Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області, третя особа Державний реєстратор з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання протиправними рішень та скасування державної реєстрації на нерухоме майно, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19.02.1988 року. Згідно технічного паспорту (присадибний план (схема) на вищезгаданий будинок, загальна площа земельної ділянки складає 0,2556 га. (копія присадибного плану, розробленого 17 липня 1974 року, додається). Позивач має намір довести до логічного завершення приватизацію земельної ділянки яка наділена йому на умовах користування та володіння. 16.04.2019 року, позивач звернувся з відповідною заявою до Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та відповідно до виписки з рішення Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 26.05.2019 року за №529, [PERSON] наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2700 га. з них: 0,1500 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,1200 га. для індивідуального садівництва категорії земель житлової та громадської забудови, земель комунальної власності Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області та позивачем укладено договір на проведення робіт від 04.06.2019 року з ліцензованою проектною організацією. Розробник проекту землеустрою, склав проект відповідно до вимог договору на проведення робіт та чинного земельного законодавства України. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок пройшов обов`язкову державну експертизу, про що свідчить висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20.01.2020 року за №621/82-20. 21.01.2020 року позивач подав заяву з метою внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, проте, державним кадастровим реєстратором Відділу у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області рішеннями № РВ-3500886722020, та № РВ-3500886742020 від 22 січня 2020 року, було відмовлено, мотивуючи тим, що в межах запропонованої для реєстрації земельних ділянок, знаходяться інші зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами: 3524355100:50:160:0004, 3524355100:50:160:0007. Позивач стверджує, що відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.08.2018 року (відносно землекористувача [PERSON] ), позивача, як суміжного землекористувача (суміжного сусіда гр. [PERSON] ) не було включено до зазначеного акта, натомість зазначили неіснуючу адресу «провулок Колодязний, 14» під назвою «землі комунальної власності Вільшанської селищної ради». Позивач вважає, що його конституційні права при складанні акта відносно прибудинкової території гр. [PERSON] грубо порушені. Розробником проектної документації гр. [PERSON] , розміри присадибної ділянки підведені таким чином, що в результаті не зберігається форма та конфігурація землі, що передбачена згідно технічного паспорту гр. [PERSON] , натомість була порушена форма та конфігурація присадибного плану позивача, розробленого 17.07.1974 року, накладаючи ділянки гр. [PERSON] на ділянку суміжного землекористувача по [ADDRESS] [PERSON] .. Відповідно до акту переміру присадибного землекористування позивача від 06.12.2019 року, площа земельної ділянки суттєво змінилася по конфігурації ширина земельної ділянки відповідає технічному паспорту, довжина обох сторін збільшилася на 70 метрів. Позивач стверджує, що технічний паспорт гр. [PERSON] , розроблений набагато пізніше, ніж його власний, що не дає дозволу останній на свій розсуд змінювати конфігурацію садиби позивача (кілок забитий у позивача на подвір`ї). Технічний паспорт на земельну ділянку (присадибний план), абсолютно відповідає розміру ділянок, які позивач має намір приватизувати. Жодних змін до присадибного плану прибудинкової території позивача, не вносилося, натомість дані (конфігурація землі) технічного паспорту гр. [PERSON] , не відповідають документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки останньої. Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року за №414 «Про затвердження технічної документації щодо передачі земельних ділянок безоплатно у власність» в частині «1.Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області» та в частині «2. Надати у власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в межах норм безоплатної приватизації з подальшою державною реєстрацією: гр. [PERSON] , земельну ділянку безоплатно у власність загальною площею - 0,1500 га з них по угіддях: для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд 0,1500 га, кадастровий №3524355100:50:160:0004 за адресою: [ADDRESS] ». Скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку з кадастровим номером 3524355100:50:160:0004, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі від 08.10.2018 року. Визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області від 31 січня 2019 року за №477 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність» в частині «1.Затвердити гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва загальною площею 0,1187 га (ріллі) кадастровий №3524355100:50:160:0007, категорії земель сільськогосподарського призначення земель комунальної власності на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області» та в частині «2. Надати гр. [PERSON] земельну ділянку безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,1187 га (ріллі) кадастровий №3524355100:50:141:0011, категорії земель сільськогосподарського призначення земель комунальної власності на території Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області». Скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку з кадастровим номером 3524355100:50:160:0007, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі від 08.10.2018 року. 27.04.2020 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 05.09.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач взагалі не посилається на жодні норми чинного законодавства. Представник відповідача Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи,вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачу в цілому дійсно належить жилий будинок з прилежними до нього будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] , згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19.02.1988 року виданого на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради народних депутатів №3 від 27.01.1988р. взамін свідоцтва про право власності виданого [PERSON] (а.с. 13). Згідно заяви гр. [PERSON] від 16.04.2019 року, позивач звернувся до Вільшанської селищної ради Вільшанського району Кіровоградської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки безкоштовно у власність орієнтовною площею 0,2556 га з них: 0,15 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,1256 га для індивідуального садівництва на території Вільшанської селищної ради (а.с.19). Відповідно до «Виписки з рішення селищної ради від 26 травня 2019 року за №529» виданої Вільшанською селищною радою Вільшанського району Кіровоградської області, надано дозвіл [PERSON] , на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безкоштовно у власність, встановлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,2700 га з них 0,1500 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,1200 га для індивідуального садівництва категорії земель житлової та громадської забудови, земель комунальної власності, Вільшанської селищної ради, які перебувають у запасі за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Вказаний житловий будинок знаходиться на прилеглій до нього земельній ділянці фонду Вільшанської селищної ради, Вільшанського району, Кіровоградської області, що підтверджуються матеріалами геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішень державного кадастрового реєстратора Відділу у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № РВ-3500886722020 та № РВ-3500886742020 від 22 січня 2020 року, відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав: в межах даної земельної ділянки знаходяться інші зареєстровані ділянки з кадастровими номерами: 3524355100:50:160:0004, 3524355100:50:160:0007 (а.с.23, 27). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3510968322020 від 24.02.2020 року наданого відділом у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, земельна ділянка, кадастровий номер 3524355100:50:160:0004, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1500 га, зареєстрована відділом у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 18.09.2018 року, власник земельної ділянки [PERSON] (а.с. 38). У відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3510968332020 від 24.02.2020 року наданого відділом у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, земельна ділянка, кадастровий номер 3524355100:50:160:0007, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для індивідуального садівництва, площею 0,1187 га, зареєстрована відділом у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 29.12.2018 року, власник земельної ділянки [PERSON] (а.с. 41). Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. У пункті 3.13. «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18 травня 2010 року № 376 передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Даний висновок закріплений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду №580/168/16-ц від 23 січня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] викладеними у відзиві на позовну заяву. Так, відповідно до п. 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки, а тому спадкодавці сторін зберігали права на земельні ділянки, які перебували у їх користуванні, хоча ці ділянки не були приватизовані або орендовані. Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як встановлено судом, житловий будинок позивача, який належить останньому на праві приватної власності, розміщений на земельній ділянці, що раніше перебувала у користуванні його батька, тому після набуття ним права власності на житловий будинок, до позивача перейшло і право користування земельною ділянкою на якій розміщений житловий будинок. Земельна ділянка на яку претендує позивач згідно матеріалів геодезичних вишукувань земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , має площу 0,27 га. На підтвердження свого права на земельну ділянку позивач посилається на копію свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19.02.1988 року, де розмір земельної ділянки взагалі не вказаний. Також суд, не може взяти до уваги виготовлені на замовлення позивача матеріали геодезичних вишукувань земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , оскільки останні виготовлені виключно у межах на які вказав сам позивач, що не заперечується позивачем. Отже, позивач не довів свого права землекористування земельною ділянкою площею 0,27 га. зазначеною у матеріалах геодезичних вишукувань земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а тому вважати, що його право на користування даною земельною ділянкою порушено рішеннями органу місцевого самоврядування про передання у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] не має підстав. Крім того, відповідно до акту переміру присадибного землекористування [PERSON] від 06.12.2019 року встановлено, що фактично по проведеному переміру, площа земельної ділянки суттєво змінилася, по конфігурації ширина земельної ділянки відповідає технічному паспорту, проте довжина обох сторін збільшилась на 70 метрів. Посилання позивача на те, що відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [PERSON] , порушена форма та конфігурація присадибного плану позивача нічим не підтверджується та не надано доказів на підтвердження цього позивачем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що є депутатом Вільшанської селищної ради Кіровоградської області та займає посаду голови земельної комісії. Зазначив, що відміряли земельні ділянки і [PERSON] і [PERSON] .. Спочатку звернулась [PERSON] , їй надали 25 соток, оскільки місцевість позволяла. Потім також виділили [PERSON] .. У [PERSON] числиться 27 соток, хоча надали йому по факту 50 соток, за рахунок долини, а реально він використовує 60 соток. Перша право власності оформила [PERSON] по фактичному користуванню земельною ділянкою. [PERSON] не влаштовувала межа яка утворилась між ним та [PERSON] , тому він неодноразово переставляй межові кілки. Оскільки у [PERSON] технічна документація була в порядку, було прийнято рішення про надання останній земельної ділянки у власність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює на посаді заступника голови Вільшанської селищної ради Кіровоградської області. Зазначив що [PERSON] виділили 25 соток, які вона оформила належним чином по фактичному користуванню та на сесії було прийнято рішення про надання вказаних двох земельних ділянок останній у власність. [PERSON] також було прийнято рішення про надання 27 соток у власність. Проте останній не зміг до кінця оформити свою ділянку, оскільки межа яку він вказав на місцевості не співпадає із межею, яку по факту використовує [PERSON] .. Вказана розбіжність виникла тому, що раніше між [PERSON] та [PERSON] існував проїзд шириною в кілька метрів. З часом частина проїзду перешла до [PERSON] , а частину почала використовувати [PERSON] .. [PERSON] начислили фактично більшу ділянку, розмір якої вказаний у рішенні ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює на посаді землевпорядника Вільшанської селищної ради Кіровоградської області. Був присутній при перемірі присадибного землекористування [PERSON] 06.12.2019 року. За результатами переміру було встановлено, що площа земельної ділянки суттєво змінилась. Довжина обох сторін збільшилась на 70 метрів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює на посаді техніка землевпорядника Вільшанського районного виробничого відділу Кіровоградської регіональної філії державного підприємства "Центр ДЗК". Він займався розробкою технічної документації замовнику [PERSON] .. Він робив заміри по тій межі яку вказав [PERSON] .. За результатами проведених робіт, під час реєстрації у Державному земельному кадастрі вийшла накладка суміжних земельних ділянок, що уноможливило подальшу реєстрацію. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином, судом встановлено що земельна ділянка відповідача [PERSON] оформлена в межах визначених рішеннями селищної ради від 26.12.2002 року № 51 та від 28.09.2018 року № 420. Натомість земельна ділянка позивача, відповідно до акту переміру присадибного землекористування [PERSON] від 06.12.2019 року, змінилась в сторону збільшення. Отже, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed