Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

28.04.2017 року адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа виконавчий комітет [PERSON] міської ради Хмельницької області про встановлення меж земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні суміжною земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.04.1977 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради депутатів трудящих Хмельницької області на сесії прийнято рішення №70 про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 500 кв.м., що розташована по вул. Петрова, 24 в м.Шепетівка Хмельницької області, для проведення будівництва індивідуального житлового будинку. Пунктом 1.2 вказаного рішення останній було обумовлено місячний строк для виготовлення технічної документації для відведення земельної ділянки. 22.04.1977 року [PERSON] звернулась до відділу комунального господарства виконавчого комітету [PERSON] міської ради та підписала договір про надання їй в безстрокове користування виділеної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, який був нотаріально посвідчений. 22.04.1977 року [PERSON] здійснено відвід обумовленої земельної ділянки загальною площею 500 кв.м. в натурі на підставі вказаного вище рішення, про що складено відповідний акт. 05.05.1983 року будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка [PERSON] завершено та прийнято в експлуатацію. 04.03.2016 року остання звернулася до земельно-аграрного центру «Карат» (далі ЗАЦ «Карат») для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що розташована по вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка, в натурі. Працівниками ЗАЦ «Карат» було здійснено обміри земельної ділянки, площа якої згідно рішення від 13.04.1977 року повинна становити 500 кв.м., однак на момент обміру становила лише 432 кв.м., тобто на 68 кв.м. зменшилась. 24.03.2016 року представниками ЗАЦ «Карат» проводилося встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON], яке здійснювалось в присутності останньої та землекористувачів суміжних земельних ділянок, про що було складено відповідний акт, який має бути підписаний землекористувачем та землекористувачами суміжних земельних ділянок, однак [PERSON] відмовилась його підписати. [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] міського голови з метою вирішення земельного спору між сторонами щодо невідповідності меж суміжної земельної ділянки з врахуванням первинних розмірів, які були відведені для користування та будівництва, а також з метою відновлення її порушеного права. Однак, дана переписка, яка тривала протягом року, результатів не дала та їй рекомендовано звернутися для вирішення даного спору до суду. На її усні пропозиції вирішити спір в добровільному порядку [PERSON] не реагує та відмовляється добровільно усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою. Відповідачі своєю відмовою погодити межі земельної ділянки, здійснюють перешкоди [PERSON] в користуванні вказаною вище земельною ділянкою без позбавлення права володіння земельною ділянкою та в реалізації її права на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у її володінні, оскільки для цього обовязковим є погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами. А тому, просить суд встановити (відновити) межі земельної ділянки в натурі між суміжними землекористувачами [PERSON] за адресою вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка та [PERSON], [PERSON] за адресою: вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка Хмельницької області, з врахуванням того, що позивачці виділено 500 кв.м в користування згідно первісних правовстановлюючих документів; усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка Хмельницької області шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] демонтувати огорожі з дерев'яного паркану зі сторони домоволодіння [PERSON] та перенести границю в сторону домоволодіння відповідачів по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка по всій довжині земельної ділянки на відстані, що відповідатиме відновленню первинного розміру земельної ділянки [PERSON], стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача судовий збір та послуги адвоката. 30.05.2017 року представником позивача [PERSON] подано заяву про зміну позовних вимог, у якій останній просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Одухи, 29 в м.Шепетівка, що була здійснена на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради від 30.03.2017 року та усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка Хмельницької області шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON] демонтувати огорожу з дерев'яного паркану зі сторони домоволодіння [PERSON] та перенести границю в сторону домоволодіння відповідачів по вул. Одухи, 29 по всій довжині земельної ділянки на 1,35 м. 07.06.2017 року представником позивача [PERSON] подано заяву про зміну позовних вимог, у якій останній просив скасувати реєстрацію речового права на нерухоме майно на земельну ділянку від 27.04.2017 року по вул.Одухи, 29 в м.Шепетівка, що була здійснена на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради від 30.03.2017 року та усунути перешкоди у користуванні позивачкою [PERSON] земельною ділянкою по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка Хмельницької області шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON] демонтути огорожу з дерев'яного паркану зі сторони домоволодіння [PERSON] та перенести границю в сторону домоволодіння відповідачів по вул. Одухи, 29 в м.Шепетівка по всій довжині земельної ділянки на розмір, що існував до порушеного права. 30.06.2017 року представником позивача [PERSON] збільшено позовні вимоги, просив скасувати також рішення [PERSON] міської ради від 30.03.2017 року №38 у звязку з чим клопотав про залучення співвідповідача [PERSON] міської ради Хмельницької області. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.06.2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] до участі в справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] міську раду. 14.07.2017 року представник позивача [PERSON] у заяві про збільшення позовних вимог просив скасувати та виключити п.1.9 з рішення [PERSON] міської ради від 30.03.2017 року №38 21 сесії міської ради 7 скликання «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 629 кв.м, по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та передано відповідачам [PERSON], [PERSON] у спільну часткову власність відповідно до часток у домоволодінні. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.08.2017 року призначено судову земельно-технічну експертизу та на час її проведення провадження в справі зупинено. 07.02.2018 року провадження в справі відновлено у звязку із надходженням до суду висновку експерта №06-106/17 від 06.02.2018 року. 08.02.2018 року на адресу суду надійшов скоригований від помилок висновок експерта №06/2-106/17 від 08.02.2018 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що у 1977 році було вибито вулицю, стали наділяти ділянки, їй виконкомом [PERSON] міської ради виділено у користування земельну ділянку площею 500 кв.м. по вул.Петрова в м.Шепетівка, яка винесена в натуру, були поставлені межові знаки (кілки), по ним встановлено паркан. На земельній ділянці нею побудовано будинок, який введено в експлуатацію, викопано криницю. У 1995 році переїхала проживати у село, а у будинку проживає її донька [PERSON] У 2016 році донька вирішила приватизувати земельну ділянку і під час виготовлення технічної документації виявили, що розмір її земельної ділянки менший, ніж було виділено. А тому, просила позов задовольнити. \~В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали збільшені та уточнені позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що земельна ділянка по вул.Одухи, 29 площею 600 кв.м. була виділена у користування її батьку [PERSON] У жовтні 1976 року його земельна ділянка була переміряна та [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації складений відповідний план земельної ділянки і його зареєстровано в реєстрі БТІ за №696. Площа земельної ділянки по фактичному користуванню на той час складала 638 кв.м., про що було відображено в плані земельної ділянки. Паркан був збудований ще її покійним батьком [PERSON] по виставлених межових знаках. Після цього паркан переробляла та робила підмуровку представник позивача [PERSON] Після смерті батька разом із сестрою [PERSON] в рівних частинах успадкували будинок за цією адресою. А у березні 2017 року отримали у власність земельну ділянку по вул.Одухи, 29 шляхом її приватизації. Вказала, що сусідка [PERSON] та члени її родини впродовж досить тривалого часу шкодять їх господарству, поставили туалет впритул до паркану, обрізують плодові дерева, зруйнували та повністю не відновили паркан на спільній межі, самовільно з порушенням будівельних норм звели господарську будівлю з облаштуванням септика впритул до їх земельної ділянки, а вони перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу не чинили. Саме позивачка зверталась до міської ради за погодження межі, прийняте нею рішення не оскаржувала. При встановленні на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON], остання до них не зверталась, бути присутніми не запрошувала, межові знаки відсутні, а тому і не підписала відповідний акт. Просила у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності, оскільки [PERSON] вже більше 40 років користується своєю земельною ділянкою по наявним межам і жодних претензій не предявляла. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, крім того, просила застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON], додатково зазначивши, що відразу поставила свій підпис на акті встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON], однак в подальшому через скарги останньої відкликала свій підпис, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за його безпідставністю. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] міської ради та третьої особи виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки [PERSON] та [PERSON], використовуючи своє конституційне право на приватизацію земельної ділянки, звернулися до [PERSON] міської ради з заявами, отримавши дозвіл, виготовили технічну документацію із землеустрою. А рішенням [PERSON] міської ради від 30.03.2017 року №38 21 сесії міської ради 7 скликання в межах повноважень та у спосіб передбачений законом затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 629 кв.м. по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та передано її відповідачам у спільну часткову власність відповідно до часток у домоволодінні. Вказали, що узгоджувальною комісією виконкому [PERSON] міської ради 11.05.2016 року та 14.12.2016 року розглядались питання стосовно погодження меж земельних ділянок по вул.Петрова, 24 та по вул.Одухи, 29 в м.Шепетівка, межі погоджено, вказані рішення ніким із сторін оскаржені не були. Звертали увагу суду на те, що позивачем та її представниками не надано жодних доказів на підтверження незаконності прийнятого рішення, як і позову у цілому. Вислухавши думки учасників справи та їх предстаників, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір у межах заявлених вимог і наданих доказів, суд знаходить в позові відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих №70 від 13.04.1977 року позивачу [PERSON] виділено земельну ділянку для проведення будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Петрова, 24 в м.Шепетівка Хмельницької області, площею 500 кв.м. 22.04.1977 року [PERSON] з відділом комунального господарства виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих укладено договір, відповідно до якого їй надано в безстрокове користування виділену рішенням виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих №70 від 13.04.1977 року земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка, загальною площею 500 кв.м., який посвідчено нотаріусом [PERSON] держнотконтори 20.05.1977 року, зареєстрований за р.№539. Згідно акту від 22.04.1977 року вказану земельну ділянку площею 500 кв.м. відведено в натурі та разом із розміщеними на ній геодезичними знаками передано для користування [PERSON] В травні 1983 року [PERSON] завершено будівництво індивідуального житлового будинку по вул. Петрова, 24 в м. Шепетівка та прийнято його в експлуатацію, про що 05.05.1983 року складено відповідний акт. 02.08.1983 року будинок зареєстрований в [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] у реєстровій книзі за №5649. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2000 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] після смерті батька [PERSON] в рівних долях успадкували будинковолодіння по вул.Одухи, 29 в м.Шепетівка, яке належало померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого [PERSON] держнотконторою 25.09.1950 року за р.№6782. Право власності на вказане домоволодіння за відповідачами зареєстровано в [PERSON] БТІ 17.04.2000 року за р.№905. Відповідно до наявного в технічному паспорті на будинок плану земельної ділянки, під будинковолодінням знаходиться земельні ділянка площею 600 кв.м. виділена на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 334 від 13.10.1976 року, зареєстрована за р.№696 17.10.1976 року, у фактичному користуванні знаходиться 638 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Зі змісту ч.2 ст. 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Отже, правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.10.2016 року у справі № 6-2329цс16. Як встановлено в суді, [PERSON] право власності на земельну ділянку по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка не оформляла, а лише 04 березня 2016 року звернулась з заявою до ЗАЦ «Карат» та уклала договір №04-03/16-15 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] припинилось зі смертю останнього та до складу спадщини не ввійшло, успадковане відповідачами [PERSON], [PERSON] не було. Відповідно до\~ст.40 Земельного кодексу України\~громадянам України за рішенням органів виконавчої влади і місцевого самоврядування можуть передаватися у власність або в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в межах норм, визначених\~Земельним кодексом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.\~\~ст.86, ч.4 ст.88 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова); учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання, володіння, користування частини земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.4\~ст.120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Так, згідно рішення 14 сесії міської ради 7 скликання від 21.11.2016 року №14 відповідачам [PERSON] та [PERSON] за їх заявами надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул.Одухи, 29 в м.Шепетівка орієнтовною площею земельної ділянки 638 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови за рахунок земель комунальної власності, а рішенням 21 сесії міської ради 7 скликання від 30.03.2017 року №38 її затверджено та передано [PERSON], [PERSON] земельну ділянку по вул. Одухи, 29 (6810700000:01:001:0931), площею 629 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у спільну часткову власність відповідно до часток у домоволодінні по ? кожному. Також, у березні 2016 року ЗАЦ «Карат» на замовлення позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка. У заяві про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] відмовилась від відновлення межових знаків встановленого зразку, оскільки межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з металевим парканом. Під час виконання топографо-геодезичних робіт встановлено, що фактична площа земельної ділянки, якою користується [PERSON] становить 432 кв.м. В технічній документації міститься акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 24.03.2016 року. Згідно даного акту спірні питання відсутні, його погоджено власниками суміжних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте, у ньому відсутній підпис [PERSON] Крім того, в подальшому [PERSON] відкликано її підпис під погодженням меж земельної ділянки. А тому, позивач та її представники посилаючись на те, що площа земельної ділянки по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка з 500 кв.м. зменшилась на 68 кв.м. через виділення у власність відповідачів земельної ділянки більшою площею, ніж перебувала у постійному користуванні померлого [PERSON], просять усунути перешкоди у користуванні вищевказаною земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] демонтувати огорожі з дерев'яного паркану зі сторони домоволодіння [PERSON] та перенести межу в сторону домоволодіння відповідачів по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка по всій довжині земельної ділянки на відстані, що відповідатиме відновленню первинного розміру земельної ділянки [PERSON], скасувати та виключити п.1.9. з рішення [PERSON] міської ради від 30.03.2017 р. №38 та скасувати реєстрацію речового права. Крім того, посилаються на те, що своєю відмовою погодити межі земельної ділянки відповідачі також здійснюють перешкоди в реалізації її права на приватизацію земельної ділянки та в користуванні вказаною земельною ділянкою без позбавлення останньої права володіння, а тому за захистом права [PERSON] звернулись до суду. Частиною 3 ст. 158 Земельного кодексу України передбачено, що лише органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. Статтею 1 Закону України «Про землеустрій»\~визначено, що межування земель - це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок власників, землекористувачів із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка. Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено\~ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно п. 1.2. "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої\~наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року (далі Інструкція), встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Отже, погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками (землекористувачами) самостійного юридичного значення немає. Даний процес відбувається в рамках проведення кадастрових зйомок. Такі кадастрові роботи створюють лише інформаційну базу і не є юридичним фактом, від якого залежить реалізація права особи на безоплатну приватизацію земельної ділянки та на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини. У звязку з існуванням спору між сторонами щодо погодження меж земельної ділянки по вул. Петрова, 24 узгоджувальною комісією виконкому [PERSON] міської ради з вирішення земельних спорів в присутності сторін [PERSON] та [PERSON], розглянувши заяву [PERSON] від 21.04.2016 року про погодження меж вказаної земельної ділянки, було принято рішення від 11.05.2016 року погодити комісійно зовнішні межі земельної ділянки по вул. Петрова, 24 в м.Шепетівка. Ним же, зобовязано [PERSON] дотриматись вимог чинного законодавства та на протязі місяця з дня отримання рішення комісії привести у відповідність до будівельних норм розміщення господарських будівель, сараю та туалету, а саме: розміщення вказаних будівель не може бути менше 1 м від межі земельної ділянки по вул. Одухи, 29, про виконання рішення повідомити комісію в 10-денний строк з дня його виконання. Дане рішення [PERSON]С оскаржено не було. Крім того, 14.12.2016 року комісією розглянуто заяву [PERSON] та [PERSON] про погодження меж земельної ділянки по вул. Одухи, 29, із сусідніми землекористувачами по вул. Одухи, 31 та Петрова, 24 в м.Шепетівці та встановлено, що фактична межа зазначених земельних ділянок не зміщена, відповідає фактичним межам користування земельною ділянкою та межам вказаним в землевпорядній документації наданої [PERSON] та визначена огорожею з металевої сітки та деревяних штахет встановленої між ділянками по вул. Одухи, 29, Одухи, 31 та Петрова, 24. Оскільки рішення комісії від 11.05.2016 року [PERSON] щодо комісійного погодження меж її ділянки не оскаржено, предметом спору є та ж сама межа, з метою рівності сторін перед законом комісією вирішено погодити комісійно зовнішні межі земельної ділянки по вул.Одухи, 29 в м.Шепетівка. Дане рішення [PERSON]С також не оскаржено. У висновку судової земельно-технічної експертизи №06-106/17 від 06.02.2018 року, проведеної за клопотанням представника позивача, судовим експертом [PERSON] зазначено, що відповідно до наданого судом кадастрового плану, земельна ділянка по вул. Петрова, 24, яка належить на праві постійного користування [PERSON], має фактичну площу 0,0427 га (427 кв.м.), яка є меншою на 0.0073 га. (73 кв.м.) відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №70 від 13.04.1977 року, яким було надано в постійне користування 500 кв.м. Земельна ділянка по вул. Одухи, 29, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], згідно кадастрового плану має фактичну площу 0,0638 га (638 м. кв.), яка має більшу площу на 0,0038 га (38 кв.м.) відповідно до рішень виконавчого комітету [PERSON] міської ради №23 від 22.04.1948 року, №334 від 13.10.1976 року, якими було надано в постійне користування 600 кв.м. та має більшу площу на 0,0009 га (9 кв.м.) відповідно до рішення сесії [PERSON] міської ради №38 від 30.03.2017 року, прийнятого з порушенням Земельного Кодексу України і що позбавило права постійного користування на частину земельної ділянки по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка, яка належить [PERSON] З висновку судової земельно-технічної експертизи №06/2-106/17 від 08.02.2018 року, наданої судовим експертом [PERSON] після коригування технічних помилок, слідує, що земельна ділянка по вул. Петрова, 24, яка належить на праві постійного користування [PERSON], згідно наданого кадастрового плану має фактичну площу 0,0427 га (427 кв.м.), яка є меншою на 0.0073 га. (73 кв.м.) відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №70 від 13.04.1977 року, яким було надано в постійне користування 500 кв.м. Земельна ділянка по вул. Одухи, 29, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], згідно кадастрового плану має фактичну площу 0,0638 га (638 м. кв.), яка має більшу площу на 0,0038 га (38 кв.м.) відповідно до рішень виконавчого комітету [PERSON] міцської ради №23 від 22.04.1948 року, №334 від 13.10.1976 року, якими було надано в постійне користування 600 кв.м. та має більшу площу на 0,0009 га (9 кв.м.) відповідно до рішення сесії [PERSON] міської ради №38 від 30.03.2017 року. Визначити наявність порушення меж, зміщення, накладення земельних ділянок та відповідність встановлення огорож на межах земельних ділянок по вул. Петрова, 24 та по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка Хмельницької області за відсутності кадастрового плану з координатами поворотних точок меж земельної ділянки по вул. Петрова, 24 на площу 0,05 га (500 кв.м.), відповідно до наяних правовстановлюючих документів на право користування та на право власності не надається за можливе. В судовому засіданні судовий експерт [PERSON] підтвердив наданий ним висновок №06/2-106/17 від 08.02.2018 року, вказавши, що висновок №06-106/17 від 06.02.2018 року слід рахувати недійсним, а для визначення наявності порушення меж, зміщення, накладення земельних ділянок та відповідність встановлення огорож на межах земельних ділянок по вул. Петрова, 24 та по вул. Одухи, 29 в м. Шепетівка необхідно мати кадастровий план з координатами поворотних точок меж земельної ділянки на кожну з них. Оскільки земельна ділянка по вул.Петрова, 24 в м.Шепетівка не сформована, здійснити накладання сформованої та несформованої земельних ділянок не надається за можливе. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно\~ст. 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно\~ст. 186 ЗК України\~проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому\~статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною [PERSON] Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до чч.1, 4-6 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Цей орган зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно з вимогами ч.ч. 9, 10 ст. 118 ЗК України, відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. В ході судового розгляду встановлено, що всупереч вищевказаним нормам розробник ЗАЦ «Карат» на погодження до органу влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] не подавав. У погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вказаний орган [PERSON] не відмовляв. Вказане також підтвердила представник позивача [PERSON], ствердивши, що на погодження оригінал технічної документації не подавався. Жодним законом чи іншим нормативним актом не покладено цивільної відповідальності на суміжного землевласника за непогодження у добровільному порядку меж суміжного землекористування. Отже, вказане спростовує доводи представників позивача та самого позивача про порушення права [PERSON] на приватизацію земельної ділянки. Разом з тим, право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] припинилось зі смертю останнього та до складу спадщини не ввійшло, успадковане відповідачами [PERSON], [PERSON] не було. Відповідачі [PERSON], [PERSON], набувши права власності на обєкт нерухомого майна у встановленому законом порядку звернулись до [PERSON] міської ради із відповідними заявами та скористались своїм правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а [PERSON] міська рада, приймаючи оскаржуване рішення від 30.03.2017 року №38, діяла в межах повноважень та в спосіб, визначений\~Земельним кодексом України, з дотриманням визначеної процедури. Крім того, з пояснень сторін вбачається, що паркани з моменту їх встановленння ними не переносились. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Віповідно до ч.3 ст. 12, ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог. Так, відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Норма ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, отже обовязок доведення строку, з якого особі стало /могло стати/ відомо про порушення права покладається на позивача. Відповідно до ч.ч. 3-5\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.\~\~Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. З огляду на все вищевикладене, встановлені обставини та надані докази, суд вважає, що підстави для застосування строку позовної давності відсутні, в той же час з урахуванням того, що позивачем та її представниками не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження всіх заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні за безпідставністю таких в повному обсязі. \~ На підставі ст.ст. 40, 86, 88, 118, 120, 158, 186, 186-1, 198 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed