Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.10.2014 року між нею та ТОВ "Споживчий центр" укладено кредитний договір № 10.10.2014-000000562. Зазначає, що умови кредитного договору, за яким вона повинна сплатити відповідачу річну процентну ставку в розмірі 730% річних, є несправедливими та такими, що не відповідають нормам цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим просила суд визнати цей договір недійсними.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не наддав; у письмових запереченнях позов не визнав повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що 10.10.2014 року між позивачем та ТОВ "Споживчий центр" укладено кредитний договір № 10.10.2014-000000562, згідно якого кредитор надав позичальнику 1500,00 грн. строк дії якого 14 календарних днів до 23.10.2014 року включно. Плата за користування кредитом складає 420,00 грн. за 14 календарних днів. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. . У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 10.10.2014 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Як вбачається з пояснень представника позивача, останній вважає, що відповідач приховав реальну процентну ставку по кредиту 730% річних, та надав інформацію про уявні переваги про його фінансові послуги. Проте, такі обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно умов договору сторонами встановлено фіксовану плату у сумі 420 грн. за 14 днів. З договору вбачається, що позивач повідомлена про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та отримала його примірник. З договору також вбачається, що за користування кредитними коштами встановлюються оплата в розмірі 420 грн. Таким чином, умовами договору не передбачено встановлення відсоткової ставки процентів річних, що не суперечить ст.627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Орієнтована сукупна вартість кредиту визначена в п.1.1 Договору в грошовому виразі та складається з суми кредиту 1500 грн. та плати за користування кредитом у розмірі 420 грн. Такі умови є чіткими та зрозумілими, та спростовують пояснення позивачки про введення її в оману відповідачем та наданні їй незрозумілої інформації по кредиту. Пояснення позивача, про те, що вона не ознайомлена з кредитними умовами, текстом договору та не отримувала його копію, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що \~підстави визнання недійсним кредитного договору №10.10.2014-000000562 від 10.10.2014 року відсутні, а отже згідно ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення 3600 грн. правової допомоги . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed