Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2), Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 3) про звільнення від сплати заборгованості. Позивач просив суд звільнити від сплати заборгованості згідно з виконавчим листом №2-11567/11 від 02.04.2012 року, яка обліковується у ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва за основним місцем роботи в ПАТ «Укртелеком»; зобов'язати державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва (Бучко В.В.) винести постанову про скасування заборгованості в розмірі 16298,52 грн. та надіслати копію до ПАТ «Укртелеком»; звільнити від сплати заборгованості в сумі 1150,00 грн. по виконавчому листу від 17.04.2014 року №2-11567, який знаходиться на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва; визнати недійсним виконавчий лист №2-11567/11 від 17.04.2012 року та скасувати виконавче провадження у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва; визнати недійним виконавчий лист №2-11560/11 від 17.04.2012 року та скасувати виконавче провадження у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва; звільнити від сплати заборгованості в сумі 1580,00 грн., згідно з виконавчим листом №11560/11 від 17.04.2012 року, яка обліковується у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва за роботою за сумісництвом в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій; звільнити від заборгованості в сумі 6876,64 грн., згідно з виконавчим листом №2-11567/11 від 17.04.2012 року, яка обліковується у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва за роботою за сумісництвом в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій; звільнити від сплати заборгованості в сумі 12544,40 грн., яка обліковується у ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва як пеня за несвоєчасну сплату аліментів; судові витрати покласти на сторони відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав та просив суд їх задовольнити. Відповідач 1, представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечували проти вимог позову та просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач 2, відповідач 3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, надіслали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи без участі їх представників. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача 1, представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року у цивільній справі №2-11153/11 стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 20,0% на кожну дитину з заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 15.09.2011р. та до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.12.2013 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2013 року та постановлено нове рішення, згідно якого зменшено розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2012 року у цивільній справі №2-11560/11 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 15.09.2011р. і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року у цивільній справі №755/17350/13-ц провадження №2/755/4948/2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів та неустойку на загальну суму 35768,88 грн. Дане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року та ухвалено нове, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» за період з вересня 2011 року по лютий 2013 року в сумі 10282,54 грн. та за місцем роботи в Державному університеті інформаційно-комунікційних технологій за період з вересня 2011 року по червень 2013 року в сумі 2261,86 грн., а всього 12544,40 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових стосунках із ПАТ «Укртелеком» з 03.08.2001 року. Згідно даних довідки ПАТ «Укртелеком» №30 від 31.01.202014 року, що за цим місцем роботи відрахування аліментів на утримання дітей проводяться із червня 2012 року, при цьому з липня 2013 року проводяться відрахування в рахунок погашення заборгованості за аліментами. Згідно даних довідки-розрахунку №1509/4 від 22 лютого 2013 року, складеної державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам [PERSON] за період з 01.09.2011 року станом на 28.02.2013 року складає 24343 грн. 44 коп. Із вказаного розрахунку убачається, що фактично заборгованість у визначеному розмірі виникла з вересня 2011 року по травень 2012 року за місцем роботи в ПАТ «Укртелеком». Окрім того, згідно даних витягів з наказів Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій [PERSON] перебував у трудових стосунках з університетом з 01 вересня 2011 року по 29 червня 2012 року, з 03 вересня 2012 року по 27 червня 2013 року та отримував відповідний дохід, проте аліментні зобов'язання з цього джерела не виконував, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Згідно даних довідки-розрахунку №23603 від 05 липня 2013 року, складеної державним виконавцем Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві, заборгованість за аліментами [PERSON] за період з 01.09.20011 року по 01.07.2013 року за вказаним місцем роботи складає 12506 грн. 41 коп. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ст. 197 СК України). Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). При розгляді справи та винесенні рішення Апеляційним судом м. Києва від 19.02.2014 року було враховано, що позивачкою вимоги в частині стягнення пені визначені в меншому розмірі, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, що відповідає межам заявлених позовних вимог та узгоджується з правилами ч. 2 ст. 196 СК України. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків (ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Крім того, як встановлено при розгляді справи, рахунок [NUMBER] в ПАТ «Старокиївський банк» відкрито [PERSON] на ім'я [PERSON] без згоди останньої та відповідно до її заяви до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві аліменти та борги по аліментам як і раніше необхідно перераховувати на її рахунок у ПАТ «КБ «Приватбанк». А тому, відповідно до пояснень відповідача 2, заборгованість по аліментам рахується як несплачена. Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ч.ч. 1, 2 ст.369 ЦПК України). Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України). Позивач не звертався до суду з вимогами про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а визнання виконавчих листів недійсними не передбачено чинним законодавством. Також не надано суду доказів набрання законної сили судовим рішенням про визнання рішення, дії або бездіяльності державного виконавця протиправними. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 60 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що пояснення позивача щодо того, що він утримує своїх батьків, сплачує боргові зобов'язання, витрачає кошти на лікування та оплату комунальних послуг, самостійно, без згоди відповідача 1 відкрив банківський рахунок на її ім'я, не можуть бути підставою для звільнення його від обов'язку сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, визнання недійсними виконавчих листів та скасування виконавчих проваджень.

Outcome: dismissed