Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В липні 2017 р. [PERSON] звернувся з позовом до Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф про визнання незаконним та скасування наказу про внесення змін до штатного розпису. Вказував на те, що він працює у відповідача на посаді заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної (швидкої) допомоги. Відповідно до Наказу від 23.05.2017 р. позивача було повідомлено про скорочення його посади та попереджено про наступне вивільнення, зазначено про пропозицією іншої посади. Проте з зазначеним наказом позивач не згоден, оскільки жодних змін в організації роботи центру не було, єдиних нормативів, які б дозволяли скоротити його посади немає, а відтак скорочення посади позивача є незаконним та вищевказаний наказ має бути скасовано. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд скасувати наказ №344-к від 10.04.2017 р., виданий головним лікарем Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф [PERSON] «Про внесення змін до штатного розпису». В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти позову, зазначивши, що дійсно відбулися зміни в організації роботи, внаслідок чого проводилось скорочення посади позивача. Дослідивши надані сторонами докази, заслухавши представників сторін, суд встановив таке. Посада заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної допомоги була передбачена наказом МОЗ України № 33 від 23.02.2000 року " Про примірні штатні нормативи закладів охорони здоров`я". [PERSON] з Наказу Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф №90-к-а від 13.05.2013 р. [PERSON] призначено на посаду заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної (швидкої) допомоги в порядку переведення з посади головного лікаря Міської станції швидкої медичної допомоги м. Миколаєва з 01.05.2013 р. У відповідності до Посадової інструкції заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної допомоги затвердженої головним лікарем МОЦЕМД та МК передбачено, що заступник головного лікаря з медичної служби екстреної медичної допомоги центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф є керівником, який організовує лікувально-діагностичний процес в Центрі. [PERSON] п. 1.2 Посадової інструкції заступник призначається на посаду і звільняється головним лікарем Центру згідно з чинним законодавством. Наказом МОЗ України від 02.09.2016 року № 928 визнано таким, що втратив силу наказ МОЗУ № 33 ввід 23.02.2000 року, з метою надання керівникам закладів охорони здоров`я та їх власникам більшої автономії в прийнятті рішення щодо формування та затвердження штатних розписів цих закладів, виходячи з їх функцій та обсягу медичної допомоги. Відповідно до рапорту заступника головного лікаря [PERSON] від 27.04.2017 року, внаслідок проведення відповідного аналізування, встановлено дублювання функціональних обов`язків, зафіксованих у посадових інструкціях заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту населення МОЦЕМД та МК та заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної допомоги МОЦЕМД та МК. Та через обмежений фонд заробітної плати запропоновано скоротити посаду позивача. Відповідно до Наказу Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф №344-к від 23.05.2017 р. у звязку з необхідністю оптимізації роботи заступників головного лікаря та раціонального використання бюджетних коштів скорочено посаду заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної (швидкої) допомоги з 01.08.2017 р., попереджено працівника про наступне вивільнення під розписку, запропоновано іншу посаду. Відповідно до Листа-повідомлення за вих. №704 від 26.05.2017 р. адміністрацією Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф було повідомлено відповідача про скорочення штату з 01.08.2017 р., в тому числі скорочення посади позивача. Також запропоновано позивачу іншу посаду: лікар з медицини невідкладних станів, виїзної бригади, з проханням повідомити про згоду/відмову від переведення до 15.07.2017 р. Суд не може погодитись із твердження представника позивача стосовно недійсності наданого представником відповідача рапорту та відсутності обгрунтування скорочення, оскільки вони спростовуються документами, наданими відповідачем, з яких вбачається покладення функціональних обов`язків заступника головного лікаря з медичної роботи служби екстреної медичної допомоги МОЦЕМД МК (посада позивача) на заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту населення МОЦЕМД та МК, відбувся перерасподіл фонду заробітної плати. Також суд не погоджується із твердженням щодо незаконності Наказу через відстуність посилдання у ньому на статтю КЗпП України, оскільки Наказ містить чітко визначені формулювання та не може сприйматись по іншому. [PERSON] Статуту Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф затвердженого Рішенням Миколаївської обласної ради від 22.12.2016 р. №39 вбачається, що головний лікар Центру відповідно до покладених на нього повноважень, здійснює керівництво колективом Центру, забезпечує раціональний добір та розстановку кадрів; у межах своєї компетенції видає накази, контролює їх виконання; призначає на посаду та звільняє заступників, розподіляє функції та повноваження між ними відповідно до вимог чинного законодавства України, затверджує їх посадові інструкції. Відповідно до п. 1\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. [PERSON] роз'яснень викладених в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1\~ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те. що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Частиною другою\~статті 40 КЗпП України\~встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України\~визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої\~статті 49-2 КЗпП України\~роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року справа № 6-40цс15, яка відповідно до положень частини першої\~статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Отже, з урахуванням усіх наведених доводів, оцінивши надані докази у сукупності, суд вважає, що відповідач діяв в межах своєї компетенції у відповідності до вимог діючого законодавства та відсутні порушення прав позивача з боку відповідача. Таким чином заявлені вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність.

Outcome: dismissed