Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON]. В своїй заяві зазначає те, що 07.04.1997 року між її батьком [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своїх, на той час, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на Миколаївській Універсальній Товарно- сировинній біржі, про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю зроблено запис за № 723 від 07.04.1997р. та зареєстрований 11.04.1997р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 9490. Працівники біржі завірили батька, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. [INFO] батько помер, після його смерті вона не може оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки іншим способом вирішити це питання неможливо, з метою реалізації своїх спадкових прав, вона змушена звернутися до суду. Далі зазначила, що зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Крім того вона просила визнати за нею право власності на вказану квартиру на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328, 331 ЦК України. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. За заявою позивача, яка просила долучити до справи у якості відповідача [PERSON], яка є її матір'ю, суд ухвалою долучив її до участі у справі. В судовому засіданні позивачка змінила підставу та предмет позову, в якому просила визнати договір купівлі-продажу №723 від 07.04.1997 року, зареєстрованого Миколаївською Товарно- сировинною біржею та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,50 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], оскільки тільки вона прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Відповідач [PERSON] у нотаріуса відмовилася від своєї частки спадщини на її користь. Відповідачі [PERSON], [PERSON]в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були сповіщені через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважаються повідомленими належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - «Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна біржа» в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заяву про слухання справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 1997 року між [PERSON] (батьком позивачки) та відповідачами [PERSON], [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своїх, на той час неповнолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір був укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі,про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю зроблено запис за № 723 від 07.04.1997р. 11.04.1997 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на ім'я [PERSON] у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації та зроблена запис за реєстровим № 9490. Судом встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] сплатив продавцям оговорену вартість квартири, вселився в неї, зареєструвався там, а відповідачі отримали оплату, звільнили квартиру від побутового майна та здійснили виселення та зняття з реєстрації з неї. Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР (в ред.. ЦК 1963р.), що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3, 4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України (в ред. 2003р.), то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР (в ред.1963р.) Таким чином суд дійшов до висновку, що позов в частині визнання договору дійсним обґрунтований та підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню. [INFO] помер батько позивачки- [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30.05.2013 року. Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 391. ( а.с. 13) Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. ( а. с.8, 10-11) Листом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] № 247/02-14 від 01.08.2013р. повідомлено, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 45/2013 (індекс справи № 02-14). ( а. с. 15-29) Проте видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачці не можливо через недотримання сторонами норм Закону України «Про товарну біржу» при укладанні договору купівлі-продажу квартири, оскільки продавцями квартири виступали декілька членів біржі та неповнолітні діти продавця. (а. с. 8) Матір позивачки [PERSON] 25.06.2013р. у нотаріуса відмовилася від частки своєї спадщини після смерті чоловіка на користь дочки [PERSON] ( а. с. 16) В свою чергу, згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, другий з подружжя та батьки. Як встановлено судом, спадкоємцем першої черги за законом вказаного спадкового майна після смерті батька є позивачка по справі, інших спадкоємців судом не виявлено. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Оскільки позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, суд приходить до висновку, що позивач, є таким, який прийняв вказану спадщину. Таким чином, судом встановлено факт повного виконання спірного договору купівлі-продажу нерухомості, то суд вважає за можливе визнати угоду дійсною та за позивачем визнати право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги на квартиру [ADDRESS]. Отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved