Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

02.05.2018 до суду звернулася позивач [PERSON] до Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області, треті особи: [PERSON] , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання права власності на 3/4 частки житлового будинку у порядку спадкування за заповітом, а саме: 3/4 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] , у відповідності до технічного паспорту від 29.03.2018 на вказаний житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом своєї матері, яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті її матері входить житловий будинок за адресою [ADDRESS] у відповідності до технічного паспорту від 29.03.2018 на вказаний житловий будинок, який розташований на території Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області. Іншим спадкоємцем, який має обов`язкову частку у спадщині, як інвалід другої групи, є рідна сестра [PERSON] , яка до дня смерті проживала разом із спадкодавцем. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 10.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, 09.09.2020 через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 23.09.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, 17.09.2020 електронною поштою надійшла до суду її заява, аналогічну за змістом заяву 28.09.2020 подала через канцелярію суду про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.1966 матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.8). Як видно зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.1989 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що 25.11.2013 виконавчим комітетом Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 09.11.2009 секретарем виконавчого комітету Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті розпорядилась належним їй житловим будинком з надвірними будівлями, а також все майно, яке буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] , на яку поклала обов`язок надати її дочці [PERSON] , 1957 р.н., яка являється інвалідом право довічного безкоштовного проживання в житловому будинку, надвірних спорудах та користуватися всім тим майном та земельною ділянкою (а.с.16). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області від 07.09.2017 № 1886 [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] (арк. справи 21). Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області від 07.09.2017 № 1887 [PERSON] , яка померла [INFO] належав житловий будинок за адресою [ADDRESS] , згідно записів у погосподарській книзі №5 (арк. справи 23). Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13.03.2018 позивачу [PERSON] визначено додатковий строк - один місяць для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла в с.Н.Висоцьке Турківського району Львівської області 23.11.2013, і подачі відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальну контору (арк. справи 15). Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позивач 16.04.2018 звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 16.04.2018 приватним нотаріусом Турківського РНО Федаш М.М. їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок (а.с. 20). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулась до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1970 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.17, 18), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 16.04.2018 (а.с.28-32), а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету Нижньовисоцької сільської ради про запис в погосподарській книзі (а.с. 23). Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної підставно просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частки в житловому будинку в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. Також суд враховує, що дочка померлої [PERSON] будучи непрацездатною особою, оскільки є інвалідом другої групи, в силу положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом, тобто на обов`язкову частку. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved