Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

У січні 2017\~року [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 15.06.2018\~р. про уточнення позовних вимог, просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку легкового автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER], визнати за нею право власності на 1/3 частку легкового автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER] та компенсувати [PERSON] вартість 1/3 частки легкового автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER], за рахунок грошових коштів в розмірі 85\~858,61 грн., внесених нею на депозитний рахунок суду (квитанція №\~31631627 від 26.04.2018\~р.), шляхом видачі цих коштів готівкою або перерахування у безготівковій формі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 2/3 часток спірного автомобіля, власником ще 1/3 частки автомобіля є [PERSON]. Автомобіль є неподільною річчю, спільне володіння та користування автомобілем неможливе, між нею та [PERSON] відсутня домовленість про здійснення права спільної часткової власності щодо автомобіля. А тому є підстави для припинення права власності [PERSON] на 1/3 частку спірного автомобіля та визнання права власності на цю частку за нею у відповідності до статті 365 Цивільного кодексу України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], та її представник адвокат [PERSON], в судове засідання не з"явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником 2/3 часток автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2015\~р. (а.\~с. 14) та договором дарування 1/3 частини автомобіля від 08.12.2016\~р. (а.\~с.\~16). [PERSON] є власником 1/3 частки автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2015\~р. (а.\~с. 14). Відповідно до частини першої статті 356 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином автомобіль є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У Висновках Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 р., зокрема, зазначено, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2013\~р. у справі №\~6-37цс13). Суд зазначає, що автомобіль є неподільною річчю у розумінні частини другої статті 183 Цивільного кодексу України(неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення). Зі змісту позовної заяви випливає, що між [PERSON] та [PERSON] відсутня домовленість про здійснення права спільної часткової власності щодо спірного автомобіля, спільне володіння та користування ними автомобілем неможливе. Проти цих обставин [PERSON] не заперечила, а її представник позов визнала. Ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 2007\~р. випуску, номер кузова [NUMBER], становить 257\~575,81\~грн., що підтверджується висновком експерта №\~27 від 11.06.2017\~р. з додатками(а.\~с.\~112 130), тобто вартість 1/3 частки цього автомобіля становить 85\~858,60 грн.. Грошові кошти у розмірі 85\~858,61\~грн.[PERSON] внесла на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією №\~31631627 від 26.04.2018\~р.(а.с.\~215). Таким чином, судом встановлено, що існують обставини (умови), передбачені частиною першою статті 365 Цивільного кодексу України, з урахуванням постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2013\~р. у справі №\~6-37цс13, для припинення права власності [PERSON] на 1/3 частку спірного автомобіля: цей автомобіль є неподільною річчю, спільне володіння і користування ним є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім'ї (якщо такі є), [PERSON] попередньо внесла вартість цієї частки на депозитний рахунок суду. Визнання представником [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною четвертою\~статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~передбачено,\~що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved