Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 50 432,34 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 квітня 2012 року, приблизно о 12 годині 55 хвилин, на вул. Орджонікідзе, 203 в м. Ясинувата з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем Geely реєстраційний номерний знак АН 8543ІА, трапилась дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Вина [PERSON] у вчиненій ДТП підтверджена постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2013 року. На час ДТП [PERSON] не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У звязку з настанням такої події МТСБУ 11 листопада 2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] за заподіяну шкоду транспортному засобу NISSAN державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 46 729,81 грн., а також МТСБУ понесло витрати у сумі 1223 грн. за сплату послуг аварійних комісарів. Позивач просить стягнути з відповідача суму завданих витрат, повязаних з відшкодуванням страхових виплат у розмірі 46729,81 грн., оплату послуг аварійних комісарів у сумі 1223 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., сплачений позивачем судовий збір у сумі 479,53 грн., витрати на оплату оголошення у газеті про виклик відповідача до суду у сумі 420 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: через оголошення у газеті «Урядовий курєр» від 01 липня 2015 року № 116(5490). Отримавши згоду представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2013 року №250/1701/13-ц встановлено, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скоєного 26 квітня 2013 року о 12 год. 55 хв. на вул. Орджонікідзе, 203 в м. Ясинувата при керуванні ним автомобілем [NUMBER]. Внаслідок цієї ДТП з вини відповідача були спричинені механічні ушкодження транспортному засобу NISSAN державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який є власником цього автомобіля. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 16 жовтня 2013 року потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, завданої в результаті вищезазначеної ДТП. Позивач МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 46 729,81 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1/1-21727 від 14 листопада 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відповідно до ч.2 п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Виходячи з того, що позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування за завдану шкоду, він отримав право регресної вимоги до відповідача [PERSON] Аналізуючи статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що відшкодуванню в порядку регресу на користь позивача підлягає сума фактично понесених витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, і сплачених потерпілій особі, тобто витрати у розмірі 46 729,81 грн. Що стосується витрат на послуги аварійних комісарів у сумі 1223 грн., то ці витрати не є шкодою та витратами в розумінні статті 1191 ЦК України та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а є виробничими витратами страховика і не підлягають стягненню з відповідача. За правилами ч.1 ст. 1191 ЦК України право зворотної вимоги (регресу) обмежене розміром виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» інший розмір відшкодування не встановлений, тому позов в частині стягнення витрат на послуги аварійних комісарів не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК України "судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме: …2) витрати на правову допомогу; …6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача." Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач надав до суду документально підтверджені судові витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 420 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог, тобто у сумі 467,30 грн. В решті позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial