Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У серпні 2019 року позивач ТОВ «ЗАРАЗ-9» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач є виконавцем житлово.-комунальних послуг в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області, в тому числі в будинку [ADDRESS] . Боржником із Заявником не було укладено письмовий договір про надання послуг з управління будинком станом на дату звернення до суду. Проте, боржник, користувався житлово-комунальними послугами Заявника з 01.03.2016 р., проте оплачував їх частково, у зв`язку з чим у Боржника виник обов`язок сплатити кошти за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів, які погоджені органом місцевого самоврядування. TOB «ЗАРАЗ-9» виконало свої зобов`язання щодо надання житлово- комунальних послуг у повному обсязі, надавши відповідні послуги своєчасно та у повному обсязі, а боржник неналежним чином виконував свої зобов`язання по їх оплаті. Відповідно до даних бухгалтерського обліку та інформації про особовий рахунок Боржника, за період надання послуг з 01.10.2018 р. по 30.06.2019 р. наявна сума основної простроченої заборгованості Боржника перед позивачем в сумі 23 214,74 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг. Тому позивач просив винести рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-9» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг 23 214,74 грн., витрати від інфляції в розмірі 1602,79 грн., 3 % річних в розмірі 458,30 грн., судовий збір 1921,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, письмового відзиву до суду не подав. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин та за згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач є виконавцем житлово.-комунальних послуг в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області, в тому числі в будинку [ADDRESS] . Боржником із Заявником не було укладено письмовий договір про надання послуг з управління будинком станом на дату звернення до суду. Проте, боржник, користувався житлово-комунальними послугами Заявника з 01.03.2016 р., проте оплачував їх частково, у зв`язку з чим у Боржника виник обов`язок сплатити кошти за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів, які погоджені органом місцевого самоврядування. TOB «ЗАРАЗ-9» виконало свої зобов`язання щодо надання житлово- комунальних послуг у повному обсязі, надавши відповідні послуги своєчасно та у повному обсязі, а боржник неналежним чином виконував свої зобов`язання по їх оплаті. Відповідно до даних бухгалтерського обліку та інформації про особовий рахунок Боржника, за період надання послуг з 01.10.2018 р. по 30.06.2019 р. наявна сума основної простроченої заборгованості Боржника перед позивачем в сумі 23 214,74 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача в повному обсязі. Також позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved