Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької областізвернулося до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на його користь надміру виплачені кошти у розмірі 27520,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] було взято на облік як внутрішньо переміщену особу, вона отримувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ та Порядку призначення і виплати державної допомоги при народженні дитини відповідачу з 01.12.2014 року по 30.11.2017 року була призначена і виплачувалася допомога при народженні дитини в розмірі 860 грн. на місяць. Із вказаним вище порядком [PERSON] була належним чином ознайомлена. За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Донецькій області ревізії в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області від 15.07.2016 року було встановлено, що [PERSON] втратила свій паспорт, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України до 01.10.2014 року, що унеможливлює відповідно до п. 4 Постанови КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509 взяття їх на облік. Було встановлено, що [PERSON] надміру отримала виплати допомоги при народженні дитини в сумі 27520,00 грн. за період з 01.12.2014 року по 31.07.2016 року. Відповідача було повідомлено про необхідність повернення безпідставно набутої грошової допомоги, однак на даний час кошти не повернуто. У судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, наполягав на задоволенні вимог. Відповідач у судове засідання не прибула, надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що просить справу розглянути без її участі. Окрім того, вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вимоги позивача є безпідставними, та такими що не відповідають діючому законодавству України, оскільки паспорт вона ніколи не втрачала, з цього приводу не зверталась до органів міграційної служби, тимчасове посвідчення, пов'язане з втратою паспорта органами ДМС їй не видавалось. Разом з цим просить припинити провадження у справі та постановити окрему ухвалу відносно дій позивача з метою застосування заходів з усунення причин та умов, які сприяють порушенню законних прав громадян та закону. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Статтею 4 цього Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1цього Закону, на момент їх виникнення. Судом встановлено, що 25 листопада 2014 року [PERSON] було видано довідку № 1421010111 про взяття її на облік як особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції. З 01.12.2014 року по 30.11.2017 року [PERSON] була призначена і виплачувалася допомога при народженні дитини в розмірі 860 грн. на місяць, згідно рішення від 10.12.2014 року. Відповідно до п. 10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. За змістом п. 11 цього Порядку, при зверненні із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, особа має пред'явити паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу. Як зазначено в позовній заяві, підставою позову є те, що паспорт на ім'я [PERSON] серія [NUMBER] значиться в реєстрі втрачених документів. Відповідно до п. 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року № 320 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 2 липня 2012 року за №1089/21401, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв'язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року. При цьому, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і надала до суду копію паспорту громадянина України, виданого на ім'я [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], завірену нею власноруч. Окрім того, згідно повідомлення Торецького МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, від 09.02.2018 року, наявного в матеріалах справи, [PERSON] протягом 2014-2016 років з заявою про втрату паспорта не зверталась. Судом не встановлено, а позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що паспорт [PERSON] серії [NUMBER], перебуває серед викрадених та втрачених, а дослідженими доказами такі доводи позивача спростовуються. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з його недоведеністю. Окрім того суд зазначає, що відповідачем у відзиві ставиться питання щодо припинення («прекращение», як зазначено російською мовою у відзиві) провадження у справі, однак Цивільним процесуальним кодексом України не передбачена така процесуальна дія як припинення провадження у справі, а тому вказана вимога є безпідставною та не може бути задоволена судом. Що стосується вимог відповідача щодо постановлення окремої ухвали відносно дій позивача з метою застосування заходів з усунення причин та умов, які сприяють порушенню законних прав громадян та закону, то суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів та обґрунтувань, які б могли переконати суд в необхідності задоволення вказаної вимоги, а тому вона є такою що не підлягає задоволенню. Окрім того, ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, обставина звернення позивача із позовом до суду не може бути кваліфікована судом як дія позивача, що порушує законні права громадян та закон, оскільки таке право, як звернення до суду із позовом, встановлена діючим законодавством України.

Outcome: dismissed