Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - відповідач), треті особи : Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 02.09.2014 року позивач через банкомат відповідача в рахунок оплати за товари перерахувала грошові кошти у розмірі 65000,00 грн. на рахунок ТОВ «Гріалтекс» у ПАТ «УкрСиббанк» транзитний рахунок №29025200860, але гроші на рахунок отримувача відповідачем так переведено і не було. 26.09.2014 року позивач звернулась із заявою на до відповідача про повернення грошових коштів, які були сплачені нею 02.09.2014 року. Після звернення, у відповідь на дану заяву, відповідачем було частково повернуто 26.09.2014 року та 01.10.2014 року позивачу грошові кошти у розмірі 20000,00 та 5000,00 відповідно. На теперішній час відповідач безпідставно притримує та не повертає позивачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн. Таким чином відповідач незаконно володіє майном позивача починаючи з жовтня 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються доданими документами. На підставі постанови Правління Національного банку України № 733/БТ від 20.11.2014 року «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», 20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за № 123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВА Банк» строком на три місяці, тобто з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тому позивач просила суд витребувати від позивача на її користь грошові кошти у розмірі 40000,00 гривень та покласти судові витрати на відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові заперечення та просив розглядати справу у відсутності представника відповідача. Треті особа також в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2014 року через банкомат відповідача в рахунок оплати за товари, позивач перерахувала грошові кошти у розмірі 65 000, 00 грн. на рахунок ТОВ «Гріалтекс» у ПАТ «УкрСиббанк» транзитний рахунок №29025200860, на підтвердження чого є квитанція № ПН878 від 02 вересня 2014 року. 26 вересня 2014 року позивач звернулася з заявою до відповідача про повернення грошових коштів, які були сплачені нею 02 вересня 2014 року. Після звернення, у відповідь на дану заяву, відповідачем було частково повернуто 20 000,00 грн. 26 вересня 2014 року та 5 000,00 грн. 01 жовтня 2014 року. 21 жовтня 2014 року відповідач повністю повернув позивачу грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №1100282 від 21 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню. Крім того, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». 20.03.2015 року виконавчою дирекцією особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Позивач за захистом своїх порушених прав звернулася до суду 27.03.2015 року, тобто під час дії в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" тимчасової адміністрації, що унеможливлює задоволення її позовних вимог також і з цих підстав, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed