Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про надання дозволу на відчуження 1/2 частини квартири на користь неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умов мирової угоди затвердженої ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26.04.2005 р., відповідно до якої зобов»язувався надати в установленому порядку згоду для укладання правочину про відчуження [PERSON] 1/4 від 1/2 частки квартири [ADDRESS] на користь неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на яку він претендував як на частку в спільному майні подружжя. Відповідач не повідомивши про зміну місця свого проживання (перебування) не надав відповідної письмової згоди на укладення правочину, передбаченого змістом вказаної мирової угоди. Уточнивши позовні вимоги позивач просить надати їй дозвіл на укладення та підписання договору дарування 1/2 ідеальної частини квартири [ADDRESS] на користь неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], без згоди [PERSON] з яким [PERSON] на момент придбання 1/2 ідеальної частини вищевказаної квартири перебувала у зареєстрованому шлюбі. Крім того, позивач просить суд надати згоду на прийняття в дар та укладення неповнолітньою [PERSON], [INFO] договору дарування 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS], без згоди батька [PERSON] або за згодою одного з батьків - матері [PERSON] Представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №102 від 12.12.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи органу опіки та піклування Тернопільської міської ради у судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 29.09.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №615. Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 19.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис №502. 15.06.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15.06.2013 р., актовий запис №767. 07.03.2000 р. [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожна належну продавцям квартиру [ADDRESS], що додатково стверджується копіями реєстраційних посвідчень від 20.04.2000 р. Заочним рішенням Тернопільського міськрайоонного суду від 25.10.2006 р. [PERSON] визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськарйонного суду від 26.04.2005 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - провадженням закрито, в зв»язку із укладенням сторонами мирової угоди. Судом затверджено умови мирової угоди, відповідно до якої: відповідач [PERSON], зобов»язується відчужити (подарувати) частку в ? , що становить ? квартири [ADDRESS], на користь [PERSON]; Позивач [PERSON], зобов»язується надати згоду в установленому порядку для укладення правочину, визначеному у п.1 мирової угоди; Договір дарування, визначений в п.1 мирової угоди, повинен бути укладений до 15.06.2005 року; У випадку відчуження квартири вказаній в п.1 мирової угоди, з метою поліпшення житлових умов для дитини, [PERSON] не заперечує щодо такого відчуження і одночасно з укладенням договору дарування передбаченого п.1 мирової угоди, оформляє у нотаріуса відповідну згоду на таке відчуження; Сторони домовилися, що [PERSON] оплачує щомісячно в користь дочки [PERSON] аліменти в сумі 100 грн. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.02.2015 р. №129 вирішено надати [PERSON] дозвіл на укладання договору дарування 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] на ім»я неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зокрема ч.6 ст.177 СК України, при вчиненні одним із батьків правочинів щодо майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків. Другий з батьків має право звернутися до суду з вимогою про визнання правочину недійсним як укладеного без його згоди, якщо цей правочин виходить за межі дрібного побутового. На вчинення одним із батьків правочинів щодо транспортних засобів та нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути письмова нотаріально засвідчена згода другого з батьків. Якщо той з батьків, хто проживає окремо від дитини протягом не менш як шість місяців, не бере участі у вихованні та утриманні дитини або якщо місце його проживання невідоме, правочини, зазначені в абзаці другому цієї частини, можуть бути вчинені без його згоди. Норма на яку посилається позивач [PERSON], зокрема ст.177 Сімейного кодексу України (далі СК України), стосується питань управління майном виключно дитини проте, 1/4 частина квартири [ADDRESS] не входить до складу такого майна, оскільки щодо вказаної частини квартири [PERSON] не виконанні умови мирової угоди, які затверджені ухвалою Тернопільського міськарйонного суду від 26.04.2005 р. відповідно до яких [PERSON], зобов»язувалася відчужити (подарувати) частку в ?, що становить 1/4 квартири [ADDRESS], на користь [PERSON], а [PERSON], зобов»язувався надати згоду в установленому порядку для укладення вказаного правочину. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, враховуючи викладенні обставини, з огляду на те, що 1/2 частина квартири набута сторонами під час шлюбу, а отже є їх спільною сумісною власністю; виходячи із рівності часток подружжя відповідно до чинного законодавства; зважаючи на те, що 1/4 частина із вказаної 1/2 частини квартири не була відчужена відповідачем і на даний час фактично є його власністю; зважаючи на норму Конституції України, яка регламентує непорушність права приватної власності та з огляду на відсутність згоди відповідача на відчуження фактично належної йому 1/4 частини квартири [ADDRESS] набутої ним під час шлюбу із позивачем, суд приходить до переконання про відсутність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] права власності на належну йому 1/4 частину із 1/2 частини вказаної квартири та вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про надання дозволу на відчуження 1/2 частини квартири на користь неповнолітньої дитини слід відмовити.

Outcome: dismissed