Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, в якому просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER] за кредитним договором № 3223.04.00.2329 від 20.03.2014 р., укладеним між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3223.04.00.2329, згідно якого позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 144\~597,96 грн. 26 грудня 2014 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/11013/14-ц за позовом ПАТ «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором. 20 березня 2015 року на виконання виконавчого листа № 185/11013/14-ц виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості, державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 46983569. Виконавчі листи було повернено без виконання. 12 вересня 2016 року представником ПАТ «КРЕДОБАНК» було повторно направлено заяву про відкриття виконавчого провадження. 03 жовтня 2016 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52632847 про стягнення з [PERSON] заборгованості. Станом на день подання позову рішення суду не є виконаним, відповідач ухиляється від спілкування з позивачем, вимоги державного виконавця ігнорує. 21 березня 2014 року в забезпечення виконання зазначеного зобовязання між банком та [PERSON] було укладено договір застави № 3223.04.00.2329/S-1, відповідно до умов якого [PERSON] передав у заставу автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 596563, виданого Центром ДАІ 1203 УМВС України в Дніпропетровській області 20.03.2014 р. 15 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ Дніпропетровської області Стражник Г.І. в рамках виконавчого провадження № 46983569 було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та є предметом застави. Під час виконавчого провадження було встановлено, що автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], який є предметом застави, знятий з обліку для реалізації в межах України в Центрі ДАІ 1406 по Дорученню ВТТ № 224292 від 05.04.2014р. виданого приватним нотаріусом [PERSON] Ні усної, ні письмової згоди на відчуження заставного автомобіля Банк [PERSON] не надавав. [PERSON] без згоди та відома Банку відчужував заставний автомобіль. В рамках кримінального провадження № 12015040370002125 було здійснено запит до територіального сервісного центру № 1247 в Дніпропетровській області, згідно результатам аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДАІ» МВС України, сформованої 25.10.2016 року, новим власником заставного майна ПАТ «КРЕДОБАНК» - транспортний засіб марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], [INFO]. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43773659 від 21.03.2014 р., обтяження (застава) автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER] , дійсне до 21.03.2019 року. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження цього рухомого майна, а тому він набув право власності на таке рухоме майно разом з діючим обтяженням. На підставі викладеного, просили звернути стягнення на предмет застави та стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток, про причину неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила, до суду надала письмові заперечення. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні не була присутня, просила справу розглянути без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі заперечень [PERSON],. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.03.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3223.04.00.2329, згідно якого позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 144\~597,96 грн. Відповідно до п.2.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], укладеного між позичальником та ПП «АЕ ЛІТА» - для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 4\~197,96 грн. (а.с.20-23). В якості забезпечення виконання кредитних зобовязань з [PERSON] був укладений договір застави № 3223.04.00.2329/S-1 від 21.03.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №367, за умовами якого відповідач передав в заставу наступне майно, а саме, транспортний засіб марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.24-27). У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/11013/14-ц за позовом ПАТ «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором, з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» стягнута заборгованість у розмірі 151\~184,05 грн.(а.с.8-10). 15 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ Дніпропетровської області Стражник Г.І. в рамках виконавчого провадження № 46983569 було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та є предметом застави (а.с.17). З копії відповіді від 25.09.2015р., наданої УДАІ в Дніпропетровській області, автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], який є предметом застави, знятий з обліку для реалізації в межах України в Центрі ДАІ 1406 по Дорученню ВТТ № 224292 від 05.04.2014р. виданого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.30). В рамках кримінального провадження № 12015040370002125 було здійснено запит до територіального сервісного центру № 1247 в Дніпропетровській області, згідно результатам аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДАІ» МВС України, сформованої 25.10.2016 року, новим власником заставного майна ПАТ «КРЕДОБАНК» - транспортний засіб марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], [INFO] (а.с.32-33). З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43773659 від 21.03.2014 р., обтяження (застава) автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER] , дійсне до 21.03.2019 року (а.с.28). Судом встановлено, що 08 квітня 2014 року [PERSON] придбала у [PERSON], від імені якого діяв за дорученням ВТТ № 224292 від 05.04.2014 [PERSON], засвідченим приватним нотаріусом [PERSON], за 120 000 грн. автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, V-1396 см3, 2013 року випуску, № двигуна G4FADW607838 у торговельній організації ПП [PERSON] Даний факт підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА № 418069, виданою 08.04.2014 ПП [PERSON] (а.с. 63). Автомобіль був знятий з обліку для реалізації в Центрі надання послуг 1406 та зареєстрований (вторинна реєстрація) в ВРЕР м. Сєвєродонецька На підставі зазначеної довідки-рахунку відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, у редакції, що діяла станом на дату реєстрації транспортного засобу. А саме, документом, що підтверджував правомірність придбання транспортного засобу була довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1 до Порядку, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою. Відповідач [PERSON] в порушення пункту 4.1.4 договору застави № 3223.04.00.2329/S-1 від 21.03.2014 року видав доручення ВТТ № 224292 від 05.04.2014, посвідчене приватним нотаріусом [PERSON], на користування і розпорядження предметом застави, на підставі якого [PERSON] було відчужено спірний автомобіль. В силу вимог частини другої статті 586 ЦК, статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Дійсно, відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держатель або реєстратор Державного реєстру зобов'язані на запит будь-якої фізичної або юридичної особи надати завірений держателем або реєстратором Державного реєстру витяг з Державного реєстру. Пошук у Державному реєстрі може здійснюватися за реєстраційним номером запису та/або за найменуванням боржника, ідентифікаційним кодом боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, за індивідуальним ідентифікаційним номером боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Держатель Державного реєстру зобов'язаний на запит бюро кредитних історій надавати витяги з Державного реєстру в електронному вигляді (у форматі бази даних), у разі наявності письмової згоди юридичних, фізичних осіб - власників рухомого майна. Пошук рухомого майна за родовими ознаками (автомобіля) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не передбачений. Крім того, частина друга статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює обов'язок боржника [PERSON] у разі відчуження предмета обтяження негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Разом з тим, частиною статті 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувачу надане право у будь-який час протягом строку дії обтяження за умови попереднього письмового повідомлення боржника перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та використання предмета обтяження. Відчуження майна здійснювалось ПП [PERSON] (а.с.63) - суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388. Зазначений Порядок не вимагає від власника транспортного засобу отримання інформації щодо обтяжень транспортних засобів з державного реєстру обтяжень рухомого майна. Пункт 2 частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що у випадку відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна - здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Зареєстроване обтяження не зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Частиною першою статті 388 ЦК України визначено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. А саме, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною другою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Оскільки [PERSON] при вчиненні правочину не знала та не могла знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, остання набула право власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку, як добросовісний набувач, договір купівлі-продажу автомобіля не визнавався недійсним у встановленому законом порядку, а тому вимога щодо звернення стягнення на предмет застави - спірний автомобіль, добросовісним володільцем і власником якого на даний час є інша особа, не позичальник [PERSON], задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 572 ЦК, статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, ПАТ "КредоБанк" звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором і його вимоги були задоволені. Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №185/11013 від 20.02.2015 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 151184,05грн. (а.с.15). На даний час виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/11013 від 20.02.2015 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 151184,05грн. не завершено та перебуває на виконанні в державній виконавчій службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4ЦПК України). Аналогічне роз'яснення міститься в п. 42 цієї ж Постанови. Разом із тим, відповідно до абз. 2 цього пункту винятком, коли суд може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за основним зобов'язанням, є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положень ст. 11 Закону № 898-ІУ (або ст. 589 ЦК України щодо заставодавця). Це положення узгоджується із п. 9 зазначеної постанови, відповідно до якого передбачене одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником. Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним. Аналогічну думку виклав в своєму листі від 01 лютого 2015 року Верховний Суд України, аналізуючи судову практику застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті\~321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Правом власності, відповідно до\~ст.316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, вбачається, що [PERSON] правомірно набула право власності на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) Z94CT41CADR247471, рік випуску - 2013, реєстраційний номер [NUMBER]. За вимогами ст.ст.10,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд вважає позов про зверненню стягнення на предмет застави безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed