\~статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом\~ЦК\~не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до\~статті 1224 ЦК. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~ст. 1276 ЦК України\~якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки\~\~спадщини,\~крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Таким чином, право на обов'язкову частку у спадщині належить тільки спадкоємцю та не переходить до його спадкоємців у разі його смерті після відкриття спадщини. Судом встановлено, що на праві власності [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на «Красноплахтич» (а.с.7), належали 15/100 частин домоволодіння №20 по вул. Нестерова у м. Дніпропетровську, на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 1985 року (а.с.12-14). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] мати померлої є пенсіонеркою за віком, тобто непрацездатною особою, в звязку із чим, має право на обовязкову частку у спадщині, яка заповідалась. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed