Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Перша Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по смерті [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 18.07.2005 року його вітчимом - [PERSON] вчинено заповіт, за яким свою частку квартири [ADDRESS] заповів [PERSON], а у разі його смерті до відкриття спадщини або неприйняття ним спадщини - матері позивача - [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], а [INFO] року померла його дружина - [PERSON] Після смерті [PERSON], ПЛДНК було заведено спадкову справу на підставі заяви відповідача [PERSON] про прийняття спадщини за законом, яка являється рідною дочкою [PERSON] 26.04.2018 року позивач звернувся до ПЛДНК про прийняття спадщини за заповітом. Вважає, що порушив шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв'язку з хворобливим станом та потребою у фаховому лікарському спостереженні, приналежністю до людей з інвалідністю через перенесений ішемічний інсульт, віддаленістю власного місця проживання покійного, характером трудових функцій експедитора, потребою забезпечення (в т.ч. фінансового) належного догляду та лікування матері, яка важко переживала втрату чоловіка, а також самим фактом смерті його матері - [PERSON] Просить суд визначити додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові, який задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, оскільки вважає, що позивач не довів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Представник третьої особи - Першої Львівської нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності третьої особи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини. 07.09.2004 року укладено договір міни квартир, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Холявкою. В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №2063, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у спільну власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ЛОДК БТІ та [NUMBER] від 08.10.2004 року квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13) 18.07.2005 року [PERSON] записано заповіт, посвідчений державним нотаріусом ПЛДНК Сулимою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №6-1977, відповідно до якого свою частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON], а у разі його смерті, до відкриття спадщини або неприйняття ним спадщини - [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від [INFO] року [PERSON] помер. (а.с.24). 27.02.2018 року Першою Львівською нотаріальною конторою заведено спадкову справу №51/2018 р. до майна померлого [INFO] року [PERSON] на підставі заяви [PERSON] від 27.02.2018 року про прийняття спадщини за законом. (а.с.59-79). 26.04.2018 року [PERSON] звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом.(а.с.34). Листом ПЛДНК №726/02-14 від 10.05.2018 року [PERSON] повідомлено, що ним не дотримано шестимісячного строку для прийняття спадщини. (а.с.52). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], натомість як спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Як на поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач покликається на те, що він не мешкав та не мешкає в одному населеному пункті з [PERSON] та [PERSON] на підтвердження чого надав копії відповідних документів. (а.с. 28, 29). Одночасно, позивач не зазначає, яким чином вказані обставини унеможливити реалізацію ним свого права на спадкування. Крім цього, [PERSON] стверджує, що у зв'язку із перенесеним в квітні 2016 року ішемічним інсультом в басейні правої СМА став інвалідом III групи та потребує лікарського спостереження й нагляду частого амбулаторного і стаціонарного лікування. Медичний супровід, як пацієнта, також здійснюється у м.Києві. На підтвердження наведеного, долучив копії відповідних медичних документів, зокрема: виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.10.2016 року №13209, довідку від 17.08.2017 року серії АС№0664448 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, пенсійним посвідченням від 10.10.2017 року серії [NUMBER] (пенсія по інвалідності ІІІ групи) та направленням на планову госпіталізацію без зазначення дати видачі. Однак, суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини інвалідність позивача та його хворобу, у зв'язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 30.09.2016 року по 10.10.2016 року (виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.10.2016 року №13209), оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року. Крім цього, як на одну з підстав встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON] вказує як об'єктивно-існуючу обставину факт його місця роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Термінал -М» на посаді експедитора, що передбачає роз'їзний характер роботи, на підтвердження чого надав суду довідку №11-1 від 11.07.2016 року, завірену 10.05.2018 року. (а.с.27). Проте, зазначена довідка не підтверджує тверджень позивача про його часті відрядження за межі України, що в свою чергу призвело б до пропушення ним строку подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, позивачу було достеменно відомо про смерть [PERSON] [INFO] року, вказаного факту не оспорює. Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 25.04.2018 року. Однак, у [PERSON] не існувало жодних обмежень можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, як з місця свого проживання, що він і зрештою зробив 26.04.2018р., або будь-яким іншим засобом електронного зв'язку з будь-я кої країни. Згідно змісту п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач не вказав суду жодних інших поважних причин пропуску строку та не підтвердив таких жодними належними доказами, які б вказували на наявність об'єктивних, непереборних обставин, за яких він не міг звернутись в межах шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб спадкувати у встановлений законом строк. Жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що виходячи зі змісту ч.1 ст.1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини. Отже, встановивши, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було, а тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відсутні. Таким чином, суд переконаний, що доводи позивача на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є недостатніми, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed