Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання за нею права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,19 га для ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її батька [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що за життя батько склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй. Спадщину прийняла в установленому порядку. До складу спадщини увійшли вищевказані земельні ділянки, які батько успадкував після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . Земельна ділянка площею 0,19 га була передана у власність [PERSON] рішенням виконкому Хворостівської сільської ради Любомльського району № 62 від 26.12.1997 року, а земельна ділянка площею 0,25 га - матері останньої (прабабі позивача), яка померла [INFO] , [PERSON] згідно рішення виконкому цієї ж сільської ради № 5 від 24.01.1997 року. За життя [PERSON] та [PERSON] лише розпочали процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершили і права власності у встановленому порядку не оформили. [PERSON] успадкувала усе майно своєї матері [PERSON] , у тому числі право на земельну ділянку площею 0,25 га, проте у встановленому порядку даного права не оформила. За викладених обставин, син [PERSON] - [PERSON] (батько позивача) на підставі ст.ст.1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України успадкував після смерті матері право на завершення приватизації цих земельних ділянок, проте за життя своїх спадкових прав на них не оформив. Через це у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу нотаріус відмовив, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку шляхом визнання за нею аналогічного права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкові земельні ділянки. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач засобами електронного зв`язку надіслала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Хворостівський сільський голова електронним зв`язком надіслав заяву про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.524, 525, 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.1218, 1233, 1235, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х "Перехідних положень" ЗК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved