Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

04 вересня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте сімейних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Відповідач добровільно надає їй матеріальну допомогу в розмірі 500 грн. На даний час вона є повнолітньою, навчається на другому курсі денного відділення у Рівненському державному гуманітарному університеті на контрактній формі навчання. Всі витрати по оплаті навчання, проживання в гуртожитку, харчування, проїзду, придбання одягу та канцелярських товарів несе її мати [PERSON], яка є інвалідом 2 групи та отримує 1400 грн. пенсії. Відповідач є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 3726 грн. та регресні виплати, загальна сума його щомісячного доходу становить приблизно 8600 грн., а тому він зобов'язаний і може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить його задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач несе витрати на своє лікування, проте не в такому розмірі, як вказує у поданому до суду відзиві на позовну заяву, витрати на санаторно-курортне лікування згідно з чинним законодавством йому повинна компенсовувати держава. Крім того, з жовтня 2017 року розмір його доходів збільшився після проведення чергового перерахунку пенсії. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, подавши до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень посилається на те, що відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки та після досягнення нею повноліття продовжує добровільно сплачувати по 500 грн. матеріальної допомоги щомісячно. Разом з тим, він не має змоги оплачувати навчання дочки у розмірі, який просить позивач, оскільки є інвалідом 3 групи, постійно проходить курси лікування за призначенням лікарів, що потребує значних для нього витрат. Крім того, на утриманні відповідача є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Враховуючи важке матеріальне становище відповідача, просить позов задовольнити частково, не заперечує проти стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , яка продовжує навчатись, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно або не більше ніж 1/8 частини його доходу, до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач навчається на другому курсі Рівненського державного гуманітарного університету за спеціальністю «Англійська мова та література» денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, оплата за навчальний рік складає 10800 грн., що підтверджується довідкою від 30.05.2017 №448 та копією договору про надання освітніх послуг (а.с.3,17). Згідно із довідкою про доходи відповідача [PERSON], він перебуває на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію близько 4000 грн. (а.с.6). Як вбачається із довідки про доходи матері позивача [PERSON], розмір отримуваної нею пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання становить близько 1400 грн. (а.с.7). Копіями квитанцій від 17.08.2016, 16.01.2017, 21.03.2017, 18.05.2017, 22.05.2017 та 10.11.2017 підтверджується факт оплати позивачем протягом 2016 - 2017 років витрат за навчання та проживання в гуртожитку (а.с.20, 21, 48). Із довідки управління виконавчої дирекції ФСС у Волинській області вбачається, що розмір допомоги, яку надає [PERSON] на утримання дочки [PERSON], складає близько 500 грн. щомісячно (а.с.40). Відповідач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.35, 36). [PERSON] є пенсіонером та інвалідом 3 групи професійного захворювання, у зв'язку з чим проходить медичні обстеження та лікування, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення, довідки до акту огляду МСЕК серії ВЛН №0089061 та виписками медичного центру «Здорова сім'я» і дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім.Пирогова» (а.с.35, 37, 38, 39). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявністю у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інших обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] продовжує навчатися на контрактній формі навчання денного відділення Рівненського державного гуманітарного університету, державної стипендії не отримує, та в зв'язку з наведеним потребує подальшого матеріального забезпечення до закінчення навчання. Відповідач отримує регулярний дохід у виді пенсії та регрес них виплат, може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, а тому суд визначає до стягнення з відповідача аліменти в користь [PERSON],[INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Рішення щодо стягнення платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial