Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивує свої вимоги тим, що народився він [INFO] в м. Суми. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS], який належав батьку на праві власності. Батьки позивача жили без реєстрації шлюбу з 1977 року по 1981 рік, однією сім'єю. У них було двоє дітей: дочка [PERSON], 1978 року народження, та позивач. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому будинок. Позивач 17.03.2014 року звернувся з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, оскільки в свідоцтві про народження позивача не вказано прізвище його батька [PERSON], а зазначено тільки його ім'я та по-батькові, прізвище значиться матері позивача. Тому позивач просить встановити факт визнання свого батьківства померлим [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що його мати народила від [PERSON] трьох дітей: доньку [PERSON] 1978 року народження - третю особу по справі, його - 1980 року народження, доньку - [PERSON] 1982 року народження. В теперішній час діти між собою стосунки майже не підтримують, мешкають окремо. У батька була ще інша дитина, матір'ю якої є інша жінка. У похованні батька він участі не брав, оскільки його про це ніхто не повідомляв, з батьком стосунків майже не підтримував, оскільки той зловживав спиртним, пам'ятає, що батько працював водієм. І теперішній час він, тобто позивач мешкає разом з матір'ю, яка є інвалідом, здійснює догляд за нею і отримує пенсію як особа, що зоглядає за непрацездатною особою. Не вважав за потрібне проведення експертизи ДНК, яка б підтвердила або спростувала походження його та його сестер від одного батька. Пояснив, що свідки [PERSON] та [PERSON], яких він зазначив в позові не хочуть з'являтись в судове засідання через різні обставини, вважав, що представник Сумської міської ради разом з ним повинен відвідати вказаних свідків та впевнитись, що його позовні вимоги є обґрунтованими. Пояснив, що ніяких фотографій або інших об'єктивних носіїв інформації стосовно існування спірних правовідносин надати суду не може. Не знає хто така [PERSON], яка отримувала свідоцтво про смерть [PERSON], не має інших клопотань про витребування доказів по справі. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивача, а батьком є [PERSON]. З ним в шлюбі не перебувала, до народження дитини мешкала з [PERSON] в його домоволодінні по вул. Сєдова в м. Суми, а після народження позивача пішла мешкати до своєї матері. [PERSON] відмовився надавати свої документи для реєстрації дитини, але в подальшому деякий час давав гроші на утримання дитини. Представник відповідача-Сумської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, оскільки позивачем не надано жодних доказів існування обставин передбачених ст. 53 КпШС Української СРСР. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні 14.07.2014 року не заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що вважає себе також донькою [PERSON] В інші судові засідання (18.06.2014 року та 04.08.2014 року) не з'являлась, будь-які докази не надавала. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Суми, що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьком [PERSON] згідно свідоцтва про народження та актового запису значиться [PERSON], при цьому дата народження батька в актовому запису не зазначена. [PERSON] [INFO] помер [INFO], що підтверджується копією актового запису про смерть. Актовий запис про смерть складався на підставі заяви [PERSON], яка учасникам судового розгляду не відома. Позивач та тертя особа по справі - [PERSON] в травні 2014 року звернулись до ІІІ Сумської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС Української РСР, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. В момент народження позивача діяли норми ст. 53 КпШС України відповідно до яких при встановленні батьківства суд приймає до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем, або спільне виховання або утримання ними дитини або докази достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. На час виникнення спірних правовідносин діяла постанова Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", п. 13 якої роз'яснювалось, що згідно ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статей 57 - 59 ЦПК України доказами визнання батьківства можуть бути листи, анкети, заяви та інші дані, які достовірно підтверджують визнання ним батьківства. Саме така правова позиція зазначена в ухвалі ВС України від 09.04.2008 року. Суд вважає, що стороною позивача не надано суду безсумнівних доказів, що померлий [INFO] [PERSON] визнавав себе батьком позивача [INFO]. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у разі, коли це сталося до її зачаття. Вказана правова позиція зазначена в ухвалі ВС України від 22.02.2006 року. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що домоволодіння за адресою м. Суми вул. Седова, 30 належить на праві власності [PERSON], відомості про [PERSON] в справі відсутні, є відомості, що за виготовленням документів на домоволодіння зверталась [PERSON]. Домоволодіння має пічне опалення та його житлова частина складається з однієї житлової кімнати площею 15.2 кв.м. та кухні площею 12.2 кв.м. Жодних доказів стосовно проживання матері позивача з малолітньою дитиною 1978 року народження,батьком якої [PERSON] та позивач вважають [PERSON], разом з [PERSON] в домоволодіння по [ADDRESS] до народження позивача [INFO] та використання з [PERSON] спільного бюджету, взаємного піклування, придбання майна для спільного користування стороною позивача не надано. Таким чином суд вважає, що стороною позивача не надано суду безсумнівних доказів існування обставин, які б давали суду можливість встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] з підстав визначених ст. 53 КпШС Української РСР є його батьком. Оскільки, питання спадкування за законом позивачем належного померлому [PERSON] майна є похідним від наявності родинних зв'язків, вказані зв'язки не встановлені, суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності позивача на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed