Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , 25.05.2020 року через поштове відділення звернувся до суду з позовом до Сокирянської міської ради Чернівецької області про визнання права власності земельну частку (пай) та зобов`язання до вичнення дій. Посилається на те, що позивач [PERSON] працював та був членом ТзОВ «Агрофірма «Коболчинська» (колишній колгосп «Коболчинський») Сокирянського району Чернівецької області. Зокрема, [PERSON] працював в колгоспі «Коболчинський» з 24.11.1998 року трактористом та був звільнений в 2000 року. Позивач був включений до списку членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), що підтверджується рішенням Коболчинської сільської ради від 24.10.2000 року з архівного витягу №1/115 про включення в списки на паювання, наданим архівним відділом Сокирянської РДА від 28.02.2020 року №121. Згідно відповіді на запит позивача архівного відділу Сокирянської РДА від 09.01.2020 року №1/31 про включення членів колгоспу у додатковий список на одержання сертифікату на право на земельну частку (пай) йому стало відомо, що протоколом №1 загальних зборів колгоспників колгоспу «Коболчинський» від 17.03.2000 року позивача [PERSON] було включено у додатковий список на одержання сертифікату на право на земельну частку (паю), однак відповідний сертифікат він так і не отримав. 06.04.2020 року позивач звернувся з заявою про надання йому земельної частки (паю) до Сокирянської міської ради Чернівецької області, однак згідно відповіді від 23.04.2020 року №03-10/1020 йому було відмовлено у задоволенні його вимоги. Дану відповідь відповідача вважає необгрунтованою, оскільки вона не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема ч.7 ст.13 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв», на яку ж сама міська рада посилалася в своїй відповіді, як на підставу відмови у задоволенні вимоги [PERSON] щодо надання йому частки (паю) у приватну власність), де чітко зазначено, що протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям), тобто передача невитребуваної земельної частки (паю) у приватну власність можлива лише у випадку її передання власнику невитребуваної земельної ділянки або його спадкоємцям і в такому разі строк 7 років в такому випадку не застосовується. За таких обставив, вважає відповідь відповідача про те, що міська рада зобов`язана передати земельну ділянку [PERSON] в оренду і лише після закінчення семирічного строку з моменту державної реєстрації права комунальної власності міська рада зможе передати цю ділянку в приватну власність [PERSON] є необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Таким чином, вважає, що оскільки позивач [PERSON] був членом КСП на час передачі у колективну власність землі та його було включено до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), а також він був включений до списку осіб на одержання сертифікату на право на земельну ділянку, хоч і не було видано йому відповідний сертифікат, на підставі Указу Президента № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» він має право на частку (пай) з колективної власності. Просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього колгоспу «Коболчинський» Сокирянського району Чернівецької області за рахунок вільних земель на території Сокирянської міської ради Чернівецької області, а також просить зобов`язати відповідача виділити позивачу земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього колгоспу «Коболчинський» Сокирянського району Чернівецької області за рахунок вільних земель на території Сокирянської міської ради Чернівецької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задовольнити. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] у судовому засіданні дав наступні пояснення. Він особисто писав заяву про включення його, як члена колгоспу у додатковий список на одержання сертифікату на право на земельну частку (пай) та був присутній під час проведення 17.03.2000 року загальних зборів колгоспників колгоспу «Коболчинський». Він знав про прийняте рішення, однак не звертався з приводу отримання сертифіката на земельну частку (пай). Лише у листопаді 2019 року він дізнався від людей (прізвища не повідомляє), про те, що він також є у додатковому списку на одержання сертифікату на право на земельну частку (пай), звернувся в архівний відділ, де отримав копію рішення, після чого звернувся до Сокирянської міської ради з заявою про надання йому земельної частки (паю). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином та завчасно був повідомлений про дату, час і місце його проведення. 05.08.2020 року даним представником до суду було подано заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем та його представником не надано до суду правовстановлюючого документу (сертифікату, державного акту) про те, що [PERSON] є власником земельної частки (паю), а протокол загальних зборів колгоспників колгоспу «Коболчинський» від 17.03.2003 року та рішення Коболчинської сільської ради від 24.04.2000 року не підтверджуєть право власності позивача на земельну частку (пай). Вважає, що відповідач не наділений повноваженнями підтверджувати право власності на земельну частку (пай). Крім того, вважає, що дані позовні вимоги заявлені через двадцять років, тобто після спливу строку позовної давності, а тому у відповідності до ст. 267 ЦК України просить суд при вирішенні спору застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши вступне слово представника позивача, а також пояснення позивача, під час його допиту в якості свідка, дослідивши у судовому засіданні письмові докази надані сторонами та їх представниками, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] 24.11.1998 року був прийнятий членом колгоспу «Коболчинський» на роботу трактористом, що підтверджується архівною довідкою комунального підприємства «Сокирянський трудовий архів» від 10.12.2019 року №1925/1-49, а також копією розпорядження №84 від 27.11.1998 року та відповідними записами у трудовій книжці колхозника серії [NUMBER] . Відповідно до записів трудової книжки, судом встановлено, що даний колгосп 31.03.2000 року згідно Указу Президента України від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» було реорганізовано в ТзОВ «Агрофірма «Коболчинська» та позивача було звільнено в порядку переводу в дане ТзОВ. 01.04.2000 року позивача було прийнято в порядку переводу в ТзОВ «Агрофірма «Коболчинська» на роботу трактористом та 24.07.2003 року звільнений з роботи за власним бажанням. З архівного витягу за вих. №31, виданого 09.01.2020 року архівним відділом Сокирянською державною адміністрацією Чернівецької області на заяву позивача [PERSON] від 09.01.2020 року №1/31, судом встановлено, що згідно протоколу №1 загальних зборів колгоспників колгоспу «Коболчинський» від 17.03.2000 року було вирішено включити члена колгоспу [PERSON] у додатковий список на одержання сертифікату на земельну частку (пай). З архівного витягу за вих. №121, виданого 28.02.2020 року архівним відділом Сокирянською державною адміністрацією Чернівецької області на заяву позивача [PERSON] від 27.02.2020 року №1/115, судом встановлено, що згідно рішення десятої сесії ХХІІІ скликання Коболчинської сіслької ради від 24.04.2000 року, розглянувши та обговоривши клопотання загальних зборів колгоспу «Коболчинський» від 17.03.2000 року про надання земельної частки паю із земель резервного фонду членам колгоспу, які прийняті в колгосп після розпаювання земель колективної власності та працівникам сільської ради, що займають виборні посади, було вирішено передати у колективну власність із земель резервного фонду сумарну кількість земельних паїв з розрахунку 1,39 га на чоловіка в умовно-кадастрових гектрах в урочищі «Скрипників лісок» згідно додатку №1, у т.ч. під номером 5 [PERSON] 23.04.2020 року Сокирянською міською радою Чернівецької області за вих №03-0/1020 на заяву позивача [PERSON] від 06.04.2020 року з приводу надання йому земельної частки (паю) надав письмову відповідь, в якій роз`яснив положення ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також роз`яснено, що після підтвердження права комунальної власності на невитребувані земельні ділянки (паї), виконавчий комтіет Сокирянської міської ради зобов`язується передати позивачу дану земельну ділянку в орендутерміном на 7 років у зв`язку з тим, що ч.7 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» трактує те, що протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної частки (паю), забороняється передати її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю)або спадкоємцям). Також було зазначено, що після закінчення даного терміну міськвиконком бути мати змогу передати невитребувану земельну частку (пай) позивачу у приватну вланість. 21.05.2020 року за вих. №03-10/1218 Сокирянською міською радою Чернівецької області на адвокатський запит представника позивача [PERSON] , виконавчий комітет повідомив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сіслькогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» №2498-VІІІ від 10.07.2081 року було внесено зміни до Закону України«Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» шляхом викладення цього закону у новій редакції. Зазначені зміни набрали чиннності з 01.01.2019 року. Згідно даних змін всі повноваження райдержадмністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та розпорядження невитребуваними паями для ведення товарного сільськогосподарського призначення та нерозділеними ділянками, розташованих за межами населених пунктів, перейшли до повноважень сільських, селищних та міських рад. Сокирянською районною державною адміністрацією не було передано перелік невитребуваних паїв, які знаходяться на території Сокирянського ОТГ (за межами населених пунктів). Сокирянською районною державною адміністрацією 17.06.2020 року за вих. №02-35.11/1104 на адвокатський запит представника позивача [PERSON] , була надана відповідь, в якій повідомлено, що вільних земельних ділянок в адміністративних межах Сокирянської міської ради Чернівецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель витребуваних паїв немає. Для отримання земельних ділянок із земель резервного фонду позивачу рекомендовано звернутися до Сокирянської міської ради. Відповідно до довідки, виданої Сокирянською міською радою Чернівецької області 09.07.2020 року за вих № 03-10/1684, на території с. Коболчин (за межами та в межах населеного пункту) відсутні вільні земельні частки (паї), тому місквиконком не в змозі надати земельну чатку (пай) у вланість [PERSON] . Згідно з пп. 1, 2, 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 р. №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогоспо-дарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власнсоті на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сілськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних діляник в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 вищезазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Однак, позивачем та його представником у відповідності до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України не було надано до суду доказів на підтвердження обставини видачі колгоспу "Коболчинський" державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІV основним документом, що посвідчує праов на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 було надано роз`яснення, що судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» із змінами, внесеними згідно із Законом № 2498-VIII від 10.07.2018, який є спеціальним законом щодо порядку проведення та процедури виділення власникам земельних паїв у натурі із земель, що належали сільськогосподарським підприємствам на прав і колективної власності, визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Статтею 5 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). З пояснень позивача у судовому засіданні та наданих доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] не здійснював будь-яких дій щодо отримання ним земельного паю у натурі у порядку, визначеного Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а звернувся до відповідача 06.04.2020 року з приводу надання йому земельної частки (паю), у чому йому було обгрунтовано відмовлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього колгоспу «Коболчинський» Сокирянського району Чернівецької області за рахунок вільних земель на території Сокирянської міської ради Чернівецької області та зобов`язання відповідача виділити позивачу земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього колгоспу «Коболчинський» Сокирянського району Чернівецької області за рахунок вільних земель на території Сокирянської міської ради Чернівецької області є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed