Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача у даній справі. В обґрунтування позовних вимог заявник вказує, що у звязку з матеріальним становищем не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав з названих вище підстав, а також не заперечував щодо заочного порядку розгляду даної справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча вона була завчасно та належним чином повідомлена про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останньої про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 1 лютого 2016 року, серед іншого, присуджено до стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільної дитини останніх [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з 21 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7). Зазначений судовий акт набрав законної сили 23 лютого 2016 року. Позивач з 19 липня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 28 березня 2016 року (а.с.11) дружина позивача, зі слів останнього, на території Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області ніде не працює, а останній запис у її трудовій книжці датований 12 серпня 2014 року (а.с.12). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] (а.с.16) та [PERSON], [INFO] (а.с.17). У період липня 2015 року лютого 2016 року позивачу за місцем його роботи нараховано дохід у розмірі 23\~794,52 гривні (а.с.8). Спірні у даній справі правовідносини регулюються наступними нормами матеріального права. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 1-2 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Згідно розяснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень На переконання суду, обставини, що їх навів позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону та позиції Верховного Суду України з даного питання, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed