Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

В липні 2018 [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ "СК "ПЗУ України", в якому просила суд: стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 34 013, 73 грн.; 3% річних у розмірі 7 368, 00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 4 647, 60 грн., а також витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 червня 2016 року, між ПрАТ СК ПЗУ України та нею ([PERSON].) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №108020 (надалі по тексту - договір страхування), з метою страхування автомобіля позивача "Infiniti FX35", державний номерний знак [NUMBER]. 12 жовтня 2016 року, в період часу з 02:00 год. до 09:00 год. невстановлена особа, незаконно заволоділа автомобілем "Infiniti FX35", державний номерний знак [NUMBER], який був припаркований по пров. Металістів, 1 у м. Києві. Про викрадення автомобіля позивачка повідомила поліцію, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ст. 289 КК України. В цей же день позивача звернулась до відповідача із завою про страховий випадок. Листом від 01 листопада 2016 року відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, з посилання, на порушення останньою умов договору страхування. 09 листопада 2016 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою та відповідними доказами для прийняття відповідачем позитивного рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року позовом [PERSON] до ПрАТ "СК "ПЗУ України" про стягнення страхового відшкодування задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ "СК "ПЗУ України" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі - 121 582, 60 грн. та судовий збір у розмірі - 1 210, 00 гривень. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. 11 жовтня 2017 року позивачкою, на адресу відповідача направлено претензію, щодо виплати другого траншу суми страхового відшкодування у розмірі 283 692, 74 грн. Зазначена сума другого траншу була виплачена відповідачем частково, згідно платіжного доручення від 23 лютого 2018 року у розмірі 258 473,82 грн., недоплаченою залишилась сума у розмірі 25 218, 92 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року позов [PERSON] до ПрАТ "СК "ПЗУ України" про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ "СК "ПЗУ України" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі - 25 218, 92 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 978, 40 грн. та судовий збір у розмірі - 2 836, 93 грн. Листом №8639-31 від 24 грудня 2018 року ПрАТ "СК "ПЗУ України" повідомило позивачку про прийняте рішення щодо доплати відшкодування у розмірі 31 034, 25грн. 26 грудня 2018 року відповідач перерахував позивачці доплату відшкодування у розмірі 31 034, 25 грн. Оскільки, виплата страхового відшкодування позивачці з боку відповідача була проведена (23 лютого 2018 року у розмірі 258 473, 82грн. та 26 грудня 2018 року у розмірі 25 218,92грн.) з порушенням умов договору страхування, позивачка просить суд, стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 34 013,73грн., 3% річних в розмірі 7 368, 00грн. В судовому засіданні представник позивачки на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судові засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; поважності причини неявки до суду не повідомив; відзив на позов не надіслав. Суд, заслухав пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року позовом [PERSON] до ПрАТ "СК "ПЗУ України" про стягнення страхового відшкодування задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ "СК "ПЗУ України" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі - 121 582, 60 грн. та судовий збір у розмірі - 1 210, 00 гривень. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. 13 червня 2016 року, між ПрАТ СК ПЗУ України та нею ([PERSON].) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №108020 (надалі по тексту - договір страхування), з метою страхування автомобіля позивача "Infiniti FX35", державний номерний знак [NUMBER]; страхова сума - 433 580, 00 грн.; застраховані ризики - АК ДТП - АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія, АК НЗ - АВТОКАСКО незаконне заволодіння, АК ІВП - АВТОКАСКО інші випадкові події; безумовна франшиза за ризиком "АК НЗ" та/або за будь-якими ризиками при повній загибелі ТЗ (конструкційній чи фактичній) - 5 % від страхової суми; строк дії договору - з 14 травня 2016 року по 13 травня 2017 року. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 12016100090011929 від 13 жовтня 2016 року), вбачається, що 12 жовтня 2016 року в період часу з 02:00 до 09:00 години невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Металістів, 1, незаконно заволоділа транспортним засобом "Infinity FX35", чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], загально-легковим, універсал В, номер шасі [NUMBER], який був припаркований за вищевказаною адресою, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, завдавши позивачці матеріального збитку. Відповідно до п. 9.2.5. Загальних умов страхування (далі по тексту - Умови), страхувальник в межах цього договору зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів у письмовій формі (факс, лист, телеграма, електронна пошта тощо) повідомити Страховика про суттєві зміни, що сталися із застрахованим/забезпеченим ТЗ, його ДО (зміна реєстраційного номеру(документів, комплектності застрахованого ТЗ, його ДО; участь застрахованого ТЗ в спортивних змаганнях, тест-драйвах або використання ТЗ для навчальної їзди та/або в якості таксі, а також для надання послуг по регулярним/нерегулярним внутрішнім перевезенням пасажирів та/або вантажу (багажу) на замовлення, та/або передачі ТЗ в оренду, позичку, прокат, підряд, лізинг; втрату свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, ключів від ТЗ та засобів проти викрадення, пульту управління сигналізацією; поломки або демонтажу пристроїв проти викрадення, переобладнання застрахованого ТЗ, в тому числі зміну ДО), про зміну власника застрахованого ТЗ та інших умов, що можуть вплинути на ступінь ризику, зазначених в Заяві на страхування. При незаконному заволодінні застрахованого ТЗ, у зв'язку з чим розпочате кримінальне провадження, виплата відшкодування проводиться у два етапи: 30 % належного страхового відшкодування виплачується протягом 30-ти робочих днів з моменту отримання останнього документу з переліку документів, зазначених у розділі ХІІ Умов (зокрема, витяг з ЄРДР щодо початку кримінального провадження за фактом заволодіння ТЗ із зазначенням відповідних реквізитів), а остаточна виплата страхового відшкодування проводиться по закінченню строку досудового розслідування після прийняття рішення відповідними правоохоронними органами щодо подальшого кримінального провадження (зупинення досудового розслідування чи закінчення досудового розслідування) за умови надання Страхувальником відповідного документу з переліку, зазначеному в п. 12.2.5.3 розділу ХІІ Умов, але не пізніше 6-ти місяців з дати настання страхового випадку. Страховки, за відсутності вини страхувальника/вигодонабувача або його довірених осіб/водія, проводить остаточну виплату (п. 10.16 Умов). Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п. 3) ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування"). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування"). Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п. 10.5.7 Умов, при втраті застрахованого транспортного засобу внаслідок АК НЗ розмір страхового відшкодування розраховується як ринкова вартість застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку. Тобто сума відшкодування, яка підлягає виплаті обчислюється за формулою: [РВ (ринкова вартість) х Кпр (коефіцієнт пропорційності) - Ф (франшиза) - НП (неоплачена премія) - Сз (сума зниження, розмір якої визначається згідно п. 10.13 чи 10.18 Умов)] х АВ (відсоток авансової виплати, визначається згідно з п. 10.16 Умов). Ринкова вартість автомобіля Infinity FX35, д.н.з. [NUMBER], станом на 12 жовтня 2016 року (на день незаконного заволодіння) складала 508 814, 08 грн., згідно Звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 304/10-16 від 15 травня 2017 року, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року по цивільній справі №761/8707/17. Таким чином, сума виплати останньої частини (другого траншу) страхового відшкодування становить 283 692, 74 грн. 23 лютого 2018 року відповідач перерахував на рахунок позивачки останню частину суми страхового відшкодування у розмірі 258 473, 82 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року позов [PERSON] до ПрАТ "СК "ПЗУ України" про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ "СК "ПЗУ України" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі - 25 218, 92 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 978, 40 грн. та судовий збір у розмірі - 2 836, 93 грн. Рішення суду набрало законної сили. На виконання вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року, відповідач, листом №8639-31 від 24 грудня 2018 року повідомив позивачку про прийняте рішення щодо доплати відшкодування у розмірі 31 034, 25 грн. в послідуючому, 26 грудня 2018 року відповідач здійснив виплату позивачці доплати відшкодування у розмірі 31 034, 25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений говором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлених в постанові від 21 грудня 2016 року по справі № 6-1003цс16, у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого суд визнав, що до грошових зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 13 червня 2016 року, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року встановлено, що: сума виплати останньої частини (другого траншу) страхового відшкодування становить - 283 692,74 грн.; сума доплати страхового відшкодування становить - 25 218, 92 грн. Як вбачається із матеріалів справи, 23 лютого 2018 року відповідач сплатив позивачці страхове відшкодування у розмірі 258 473, 82 грн., про що свідчить копія платіжного доручення №1143 від 23 лютого 2018 року. Листом №8639-31 від 24 грудня 2018 року відповідач визнав сума доплати страхового відшкодування (яка стягнута за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року), а 26 грудня 2018 року відповідач здійснив на користь позивачки перерахування доплати страхового відшкодування. Оскільки, страховою компанією було порушено строки виплати страхового відшкодування, ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" повинно сплатити [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування. Перевівши розрахунок наданий позивачкою, суд прийшов до висновку, про стягнення з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" на користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 34 013,73 грн. та 3% річних у розмірі 7 368, 00 грн., за період часу з 13 квітня 2017 року (дата виплати другого етапу страхового відшкодування) по 23 лютого 2018 року (дата виплати частини страхового відшкодування). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачкою надано суду, договір про надання правової допомоги від 01 вересням 2016 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 04 лютого 2019 року про оплату послуг адвоката на суму 4 647, 60 00 грн. сплачену позивачкою адвокату; акт виконаних робіт від 04 лютого 2019 року та ордер. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, перевіривши наданий позивачкою розрахунок суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню інфляційні витрати у розмірі 34 013,73 грн. та 3% річних у розмірі 7 368, 00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 647, 60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved