Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та стягнути судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що проживає з дітьми в квартирі [ADDRESS], право на користування якою виникло на підставі ордеру від 12 серпня 1985 року. В квартирі також зареєстрований її чоловік - відповідач, з яким проживають окремо близько 10 років. Відповідач у квартирі не проживає, участі у її утриманні не бере, не приймає участі у спільному побуті. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і з аналогічних підстав. Пояснила, що вона доклала багато зусиль, щоб чоловік отримав квартиру, оскільки він зловживав спиртними напоями і його мали звільнити з роботи. Ремонт квартири відповідач робити не допомагав. Після того, як діти підросли, стали спільно боротися з пянками відповідача, сварилися з ним, він їхав з квартири до матері або до сестри. В квартирі відповідач не проживає десять років, ключів від квартири не має, бо вони забрали їх у нього. Інколи вона пускає чоловіка помитися та переночувати. Відповідач надалі зловживає спиртними напоями, поганий сімянин, веде себе агресивно. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що в квартирі не може проживати, тому що його не пускають дружина та діти. Ключі від помешкання забрали і самостійно потрапити в квартиру він не може. В серпні 2016 року знову не пустили. Змушений проживати у матері в селі. Коли привозить продукти із села, то залишається ночувати в квартирі, але зранку мусить їхати. Представник відповідача пояснив, що позовна заява позивача обґрунтована посилання на цивільне законодавство, хоча квартира не приватизована. Реєстрація відповідача у квартирі ніяким чином не порушує права позивача. Порушені житлові права відповідача, який не може користуватися квартирою через відсутність доступу до неї. Просять в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] показав, що знайомий і з позивачем, і з відповідачем, але більше спілкується з останнім. Останні роки стосунки [PERSON] з сімєю погіршилися і він вимушено почав проживати у матері в с.Заріцьк. Близько місяця тому підвозив відповідача до квартири, але його знову не пустили до помешкання. Інколи відповідач залишається ночувати у квартирі, останній раз це було влітку 2016 року. Свідок [PERSON] показала, що до 2008 року тимчасово проживала у своєї тітки - позивача у справі. Чоловік тітки бував вдома рідко, а пізніше взагалі не проживав у квартирі. З 2008 року періодично заходить в гості до позивача, але відповідача в квартирі не зустрічає. Чи є його речі у квартирі їй невідомо. Свідок [PERSON] показала, що відповідач, її брат, неодноразово був змушений ночувати в неї, тому що його не пускали в квартиру. Ключів від квартири в нього немає, бо жінка забрала. Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, зясувавши обставини та дослідивши представлені докази у справі, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] була надана відповідачу [PERSON] на сімёю з 5 чоловік на підставі ордера № 747 від 12 серпня 1985 року. В квартирі зареєстровані сторони та їх спільні діти. Квартира не приватизована і належить до державного житлового фонду. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 р. N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо ) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає в [INFO], хоча періодично залишається ночувати. На даний час він проживає у своєї матері в с.Заріцьк Рівненського району Рівненської області. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач змінив місце проживання не з власної волі, позивач не погоджується на проживання відповідача у квартирі через його поведінку, змінила замок вхідних дверей і не допускає відповідача у квартиру. Крім того, позивач визнала, що її чоловік інколи ночує у квартирі. Суд не приймає до уваги акт від 20 липня 2016 року, яким засвідчено факт відсутності відповідача за місцем реєстрації з лютого 2006 року, оскільки з пояснень позивача вбачається, що за цей період відповідач періодично проживав у квартирі. За таких обставин, суд вважає, що відповідач не проживає у [INFO] з поважних причин, а тому позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed