Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

ТОВ «Французький бульвар - Еліт», [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними третейської угоди за кредитним договором №660/007-516 від 17.05.2007 року, іпотечним договором від 23.05.2007 року, договором поруки №07-15/599 від 21.05.2007 року та договором поруки №07-15/598 від 21.05.2007 року, посилаючись на те, що відповідно до п. 6.2. ст. 6 Кредитного договору, п. 5.2. Іпотечного договору та умов п. 5.2. Договорів поруки сторони передбачили розгляд спорів суддями постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться у м. Києві, по вул. М. Раскової, 15. На думку Позивачів, зазначені пункти договору кредиту, іпотечного договору та договорів поруки порушують їхні конституційні права та інтереси, оскільки позбавляють можливості мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки. Зокрема, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 10.01.2008 року, Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», положення Конституції України заявники стверджують про те, що третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя. Втім, обов'язковість положень договорів про розгляд спорів у третейському суді позбавляє позивачів на право звернення до суду загальної юрисдикції та ставить у нерівне становище з ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з позовною заявою про визнання договору поруки №07-15/598 від 21.05.2007 року таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що її чоловік, [PERSON], без її згоди уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» договір поруки та наголошує на порушенні її прав, посилаючись на положення ст. ст. 60,61, 73 Сімейного кодексу України. Ухвалою Приморського районного суду від 20.01.2014 року було об'єднано в одне провадження позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт», [PERSON], [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними третейської угоди за кредитним договором, іпотечним договором та договорами поруки з позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представники ТОВ «Французький бульвар - Еліт», [PERSON], [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та вимоги [PERSON], представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар - Еліт», [PERSON], [PERSON], [PERSON] з наступних підстав: Судом встановлено, що 17.05.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» з однієї сторони та ТОВ «Французький бульвар - Еліт» з іншої сторони було укладено Кредитний договір №660/007-516 (надалі - Кредитний договір) про надання позивачу кредиту окремими частинами (траншами), зі сплатою 12% річних, з щорічним переглядом, та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку №1 до цього договору в межах максимального ліміту заборгованості до 5 000 000,00 доларів США з правом конвертації в національну валюту України. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між Позивачем та Відповідачем також було укладено іпотечний договір від 23.05.2007 року, предметом якого виступило нерухоме майно - земельна ділянка, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського. Крім того, за договорами поруки №07-15/599 від 21.05.2007р. та №07-15/598 від 21.05.2007р. також свої солідарні зобов'язання перед ПАТ «Укрсоцбанк» підтвердили [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5, 8 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону «Про третейські суди, якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Частиною 4 ст. 12 Закону «Про третейські суди» визначено, що третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору (ч. 5 ст. 12 Закону). Згідно з ч. 8 ст. 12 Закону, третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між: сторонами третейським судом". Крім того, згідно ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону, сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів".Укладаючи таку угоду, сторони підтвердили, що цей Договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього Договору та інших питань, зазначених у цьому Договорі (п. 6.5 Договору). Частинами 1 та 2 статті 16 вказаного Закону визначено, що склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Отже, дотримуючись даних норм, сторони визначили склад третейського суду у третейському застереженні. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року N 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства, підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону). З метою забезпечення реалізації зазначених положень кодексів,

Outcome: dismissed