Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що з 19.03.2013 року Позивач фактично мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми № 3 за вих. № 795. З телефонної розмови з державним виконавцем Києво-Святошинського відділу ДВС Данилишиним П.Б. Позивач вперше дізнався про існування виконавчого провадження № 38761083, яке було відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса. 13.06.2014 року [PERSON] ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження прийшов до висновку, що спірний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавчих норм та повинен визнати таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, виконавчий напис вчинений на загальну суму 2 936 870 грн. 11 коп., а саме: нараховані 30 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 33 720 грн. 95 коп., загальна прострочена заборгованість за договором позики у розмірі 2 818 800 грн. 11 коп., витрати на страхування нерухомого майна у розмірі 14 599 грн. 16 коп., витрати на нотаріальні послуги у розмірі 69 750 грн. 00 коп. Позивач вважає, що нотаріус безпідставно включив до безспірних вимог стягувача за договором займу витрати по вчиненню виконавчого напису в розмірі 69 750 грн. та витрати на страхування нерухомого майна у сумі 14 599 грн. Крім того, як зазначив [PERSON], спірний виконавчий документ не містить усіх належних реквізитів, які передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній номер рішення, згідно з яким видано документ та адреса місця проживання чи перебування боржника. Також, у порушення вимог Закону України «Про іпотеку», Позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушення зобов'язання. Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09.04.2013 року, вчинений на користь [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 657. [PERSON] подала до суду письмові заперечення проти заявлених позовних вимог, відповідно до яких зазначила, що 10.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 918, за яким Позивач отримав позику у розмірі 2 511 000 (два мільйони п'ятсот одинадцять тисяч) грн., що на момент укладення договору позики становила 310 000 дол. США. Відповідно до Додаткового Договору № 1 до договору позики від 06.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1710 [PERSON] було отримано додаткові кошти у розмірі 477 900 (чотириста сімдесят сім тисяч дев'ятсот) грн., що в еквіваленті становить 59 000 (п'ятдесят дев'ять тисяч ) дол. США., що підтверджується заявами [PERSON], посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованими 10.04.2012 року в реєстрі за № 919 та 06.07.2012 року в реєстрі за № 1711. В забезпечення договору позики та додаткового договору № 1 до договору позики між Позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 10.04.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1712. За відповідним договором [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] належне йому на праві власності майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], що розташоване за вищезазначеній земельній ділянці. Відповідно до п. 4.1 договору позики, Позичальник зобов'язується повернути відповідну суму грошей до 10 квітня 2013 року. Аргументуючи власну правову позицію, Відповідачем було зазначено, що вона надала нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які передбачені чинним законодавством у зв'язку зі чим, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання Позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 56).Крім того, згідно позовної заяви, [PERSON] просив суд розглянути справу без його особистої участі у судових засіданнях (а.с. 8). Представник [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 10.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 918, за яким Позивач отримав позику у розмірі 2 511 000 (два мільйони п'ятсот одинадцять тисяч) грн., що на момент укладення договору позики становила 310 000 дол. США. Відповідно до Додаткового Договору № 1 до договору позики від 06.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1710 [PERSON] було отримано додаткові кошти у розмірі 477 900 (чотириста сімдесят сім тисяч дев'ятсот) грн., що в еквіваленті становить 59 000 (п'ятдесят дев'ять тисяч) дол. США., що підтверджується заявами [PERSON], посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованими 10.04.2012 року в реєстрі за № 919 та 06.07.2012 року в реєстрі за № 1711. Відповідно до п. 4.1 договору позики, Позичальник зобов'язується повернути відповідну суму грошей до 10 квітня 2013 року. В забезпечення договору позики та додаткового договору № 1 до договору позики між Позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 10.04.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1712. За відповідним договором [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] належне йому на праві власності майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], що розташоване за вищезазначеній земельній ділянці. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, у відповідності до вимог чинного законодавства про іпотеку виконавчий напис нотаріуса є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до п. 6.2. договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається зокрема і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Так як Позивачем було порушено основне зобов'язання, то приватним нотаріусом було надіслано авіа накладною йому письмове повідомлення про усунення порушення за основним договором позики за відомою адресою проживання боржника. Оскільки через 30 календарних днів вимога Позивачем задоволена не була, приватний нотаріус розпочав звернення стягнення на предмет іпотеки. 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено нотаріальний напис яким запропоновано звернути стягнення на майно боржника [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS], який було зареєстровано в реєстрі за № 657. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 22 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. При цьому для отримання виконавчого документу при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. За змістом п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 та ст. 87 Закону України "Про нотаріат" заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Судом встановлено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи: оригінал договору позики, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 918 та Додатковий Договір № 1 до договору позики від 06.07.12 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1710; оригінал договору іпотеки від 10.04.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 920 та додатковий Договір № 1 до договору іпотеки від 06.07.12 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1712; оригінал квитанції страхової компанії на суму 14599 грн. 16 коп. про внесення плати за страхування майна; оригінал розрахунку заборгованості за договором позики; копію розписки Позикодавця (Відповідача [PERSON]) про часткове отримання коштів від Позичальника (Позивача [PERSON]). Крім того, відповідно до п.2.2. Глави Порядку, у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до встановлених обставин по справі нотаріус не вимагав від [PERSON] подачі додаткових документів, оскільки подані документи були достатніми для вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідно до закону. Слід зазначити, що суд не знаходить підтав для задоволення позову у зв'язку із тим, що Позивач вважає, що заявлені стягувачем вимоги не були безспірними, в даному випадку маючи на увазі витрати на страхування нерухомого майна та вартість вчинення нотаріальної дії, окільки відповідно до п. 4.6. вищезазначеного договору іпотеки у випадку недотримання Іпотекодавцем умов, передбачених п.п. 4.1., 4.2., 4.5. цього Договору Іпотекодержатель на власний вибір має право, як окремо, так і в сукупності вчиняти наступні дії: застрахувати на підставі цього Договору Предмет іпотеки за власний рахунок, на свою користь, з подальшим відшкодуванням всіх здійснених страхових платежів з Іпотекодавця, з чим останній погоджується. Іпотекодержатель скористалась своїм правом та за власні кошти застрахувала передане Позивачем в Іпотеку майно, оскільки Позивач (Іпотекодавець) не виконав умов п. 4.2. Договору Іпотеки. Щодо сум витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 69 750 грн., то вона абсолютно співмірна з вимогами ст. 31 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. Думка позивача про відсутність у нотаріуса підстав вважати суму заборгованості безспірною не була підтверджена [PERSON], так як він не надала суду жодного доказу цього, а також не запропонував власного обґрунтованого розрахунку заборгованості перед [PERSON]. Крім того, слід зазначити, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Суд не приймає до уваги, посилання [PERSON] в позовній заяві, на те, що у виконавчому написі відсутні обов'язкові реквізити (не вказано номер рішення, згідно з яким видано документ та неправильно зазначено місце проживання боржника), оскільки виконавчий напис містить всі необхідні реквізити, передбачені ст.ст.88, 89 Закону України «Про нотаріат», і не зазначення номера рішення, згідно з яким видано документ у виконавчому написі на впливає на його вчинення, а сама нотаріальна дія не може бути скасована лише з мотивів не зазначення номера рішення, оскільки законодавством про нотаріат такі наслідки не передбачені. Зауваження позивача щодо вказаного у виконавчому написі, нібито невірного місцепроживання боржника ([ADDRESS]), не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, крім того, зазначене зауваження не заслуговує на увагу, оскільки така адреса була вказана боржником самостійно при укладенні договору іпотеки та додатковій угоді до договору позики, про що свідчить підпис [PERSON] у договору в графі реквізити сторін договору. Тобто, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом було повністю виконані вимоги законодавства, які регулюють порядок вчинення зазначеної нотаріальної дії, і відповідачами належним чином було виконано обов'язок щодо вручення позивачу письмової вимоги про усунення порушень основного зобов'язання та умов іпотечного договору. Враховуючи сукупність вказаних вище обставин, а також того, що всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позовні вимоги не підтверджені жодним доказом і їх правомірність не доведена під час судового розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 31, 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 та

Outcome: dismissed