Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

04.02.2014 року позивач за первісним позовом - ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом, який декілька разів уточнював в ході розгляду справи, останній раз 30.09.2014 року (а.с. 154-155) та свої вимоги мотивував тим, що 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1801/0408/88-017, згідно з яким відповідачу було видано кредит в сумі 52000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 25.04.2008 року по 24.04.2018 року. В забезпечення виконання зобов»язань за цим договором з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки та останній поручився за повне та своєчасне повернення кредиту. Оскільки відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 272981,12 грн, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом вимоги уточненого позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] проти позову заперечувала, пояснювала суду, що як на час пред»явлення позову, так і на даний час існує переплата за тілом кредиту, що вбачається з Графіку погашення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною договору. У 2013 році вона перестала сплачувати відсотки за кредитом у зв»язку з припиненням заняття підприємницькою діяльністю, через що виникла певна заборгованість за відсотками. В той же час вона неодноразово зверталась до керівництва банку з проханнями надати їй «кредитні канікули», але позивач, зловживаючи своїми правами та не враховуючи дійсний стан економіки України і тяжкий фінансовий стан, наявність у неї на утриманні двох дітей, не бажає надати їй більш сприятливі умови для погашення кредиту та відсотків. Разом з цим, вважала що заявлена сума заборгованості не обґрунтована позивачем та не відповідає дійсному розміру. Крім того, просила звернути увагу суду, що позивач не мав права звертатись до суду із зазначеним позовом, оскільки не виконав умов визначених п.3.8 Договору. За таких обставин, вважає позовні вимоги необґрунтованими та в задоволенні позову просила відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] проти позову заперечував та подав зустрічний позов, в якому просив визнати припиненою поруку за договором №1801/0408/88-071-Р-1 від 25 квітня 2008 року, оскільки вимога йому, як поручителю, була направлена банком 23.01.2014 року, в той час як граничний строк пред»явлення Банком вимоги до поручителя - 03.01.2014 року. За таких обставин, просив в задоволенні первісного позову щодо нього відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви - задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ "Дельта банк" проти задоволення вимог про визнання поруки припиненою заперечував. Зазначав, що п.10 Договору поруки встановлено, що строком припинення поруки є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх зобов»язань, передбачених Кредитним договором. Тобто, строк дії договору поруки визначено до 25.04.2018 року. За таких обставин, вважав зустрічний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. [PERSON], яка є третьою особою за зустрічним позовом, не заперечувала проти задоволення зустрічних вимог та у вирішенні даного питання покладалась на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, 25.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1801/0408/88-017, згідно з яким відповідачу було видано кредит в сумі 52000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 25.04.2008 року по 24.04.2018 року . (а.с. 7-14). Крім того, 25.04.2008 року №1801/0408/88-017-Р-1 між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань за вказаним кредитним договором. 25.05.2012 року ПАТ «Дельта банк» отримав право вимоги за вказаним кредитним та забезпечувальним договором та став кредитором у зазначених зобов»язаннях, що підтверджується наданою суду копією Договору купівлі-продажу прав вимоги, що укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтабанк» (а.с. 32-42). Також судом встановлено, що фактичний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1801/0408/88-017 станом на 25.05.2012 року, тобто, на день передачі права вимоги від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта банк», становив за тілом кредиту 18061,40 доларів США. Згідно п. 3.1 Кредитного договору [PERSON] зобов»язалась погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу банку згідно Додатку №1 (Графіку погашення кредиту та сплати відсотків, що є невід»ємною частиною договору). Як вбачається з наданого суду розрахунку (а.с. 151) , [PERSON] сплачувала кошти, які йшли на погашення заборгованості за тілом кредиту до серпня 2012 року включно. За таких обставин сума за тілом кредиту, як станом на 31.08.2012 року, так і на день подачі позову та на день прийняття судом рішення у даній справі залишилась незмінною, а саме: 17497,52 доларів США. Згідно Графіку погашення кредиту та сплати відсотків, що є невід»ємною частиною кредитного договору, на залишок кредиту в сумі 17766,93 доларів США позичальник повинна була вийти 10.11.2014 року. Тобто, вищевикладене вказує на те, що [PERSON] скористалась своїм правом на часткове дострокове погашення заборгованості за кредитом згідно п. 3.4 Кредитного договору, а тому на даний час простроченої заборгованості за тілом кредиту у позивача немає. В той же час, судом встановлено, що [PERSON] порушила умови погашення заборгованості із сплати процентів за користування кредитом. Так, відповідно до п.3.3 Кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу Банку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення строку є першим за ним банківський день. Проценти за користування кредитом визнаються простроченими наступного дня після терміну їх сплати, визначеного цим пунктом. З наданого суду розрахунку (а.с.151), а також виписки по особовому рахунку (а.с.156-158) вбачається, що станом на 25.05.2012 року банком було нараховано відсотків на суму 143,64 доларів США та станом на 31.05.2012 року - 41,11 доларів США. Вказані відсотки на загальну суму 184,75 доларів США було сплачено [PERSON] 11.06.2012 року. В подальшому: 1) станом на 30.06.2012 року банком нараховано відсотків в розмірі 174,12 доларів США, які [PERSON] сплачено 10.07.2012 року; 2) відсотки нараховані станом на 31.07.2012 року в сумі 177,25 доларів США сплачено [PERSON] 27.08.2012 року; 3) нараховану суму відсотків 176,55 доларів США станом на 31.08.2012 року [PERSON] сплатила 13.09.2012 року частково: в сумі 148,00 доларів США. Тобто, залишок простроченої суми зі сплати відсотків склав 28,55 доларів США; 4) станом на 30.09.2012 року банком нараховано відсотків за користування кредитом в сумі 170,67 доларів США. [PERSON] протягом жовтня коштів на погашення суми простроченої заборгованості зі сплати відсотків та поточної заборгованості не вносила; 5) станом на 31.10.2012 року позивачем було нараховано суму відсотків - 176,36 доларів США. Протягом жовтня платежів від [PERSON] також не надходило, а 09.11.2012 року [PERSON] сплатила суму 183,00 долара США, з яких: 28,55 доларів США було спрямовано на погашення залишку заборгованості по відсоткам за серпень 2012 року, а 154,45 - на погашення заборгованості по відсоткам за вересень 2012 року. Таким чином, в результаті залишок несплачених відсотків за вересень склав 16,22 доларів США, а загальна заборгованості по відсоткам - 192,58 доларів США. 30.11.2012 року [PERSON] сплатила 90,00 доларів США, з яких: 16,22 доларів США спрямовано на погашення залишку заборгованості за вересень 2012 року, а решта - 73,78 - на погашення заборгованості відсотків за жовтень. Тобто, борг по відсоткам після сплати платежу в сумі 90,00 грн. склав 102,58 доларів США; 6) з 31.11.2012 року банком нараховувались відсотки за користування кредитом, але в період з грудня 2012 року по липень 2014 року [PERSON] заборгованість по відсоткам не сплачувала. Вже під час розгляду справи [PERSON] сплатила: 23.07.2014 року - 300,00 доларів США та 08.08.2014 року - 200 доларів США. Таким чином, з урахуванням викладеного, заборгованість по відсоткам станом на 30.09.2014 року становить 3583,43 доларів США. Саме вказану суму заборгованості ПАТ «Дельта банк» просить стягнути і відповідачем [PERSON] в суді не доведено належними і допустимими доказами того, що вказана в розрахунку сума є невірною. Що стосується тверджень [PERSON] про те, що ПАТ «Дельта банк» не мав права звернутись до суду із таким позовом, бо не виконав вимог п.3.8 Кредитного договору. Так, п.3.8 Кредитного договору передбачено, що якщо Позичальник порушує строки платежів, в тому числі щодо погашення відсотків за користування кредитом, Банк направляє Позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. У випадку невиконання Позичальником своїх зобов»язань по поверненню процентів за користування кредитом, в строки, змінені за згодою Сторін цим пунктом цього договору, Банк має право вимагати виконання таких зобов»язань шляхом направлення згідно п.3.10 Кредитного договору письмової вимоги про виконання порушеного зобов»язання. До направлення Банком Позичальнику зазначеного повідомлення про зміну умов цього договору зазначені у другому та третьому абзацах п.3.8 Кредитного договору обставини вважаються такими, що не настали. Тобто, вказаний пункт договору вказує на можливість договірного врегулювання питання погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором. В той же час, згідно ст. ст. 526, 527, 530,536 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, а також беручи до уваги норми ст.ст.3,4 ЦК України, якими встановлено, що ЦК є основним актом цивільного законодавства України, а загальними засадами цивільного законодавства, в тому числі, - судовий захист цивільного права та інтересу, суд дійшов висновку про те, що право вибору способу судового захисту, передбаченого договором або законом належить виключно позивачеві. Слід зазначити, що така позиція висловлена в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача [PERSON] щодо неможливості виконання зобов»язань через дійсний стан економіки України і її тяжкий фінансовий стан, наявність у неї на утриманні двох дітей, а також не бажання банку надати їй «кредитні канікули» або більш сприятливі умови для погашення кредиту та відсотків. Так, станом на день винесення рішення договір є чинним, умови договору не змінювались, а, укладаючи договір, сторони приймали на себе певні ризики, тому відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено ст. 617 ЦК України. За таких обставин, є підстави для задоволення первісного позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Визначаючи в межах позовних вимог гривневий еквівалент розміру належних до стягнення сум розрахованих відповідно до кредитного договору в доларах США, а відповідно і загальний розмір стягнення, суд вимоги ст.533 ЦК України та роз'яснення п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18 грудня 2009 року №14, а також наступне. Так, станом на день ухвалення рішення, офіційний курс НБУ становить 1295,0006. Як зазначалось вище, сума нарахованої заборгованості по кредиту скаладає 17497,52 доларів США та по відмовткам 3583,43 доларів США, а всього в іноземній валюті - 21080,95 доларів США (17497,52+3583,43). За таких обставин гривневий еквівалент заборгованості складає: по тілу кредиту: 17497,52 х 1295,0006/100= 226592,99 грн.; по відсоткам: 3583,43 х 1295,0006/100=46405,44, а всього - 272998,43 грн. Але, враховуючи в даному випадку принцип диспозитивності цивільного судочинства підлягає стягненню сума в межах позовних вимог, заявлених ПАТ "Дельта банк" (а.с.154-155), а саме: 272981,12 грн. Суд не погоджується з позицією ПАТ «Дельта банк» про те, що вказана в позові сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] Так, як зазначалось вище, [PERSON] наполягає на тому, що порука за договором 1801/0408/88-071-Р-1 від 25 квітня 2008 року, укладеним між Відритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ним і [PERSON], є припиненою, про що подав зустрічний позов. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки №1801/0408/88-017-Р-1, що укладено між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] і [PERSON] не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. За таких обставин, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. В даному випадку судом встановлено, що 03.06.2013 року [PERSON], як позичальнику за кредитним договором, позивачем була направлена вимога про погашення заборгованості (а.с. 26,28-29). Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, ПАТ «Дельта банк», відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати. Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання, Банк до суду із позовом звернувся лише у 04.02.2014 року, тобто зі спливом 8 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та поруку за договором 1801/0408/88-071-Р-1 від 25 квітня 2008 року, укладеним між Відритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ним і [PERSON], слід вважати припиненою (позиція Верховного суду України - Постанова від 17.09.2014 року ). Крім того, з урахуванням таких обставин, заборгованість за кредитним договором слід стягнути лише з [PERSON] Тобто, позовні вимоги за перівісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Дельта банк» підлягають стягненню судові витрати в сумі 2729,81 грн., а з ПАТ «Дельта банк» на користь [PERSON] сплачений останнім при подачі зустрічного позову судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial