Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом у якому просить скасувати арешт, що був накладений 11.03.1997 року на будинок [ADDRESS] Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа № 046-201 від 06.03.1997 року Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації, реєстраційний номер обтяження: 1389898 (Архівний номер: 311415КІЕV1,11.03.1997, Дата виникнення: 11.03.1997, № реєстру: 8841-22, внутрішній номер 4В01162С24ЕЕ37353В4С, коментарій вх. 934). Позов мотивує тим, що [PERSON] , на підставі рішення Київської міської ради від 02.11.2000 року №59/1036 та Державного акту на право приватної власності на землю III -КВ №121920, виданого 15 грудня 2000 року Київською міською радою на підставі рішення №59/1036 від 02.11.2000 року є власником земельної ділянки площею 0, 1000 га в [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності в період 2010 року нею було збудовано житловий будинок. В травні 2021 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу стало відомо, що 11 березня 1997 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа №046-201 від 06.03.1997 року Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації на будинок [ADDRESS] було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1389898 (Архівний номер: 311415КІЕV1, Архівна дата: 11.03.1997, Дата виникнення: 11.03.1997, № реєстру: 8841-22, внутрішній номер 4В01162С24ЕЕ37353В4С, коментарій вх. 934). Таким чином, в результаті накладення арешту на будинок [ADDRESS] , порушуються права позивача, щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, адже за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту за 1997 рік (реєстраційний номер обтяження 1389898) вона позбавлена можливості вчинити будь-які дії чи правочини щодо вказаного нерухомого майна. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Представник відповідача у встановлений судом строк подав відзив на позов, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на підставі рішення Київської міської ради від 02.11.2000 року №59/1036 та Державного акту на право приватної власності на землю III -КВ №121920, виданого 15 грудня 2000 року Київською міською радою на підставі рішення №59/1036 від 02.11.2000 року є власником земельної ділянки площею 0, 1000 га в [ADDRESS] (а.с. 12-. На вказаній земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності в період 2010 року нею було збудовано житловий будинок (а.с. 15-21). В травні 2021 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу стало відомо, що 11 березня 1997 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа №046-201 від 06.03.1997 року Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації на будинок [ADDRESS] було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1389898 (Архівний номер: 311415КІЕV1, Архівна дата: 11.03.1997, Дата виникнення: 11.03.1997, № реєстру: 8841-22, внутрішній номер 4В01162С24ЕЕ37353В4С, коментарій вх. 934) (а.с. 9). Правонаступником Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації на сьогодні є Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 11 червня 2021 року за номером 6896/01-14 чоловіком позивача - [PERSON] , який має від неї нотаріальне доручення на вчинення дій від її імені, отримано листа від завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори, в якому зазначено, що відповідно до номенклатури справ Першої Київської державної нотаріальної контори, термін зберігання документів щодо накладання, зняття арештів (заборон) за 1997 рік складав 3 роки, тому надати копії документів на підставі яких накладено заборону на будинок [ADDRESS] не має можливості у зв`язку з відсутністю документів (а.с. 10). Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. У справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France суд зазначив, що статгя 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.І і 5 ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України таст. З ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до п. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1.отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2.надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3.отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4.наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5.відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6.отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7.погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8.отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5. ст.59 «Про виконавче провадження»). Оскільки в зв`язку з накладенням арешту на майно, [PERSON] не має можливості вчиняти будь-які дії зі своїм майном, а тому представник звернувся до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), щодо зняття арешту з майна, однак згідно повідомлення повідомили, що позивач має право звернутися до суду для зняття арешту з майна, тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved