overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

03 жовтня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 21.03.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №39. Фактично шлюбні відносини припинено в вересні 2016 році і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, прізвище хоче мати після розірвання шлюбу - "Колюбаєва". В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, сторінка Дружківського міського суду, розділ "громадянам", оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

03 квітня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 03 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 373. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З початку їхнього спільного проживання у нних склались нормальні сімейні відносини, але з часом вони погіршилися з вини відповідача. Відповідач часто вживає спиртні напої. В стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, наносить їй побої. Через таку поведінку відповідача вони припинили спільне проживання і протягом 6 місяців проживають окремо. За таких обставин вважаю, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина залишити на її утриманні, залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає причини його неявки неповажними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 03 вересня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON]. та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 373. /а.с.4/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. З початку спільного проживання у позивачки і відповідача були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились з вини відповідача. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Відповідач часто вживає спиртні напої, в стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, наносить позивачці побої. Через таку поведінку відповідача сторони припинили спільне проживання і протягом 6 місяців проживають окремо. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб [PERSON]. та [PERSON]. розірвати, неповнолітнього сина - залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу позивачці змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

03 липня 2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідач є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов'язаний споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідач за місцем свого проживання спожив електричної енергії на суму 518,90 грн. Оплату провів частково. Станом на 30 червня 2014 року має заборгованість в сумі 198,11 грн. Яку відповідач добровільно не бажає оплатити. Просить постановити рішення про примусове стягнення суми заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем доказів, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджуються наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], проживає в житловому будинку [ADDRESS].(а.с.3-4) Згідно умов договору про користування електричною енергією від 22 січня 2009 року споживач зобов'язався щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця здійснити оплату за спожиту електричну енергію. Працівниками філії в червні 2014 року виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а саме відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричну енергію на суму 518,90 грн, а оплату провів частково. Заборгованість складає 198,11 грн, яку відповідач на день розгляду справи в суді не сплатив.(а.с.5) Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник0 зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач свої зобов'язання виконує в повному обсязі та дотримується умов договору. А відповідач в порушення умов договору допустив порушення Правил та спожив без оплати електричну енергію на суму 198,11 грн. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Та стягує з відповідача на користь позивача 198,11 грн, суму заборгованості за спожиту але не оплачену електричну енергію. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

03 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.12.2010р. у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 339. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність малолітніх дітей, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.12.2010р. у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 339. (а.с.3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання розірвання шлюбу позивачу змінити прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивач вказує, що вона з [PERSON] перебувала в шлюбі, який 19 жовтня 2015 року розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається в Національному університеті "Львівська політехніка" на платній формі навчання. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в звязку з продовженням навчання в розмірі 1000 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в звязку з продовженням ним навчання в розмірі 800 гривень щомісячно до закінчення навчання. До досягнення сином 18 років, відповідач сплачував аліменти в такому ж розмірі , але не регулярно та не повному розмірі. На даний час існує заборгованість по аліментах в розмірі 2788 гривень. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина, але в меншому розмірі, оскільки він на даний час не працевлаштований та не має змоги сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який 19 жовтня 2015 року розірвано, що стверджується рішенням Дубенського міськрайонного суду (а.с.2) В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], сторони вказані батьками вказані батьками (а.с.3) [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення інституту компютерних технологій Національного університету "Львівська політехніка" та дата закінчення навчання червень 2019 року, що стверджується довідкою№1001 від 28 серпня 2015 року (а.с.5) Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання понов літньої дитини, яка продовжує навчання. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі, в саме в розмірі 800 гривень, що становить менше половини встановленого прожиткового мінімуму щомісячно до припинення навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

03 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 1992 року відділом ЗАГСу Єнакіївського міськвиконкому, актовий запис [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, спору про якого не має. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, надання строку на примирення вважає недоцільним, після розірвання шлюбу. Просила прізвище залишити - «[PERSON]». У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, на примирення не згоден. Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

03 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вона звернулася до суду з позовом про його розірвання. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Обставини склалися так, що вони перестали проживати разом, син живе з нею і повністю перебуває на її утриманні. Їй самій важко забезпечити дитину усім необхідним. Оскільки відповідач працює, а саме вихователем та учителем у Володимир-Волинській спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів "Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки", має стабільний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, то просить стягнути з нього аліменти у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, а саме вихователем та учителем у Володимир-Волинській спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів "Центр освіти та соціально-педагогічної підтримки", з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

03 червня 2014 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий Банк", Публічне акціонерне товариство "Дельта банк", Петрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, відділ Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - задоволено. 06 червня 2014 року представником позивача було подано до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення по справі у зв'язку з тим, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову та забезпечення доказів, а також витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи. Позивачка, відповідачі та треті особи у судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Оскільки під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до статті 86 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені судові витрати на сплату судового збору за подачу позову до суду в розмірі 3 441,00 грн., за подачу заяви про забезпечення доказів 114,71 грн., за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 2 142,00 грн. Стаття 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача, в пропорційному відношенні, понесені позивачем судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 липня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та постійні конфлікти на побутовій підставі. Шлюбні відносини припинили в жовтні-листопаді 2009 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 04 липня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського Дніпропетровської області зроблено запис за № 24 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 5). 27 грудня 2002 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2008 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що прізвище відповідача згідно із паспортом громадянина України - "Гвоздіков", в той час, як в свідоцтві про одруження "Гвоздиков". Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved