Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вказав, що він є батьком відповідачів. На даний час має першу «Б» групу інвалідності, не може самостійно пересуватися і потребує постійного стороннього догляду. Фактично прикутий до ліжка, не в змозі себе самостійно обслуговувати, є непрацездатним, потребує кошти на харчування і лікування. Відповідачі є працездатними, надають йому матеріальну допомогу але в недостатньому розмірі. На даний час він готує документи для влаштування у Вишняківський будинок-інтернат для людей похилого віку та інвалідів, однак для поміщення до інтернату обов'язкова вимога сплата аліментів дітьми. Позивач також вказує, що ним ігнорувалися батьківські обов'язки щодо утримання дітей та сплати аліментів, фактично цей тягар він переклав на колишню дружину, але внаслідок скрутних життєвих обставин, втрати можливості самостійно рухатися, стягнення аліментів з повнолітніх дітей є єдиною можливістю влаштування до соціального закладу, що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене позивач прохає суд стягувати з відповідачів на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. з кожного, щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач в своїй заяві позов підтримав, наполягає на його задоволенні (а.с.47), а представник відповідачів - адвокат [PERSON] (згідно ордерів на надання правової допомоги ПТ №062717 та ПТ №062719) в поданій заяві проти позову заперечує у зв'язку з його безпідставністю, та прохає відмовити його задоволенні (а.с.50-52). В наданому суду відзиві на позов відповідачі посилаються на те, що позивач нехтував своїми батьківськими обов'язками, покинув дітей на матір, взагалі не брав участі в їх житті, вихованні та тим більше в матеріальному забезпеченні. Їх мати [PERSON] вжила всіх можливих заходів щодо залучення [PERSON] до виховання доньок. Відповідно до виконавчого листа від 01.10.1990 року з [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей, але починаючи з 29.04.1991 року у зв'язку зі звільнення з роботи, позивач почав ухилятися від сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, а саме неналежну поведінку позивача, відповідачі вважають, що є підстави для звільненні їх від обов'язку утримувати батька. Крім того відповідачі вказують, що мають власних дітей, яких матеріально забезпечують. Зазначені обставини позбавляють їх змоги сплачувати аліменти на утримання батька (а.с.46-48). Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідачів - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та відповідними свідоцтвами про шлюб (а.с.4-8). На даний час позивач має першу «Б» групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК №0286825 від 14.06.2011 року (а.с.9,10). Відповідно до ст. ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України). Частиною 1 статті 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У п. 21 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Відповідачами надано суду переконливі докази ухилення позивача від виконання батьківських обов'язків. Так відповідно до акту вуличного комітету [PERSON] з часу переїзду 1993 року проживала з доньками, самостійно без допомоги з боку батька займалась їх вихованням. Батько дітей самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, не відвідував, не надавав подарунків, фінансової участі в забезпеченні дітей не брав, не спілкувався з дітьми (а.с.30). Натомість у строк, встановлений судом для подачі відповіді на відзив, позивач вказані доводи жодним чином не спростував. Більш того, позивач сам у поданій позовній заяві вказує, що нимдійсно ігнорувалися батьківські обов'язки щодо утримання дітей та сплати аліментів. Таким чином, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів надані відповідачами докази, а тому враховуючи принципів диспозитивності, обов'язку кожної сторони довести суду ті обставини, на які він посилається, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цього позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed