Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач ВАТ «Тернопільобленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить врегулювати розбіжності, що виникли внаслідок укладення між ними договору про користування електричною енергією. Позивач вказує, що подані відповідачем при укладенні договору про користування електричною енергією розбіжності, викладені у протоколі, до погодження не підлягають, оскільки суперечать умовам Типового договору про користування електричною енергією та Правилам користування електричною енергією для населення. Представник позивача Лисенко Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові документи, оцінивши докази, суд вважає, що вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. 31 грудня 2013 року відповідач [PERSON] звернулася до Борщівського РЕМ із заявою про укладення договору про користування електричною енергією по особовому рахунку [NUMBER] за адресою [ADDRESS] у зв»язку зі смертю попереднього абонента та власника будинковолодіння. 29 січня 2013 року інженером-інспектором Борщівського РЕМ Дубиком Я.Ф. по місцю проживання відповідача було заповнено бланк договору про користування електричною енергією, який відповідає вимогам Типового договору про користування електричною енергією, що передбачений п.3 Правил користування електричною енергією для населення. Відповідач [PERSON], ознайомившись із умовами, договір не підписала, натомість вручила представнику РЕМ протокол розбіжностей. 11 лютого 2014 року Борщівським РЕМ за вих.№ 470 направлено відповідачу лист, за змістом якого позивач на вирішення заяви відповідача від 31 грудня 2013 року запрошує останню в строк до 13 лютого 2014 року у м.Борщів для укладення договору про користування електричною енергією. Сторони в судовому засіданні визнали, що такий лист відповідач отримала лише 14 лютого 2014 року і того ж дня представник відповідача, прибувши в офіс Борщівського РЕМ, отримав усне повідомлення про відсутність погодження Борщівсьм РЕМ розбіжностей, заявлених відповідачем при укладенні договору про користування електричною енергією, і що спір буде вирішено в судовому порядку. Будь-яких роз'яснень з приводу не погодження розбіжностей відповідачу не надано. Протокол погодження до договору про користування електричною енергією від 29 січня 2014 року складений Борщівським РЕМ та доданий до позовної заяви, оформлений без зазначення дати складання, на документі відсутній підпис відповідача про ознайомлення з таким. Суд погоджується із доводами позивача про те, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Однак, аналізуючи Типовий договір про користування електричною енергією, що передбачений п.3 та є додатком 1 Правил користування електричною енергією для населення, договір про користування електричною енергією від 29 січня 2014 року укладений між Борщівським РЕМ та [PERSON], протокол розбіжностей, складений відповідачем, протокол погодження до договору про користування електричною енергією від 29 січня 2014 року, складений позивачем, суд находить, що розбіжності, указані відповідачем, не стосуються умов, що є обов»язковими для сторін, зокрема, по пункту 1 - це величина потужності, по пункту 4 - тип запобіжників чи запобіжних автоматів, показник напруги та струму, по пункту 16 - порядок оплати за електричну енергію. Так, відповідно до п.4 Правил, величина потужності визначається виходячи з потужності наявних у споживача струмоприймачів. За цим же пунктом споживач може внести пропозиції щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності. У разі відмови енергопостачальник надає споживачеві обґрунтовану письмову відповідь. Відповідно, від величини потужності залежать тип запобіжників чи запобіжних автоматів, показник напруги та струму. Відповідно до п.20 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. За ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст.6,627 ЦК України, законодавець визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. За таких обставин суд вважає, що позивач проігнорував таке питання при укладенні договору, як погодження умов договору, відповідно до п.4 Правил, відмовляючи споживачеві, не надав обґрунтовану письмову відповідь. Окрім цього, за положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В силу дії ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Звертаючись до суду, позивач просить постановити рішення, яким врегулювати розбіжності, що виникли внаслідок укладення між ними договору про користування електричною енергією. Вказана вимога в розумінні ст.ст.4,15,16,20 ЦК України не є конкретною. І в попередньому судовому засіданні, і безпосередньо в судовому засіданні, суд, з»ясовуючи у представника позивача суть заявлених вимог, допомагав визначити підстави та предмет позову, роз»яснив права та обов'язки позивача, попередив про наслідки не уточнення позовних вимог. Представник позивача проігнорувала попередження суду, з предметом позову так і не визначилася, заяви про уточнення позовних вимог не подала. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. За наявних обставин, враховуючи позицію в судовому засіданні представника позивача, а також те, що суд не праві самостійно визначати предмет та підставу позову, суд вважає, що в задоволенні такого позову слід відмовити. На підставі ст.ст.24-26 Закону України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ст.ст.3,4,6,15,16,20,203,208,626-628,630,638,714 та,

Outcome: dismissed