Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

у грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Машівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № PLMWCL9EPD0140 від 23.04.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 76234,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, з кінцевим терміном повернення 22.04.2018. Оскільки позичальник зобов`язання за договором належним чином не виконував, а тому утворилася заборгованість. [INFO] позичальник помер і його спадкоємцями є відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] 04.08.2019 банк звернувся до них з претензією щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак ніяких дій не було виконано, а тому позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 17918,45 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 17.12.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 58 т.1). 09.01.2020 від [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому вона заперечує проти позову та вказує на те, що спадкодавець на момент відкриття спадщини разом з нею не проживав, шлюб між ними розірваний, спадщину вона не приймала ні за заповітом, а ні за законом, а наявна інформація у позивача про те, що вона є спадкоємицею є недостовірною (а.с. 85-87 т.1). Цього ж числа надійшов відзив на позов і від відповідача [PERSON] , в якому він заперечує проти позову та просить відмовити повністю в його задоволенні, оскільки позов подано до неналежних відповідачів, неправомірно та усупереч вимог ст.1281,1282 ЦК України, також позивачем при поданні позову не було встановлено всіх реальних спадкоємців, які прийняли спадщину [PERSON] . Крім вказано, було порушено шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, оскільки банк пред`явив вимогу йому через півтора року з дня визнання судом права власності у порядку спадкування на частину спадщини (а.с. 65-68 т.1). 19.02.2020 позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позову та зазначає, що оскільки боржник [PERSON] помер, позов було пред`явлено до [PERSON] та [PERSON] , інформацію про інших спадкоємців нотаріусом не було надано. Лише 31.01.2020 з Інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно позивач дізнався про наявність інших спадкоємців боржника, зокрема [PERSON] та [PERSON] , яких просить залучити до участі в справі. Також зазначає, що ціна позову 17918,45 грн - відповідає вартості успадкованого майна, та з урахуванням успадкованого майна, вважають, що сума боргу підлягає стягненню із 3-х спадкоємців, враховуючи успадковані частки у спадковому майні, виходячи з розрахунку: 17918,45 грн : 3 = 5972,81 грн, а саме: з [PERSON] - 5972,81 грн, з [PERSON] - 5972,81 грн, з [PERSON] - 5972,81 грн. [PERSON] є неналежним відповідачем по справі (а.с. 126-132, 224-227 т.1). 21.02.2020 відповідачі подали заперечення, у якому посилаючись на те, що у відповіді на відзив не викладено будь-яких заперечень по суті проти аргументів, які наведені відповідачами у відзиві, вважають, що вона подана виключно з метою усунення процесуальних недоліків, допущених при подачі позову до суду, пред`являючи позов позивач мав реальну можливість в досудовому порядку встановити реальне коло спадкоємців після смерті [PERSON] , склад та вартість спадкового майна, у т.ч., шляхом витребування через суд такої інформації. Однак вчасно таких заходів не вжив (а.с. 144-146 т.1). Ухвалою суду від 21.02.2020, у т.ч., клопотання позивача про заміну відповідача, про залучення співвідповідача та про витребування доказів - задоволено. Замінено первісного відповідача 1 по справі - [PERSON] , належним відповідачем - [PERSON] . Залучено до участі в справі в якості співвідповідача - [PERSON] (а.с. 153 т.1). 12.03.2020 до суду надійшов відзив на позов відповідачки [PERSON] , у якому вона просить відмовити повністю в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач був обізнаний про смерть [PERSON] ще з 03.08.2016 року та про те, що вона є його спадкоємицею, оскільки особисто надала свідоцтво про смерть батька працівникам Машівського відділення АТ КБ «Приватбанк» для виготовлення його копії. Натомість з того часу позивач жодного разу не звернувся до неї з претензією щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором. До нотаріуса направив претензію у квітні 2018 року. Отже позивач пропустив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, встановлений ст. 1281 ЦК України. Також зазначає, що позивачем не додано достатніх доказів, які свідчать про факт укладення спірного кредитного договору, а також про повернення позичальником кредиту із нарахованими процентами (а.с. 239-241 т. 1). Цього ж числа до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 5972,81 грн з кожного за кредитним договором № PLMWCL9EPD0140 від 23.04.2013 та стягнути солідарно з відповідачів судовий збір(а.с. 2-3 т. 2). 29.04.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких Банк вкотре наполягає на задоволенні позову, зазначає, що заперечення відповідача є безпідставними та неаргументовані. Стверджує, що ціна позову 17 918,45 грн відповідає вартості успадкованого майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 5323085000:00:004:0049. Інформація про цю земельну ділянку стала відома Банкові з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 71-75 т. 2). Цього ж числа від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач уточнив, що на підтвердження укладення кредитного договору ним надано до суду копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку та копію паспорта позичальника. Кошти були видані позичальнику та відсутність заборгованості відповідачем не доведена. Виписка по рахунку є належним та допустимим доказом по справі. Претензія кредитора була направлена 24.05.2018 до Машівської державної нотаріальної контори, однак інформацію про спадкоємців їм не було повідомлено. Позивач лише 31.01.2020 дізнався із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обставини викладені в ній. Стверджує, що з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Банк звернувся до суду 04.03.2020, а тому строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого не пропущено (а.с. 79-82 т.2). В письмових поясненнях від 05.05.2020 року відповідач [PERSON] зазначає, що банк пред`явив вимоги до нього як спадкоємця через рік з моменту державної реєстрації права спільної часткової власності на успадковане майно та майже через півтора року з дня визнання судом права власності у порядку спадкування, а тому порушив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, що прийняли спадщина з підстав, що передбачені ст.1281 ЦК України. Також відповідач уважає що факт наявності заборгованості його батька перед банком не підтверджується наявними у справі доказами (а.с.102-110 т.2). У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 46 т.1). У судовому засіданні відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечували, покликаючись на пропущення банком строку звернення вимоги до спадкоємців спадкодавця [PERSON] , оскільки АТ КБ «Приватбанк» був обізнаний про смерть [PERSON] , [PERSON] на початку серпня 2016 року отримала дублікат свідоцтва про смерть батька та віддала до Машівського відділення АТ КБ «Приватбанк», проте заходи щодо повернення боргу банк почав вживати а квітні 2018 року та в серпні 2018 року звернувся до нотаріуса, проте до [PERSON] вперше банк звернувся лише у серпні 2019 року, хоча 07.09.2018 року на підставі судового рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] проведено реєстрацію права спільної часткової власності на спадкову земельну ділянку. Також представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позову крім пропуску банком строку звернення до суду з підстав недоведеності суми боргу спадкодавця [PERSON] за кредитним договором № PLMWCL9EPD0140 від 23.04.2013. відповідач [PERSON] також повідомила, що про кредит покійного чоловіка не обізнана та що боргів чоловік не мав. Суд, заслухавши відповідачів та їх представника, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 23.04.2013 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № PLMWCL9EPD0140, що складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами, за умовами якого банк видав строковий кредит у сумі 76234,00 грн на 60 місяців, з 23.04.2013 р. по 22.04.2018 р. включно, на наступні споживчі цілі, включно у розмірі 0,00 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у 0,00 грн якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн. якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг строки (а.с. 6 т.1). Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: до 05.06 один раз на рік позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щорічний платіж) у сумі 20572,96 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 22.04.2018 р. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та іншим платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Все майно позичальника є предметом застави та відповідно до Умов та правил забезпечення зобов`язань. При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожен день прострочки. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до Умов та правил (а.с. 6 т.1). Пунктом 2.4.5.1 Умов передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, включаючи заборгованість, яка виникла у відповідності з п.2.4.3.6, 2.4.5.2,2.4.5.3 Умов і правил позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, в тому числі заборгованості у співвідношенні з п.2.4.3.6, 2.4.5.2., 2.4.5.3 Умов і правил за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Пунктом 2.4.5.5 при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбачених договором, більш ніж на 90 днів позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.13). За наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № PLMWCL9EPD0140 від 23.04.2013 р. станом на 14.08.2019 р. становить 17918,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 17505,71 грн., заборгованості за відсотками - 412,74 грн., заборгованість по комісії - 0,00 грн., нарахована пеня - 0,00 грн. (а.с. 5 т.1). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.08.2016 р. (а.с. 23 т.1). 22.04.2018 р. представником позивача було направлено претензію кредитора до Машівської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку нотаріусом було повідомлено, що спадкова справа після померлого [PERSON] заведена приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. (а.с. 31,32. 193, 201 т.1). За повідомленням приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. банку було відмовлено у наданні інформації про спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , оскільки нотаріус у відповідності до законодавства зобов`язаний зберігати нотаріальну таємницю (а.с. 33 т.1). 18.07.2019 року представником позивача було направлено листи-претензії до спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , в яких рекомендовано спадкоємцям сплатити заборгованість померлого позичальника (а.с. 34,35 т.1). Як убачається із спадкової справи на майно померлого [PERSON] , спадкоємцями померлого [PERSON] , є [PERSON] , дружина померлого, [PERSON] та [PERSON] , діти померлого (а.с. 169-177, 184-189 т.1). Спадкоємці [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 13,28 га, розташовану на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, кожен на 1/3 частку (а.сч.207-223 т.1). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. За змістом статті 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18. Водночас судом встановлено, що 22 квітня 2018 року, тобто після спливу одного року з дня настання строку вимоги, Банк надіслав, а 30 травня 2018 року Машівська державна нотаріальна контора отримала претензію кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] та претензію передано за належністю, а саме приватному нотаріусу Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. (а.с.31-33 т.1, 193-201 т.1). При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, оскільки кредитор, позивач у справі, надіслав претензію кредитора до нотаріальної контори лише 22.04.2018 року, пізніше ніж через 2 роки після відкриття спадщини, тобто пропустивши строки, визначені статтею 1281 ЦК України, вказане позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємців, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. Не заслуговують на уваги і доводи позивача про те, що банк дізнався про спадкоємців, які прийняли спадщину тільки в 2020 році з огляду на внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачами у вересні 2018 року, натомість з претензією до [PERSON] банк звернувся 18.07.2019 року, а з позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся 12.12.2019 року. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed