Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], суму боргу у розмірі 5000 доларів США (по курсу НБУ на час винесення рішення ) з урахуванням інфляції; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], моральну шкоду у розмірі - 20 000 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] витрати на юридичну допомогу у розмірі - 20 000 грн.; звернути стягнення на майно боржника, а саме на частку будинку в [ADDRESS], що належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності; стягнути з [PERSON] судовий збір за розгляд позовної заяви. Свої вимоги мотивував тим, що 14 квітня 2015 року він позичив відповідачці [PERSON] 5000 доларів США за умови повернення позичених грошей після укладення договору купівлі-продажу майна, а саме частини будинку, що знаходиться за адресою м. Одеса, пр.-к Чорноморський 3, кв. 2 що належить на праві приватної власності [PERSON] Однак, відповідачка до теперішнього часу гроші не повернула та ухиляється від виконання свого зобовязання. Крім того, позивач посилається на те, що дії відповідачки нанесли йому крім матеріальної шкоди також і моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20\~000 гривень. Всі ці обставини і стали підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на те, що грошових коштів від позивача не отримувала, а вказану розписку написала під тиском за отримання юридичних послуг. Крім того, пояснила, що від продажу належного їй будинку не відмовляється, більш того, на теперішній час має покупця [PERSON], з яким домовилась про продаж належних їй 13/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у м.Одесі, пров. Чорноморський, 3, за 31 тис. доларів США, однак, накладений у справі арешт перешкоджає їм укласти договір купівлі-продажу. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що поданий позов заявлений передчасно і у його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що 14 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження укладення даного договору відповідачем 14.04.2015 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5\~000 дол. США. Згідно даної розписки повернення позичених грошей повинно було відбутись після укладення відповідачем договору купівлі-продажу майна, а саме частини будинку, що знаходиться за адресою м.Одеса, пр.-к Чорноморський 3, кв. 2 що належить на праві приватної власності [PERSON] Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, однак, відповідачка ухиляється від виконання свого зобов`язання по поверненню боргу. Також пояснила, що подання даного позову, на її думку, вважається моментом пред`явлення вимоги і передбачений законом 30 денний термін вже сплив. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк і в порядку, які встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем дійсно була отримана від позивача грошова сума у розмірі 5000 доларів США, на підтвердження чого особисто [PERSON] була написана розписка, так як доказів іншого у судовому засіданні надано не було, а згідно вимог статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі не були одержані ним від позикодавця, однак, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі не були отримані або були одержані у меншій кількості. Також, слід зазначити, що доказів насильства, обману чи зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем чи впливу тяжких обставин суду надано не було. Однак, звернення до суду з даним позовом, на думку суду, є передчасним, так як зазначеною розпискою сторони погодили, що обумовлені грошові кошти у розмірі 5000 доларів США будуть повернуті відповідачем після продажу належної їй частини житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Одеса, пр.-к Чорноморський 3, кв. 2. Таким чином, не можливо говорити про те, що строк повернення грошових коштів був сторонами не визначений. Згідно ч.1,2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, що має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Зважаючи на те, що доказів ухиляння відповідача від укладання договору купівлі-продажу належної їй частини будинку суду надано не було, та, більш того, до судового засідання зявився [PERSON], який повідомив про те, що вони з [PERSON] домовились про продаж належної їй частини будинку за 31\~000 доларів США, і на виконання зазначеної домовленості ним був переданий аванс у розмірі 1800 доларів США, однак, вжиті у справі заходи забезпечення позову перешкоджають укладанню угоди купівлі-продажу, суд приходить до висновку про те, що звернення до суду з даним позовом є передчасним, у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров;я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У звязку з наведеним, суд також вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON]В в частині стягнення з відповідачки [PERSON] суми завданої йому моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, у зв'язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні даних позовних вимог. Що стосується вимог в частині звернення стягнення на майно боржника, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи той факт, що між сторонами не було укладено договору іпотеки, звернення стягнення на належну відповідачеві частину будинку даній стадії є безпідставним та неможливим. Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Зважаючи на те, що інтереси позивача у даній справі представляла представник за довіреністю [PERSON], яка не є адвокатом або фахівцем у галузі права, у задоволенні даної частини позовних вимог також слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені передчасно, у звязку з чим задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed