Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Білої Ірини Володимирівни про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття обтяжень нерухомого майна, вказуючи, що 10 липня 2006 року між ПАТ КБ «Надра»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/2006/840к395, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 17000 дол. США за сплатою 11 відсотків річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки від 10.07.2006 та договір іпотеки № 08/2006/804з395 від 10.07.2006 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 31.10.1997, посвідченого приватним нотаріусом Міняйло І.П., зареєстровано в реєстрі № 5364. Вказала, що у 2012 році банк звернувся до них з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2012 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 18022,43 доларів США, що еквівалентно 143975,78 грн. На підставі рішення був виданий виконавчий лист № 2-1375/12 від 30.08.2013, який було пред`явлено до виконання. 20.02.2018 виконавче провадження № 40047125 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-1357/12 від 30.08.2013 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ Надра» боргу в сумі 143975,78 грн. завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з повним фактичним виконанням та припинено чинність арешту майна боржника, який накладався на квартиру в межах виконавчого провадження. Проте згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на даний час квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває під обтяженням, а саме: заборона на нерухоме майно, реєстр № 3439494, яке зареєстровано 10.07.2006 приватним нотаріусом Романій Н.В., підстава обтяження: договір іпотеки від 10.07.2006 (заборона № 320). Крім того, із сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало відомо, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» призначено торги, а саме реалізується право вимоги фізичної особи на трикімнатну квартиру загальною площею 63,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , торги призначено на 24.06.2019. Зазначила, що звернулася з листом до відповідача, в якому повідомила про виконання рішення суду в повному обсязі та відсутністю заборгованості перед банком, просила скасувати обтяження та терміново зняти майно з продажу. Однак відповіді не отримала. Просить суд визнати такою, що припинена іпотека квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що виникла на підставі договору іпотеки від 10 липня 2006 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. за реєстровим номером 10740; зняти заборону на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] та скасувати записи, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 липня 2006 року за реєстраційним номером 3439494 (заборона № 320) та до Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію предмета іпотеки з реєстраційним номером 3455002 від 13.07.2006; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2019відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача 06.08.2019 скерував до суду відзив, у якому зазначив наступне: рішенням суду було стягнуто на користь банку 18022,43 доларів США. Порядок виконання рішень щодо погашення заборгованості в іноземній валюті регулюється Законом України «Про виконавче провадження». Так, згідно з ч. 3 ст. 49 даного закону, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувану. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статі, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця. Як випливає з доданих до позову платіжних доручень в 2016 та 2018 було сплачено 143975,78 грн. 16.02.2018 було сплачено 108997,49 грн. (що в еквіваленті становить 4073,15 дол. США (станом на 16.02.2018 курс долара США 226,76 грн. за 1 дол. США). Вчинені дані виконавчі дії суперечать нормам законодавства, а також і практиці Верховного суду. Тому державний виконавець при винесенні постанов про закриття виконавчих проваджень порушив вимоги ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 1046 ЦК України, перераховуючи кошти в гривневому еквіваленті, коли згідно вимог закону перераховувати потрібно було вже конвертовану валюту в доларовому еквіваленті. Таким чином, заборгованість по кредитному договору не погашена в повному обсязі, рішення суду не виконане, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Позивач 16.08.2019 скерувала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси був виданий виконавчий лист № 2-1357/12 від 30.08.2013, який було пред`явлено до виконання. На підставі вищевказаного виконавчого листа відділом ДВС було відкрито виконавче провадження №40047125 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ Надра» боргу в сумі 143975,78 грн. 20.02.2018 дане виконавче провадження завершене на підставі ч.1 п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказана постанова набрала законної сили. Зазначила, що пред`явлення відповідачем вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2012 по справі № 2-1357/12 є волевиявленням відповідача, який бажав повернути достроково надані кошти, при цьому відповідач добровільно відмовився отримувати прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом, які могли б бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, враховуючи, що основне зобов`язання за кредитним договором від 10.07.2006 виконано у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення всієї суми заборгованості за цим договором, отже таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Позивач та адвокат позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «КБ «Надра», в позові просив відмовити. Суд, заслухавши думку позивачки та її адвоката, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні висновки. Судом встановлено, що 10 липня 2006 року між ПАТ КБ «Надра»» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/2006/840к395, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 17000 дол. США за сплатою 11 відсотків річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки від 10.07.2006 та договір іпотеки № 08/2006/804з395 від 10.07.2006 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 31.10.1997, посвідченого приватним нотаріусом Міняйло І.П., зареєстровано в реєстрі № 5364. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2012 позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 18022,43 доларів США, що еквівалентно 143975,78 грн. На підставі рішення був виданий виконавчий лист № 2-1375/12 від 30.08.2013, який було пред`явлено до виконання. 20.02.2018 виконавче провадження № 40047125 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-1357/12 від 30.08.2013 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ Надра» боргу в сумі 143975,78 грн. завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з повним фактичним виконанням та припинено чинність арешту майна боржника, який накладався на квартиру в межах виконавчого провадження. Так, з пояснень представника банку вбачається, що позивачем рішення суду не виконано в повному обсязі, оскільки згідно з рішенням суду з [PERSON] та [PERSON] стягнуто борг в доларах США в розмірі 18022,43 дол. США, дана сума ними не погашена, а тому підстави для припинення іпотеки відсутні. З платіжного доручення № 10127 від 02.11.2016 вбачається, що Соснівським відділом ДВС міста Черкаси на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Надра» сплачено 20078,63 грн. (сума боргу, яка стягнута з боржника [PERSON] відповідно до в/д № 2-1357/12 від 30.08.2013) Згідно з платіжним дорученням № 10841 від 28.11.2016, Соснівським відділом ДВС міста Черкаси сплачено на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Надра» кошти в розмірі 14899,66 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON] за виконавчим документом № 2-1357/12 від 30.08.2013. Відповідно до платіжного доручення № 2098 від 16.02.2018, Соснівським ВДВС сплачено на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Надра» кошти в розмірі 108997,49 грн. в рахунок погашення боргу [PERSON] за виконавчим документом № 2-1357/12 від 30.08.2013. Таким чином, боржниками [PERSON] та [PERSON] за виконавчим листом № 2-1357/12 в рахунок погашення заборгованості сплачена сума 143975,78 грн. Позивач вважає, що зобов`язання за вказаним договором припинене внаслідок припинення основного зобов`язання. Дійсно, пунктом 4.4 ст. 4 Договору іпотеки визначено, що право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що згідно з ст.ст.526,\~599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Закон України «Про іпотеку»\~є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення\~ст.17 цього Закону\~містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у\~ст.593 ЦК України. Як визначено ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Так,\~в ході\~вивчення рішення\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси від\~29\~червня 2012\~року \~встановлено,\~що ПАТ\~КБ «Надра»\~зверталось до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 08/2006/840к395, а саме заявлено вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості в доларах в сумі 18721,67 дол. США. Даним рішенням встановлено, що станом на 17.04.2012 заборгованість [PERSON] перед банком становить 18022,43 доларів США, що еквівалентно 143975,78 грн. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам\~статті 533 ЦК. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З досліджених матеріалів справи вбачається, що кредит [PERSON] був виданий в іноземній валюті, а саме в доларах США, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором були заявлені в доларах США, в рішенні суду від 29.08.2012 встановлено, що до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягає борг в доларах США в сумі 18022,43 дол. США та згідно законодавства України визначено еквівалент в гривнях на день проголошення рішення суду. Таким чином, з відповідачів має бути стягнутий борг саме в іноземній валюті. Позивачка ж на підтвердження своєї позиції посилається на постанову державного виконавця від 20.02.2018 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом, яка не скасована. До матеріалів, крім того, долучила платіжні документи про сплату боргу в загальній сумі 143975,78 грн. У своїй діяльності державний виконавець керується Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження (чинній на момент перебування виконавчого листа на виконанні), державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Станом на 02.11.2016 курс долара США становив 25,58 грн. за 1 дол. США; станом на 28.11.2016 25,72 грн. за 1 дол. США; станом на 16.02.2018 26,76 грн. за 1 дол. США. [PERSON] та [PERSON] сплачено згідно платіжних доручень: 02.11.2016 20078,63 грн., що складає 785 дол. США; 28.11.2016 сплачено 14899,66 грн., що становить 579 дол. США; 16.02.2018 сплачено 108997,49 грн., що становить 4073 дол. США. Таким чином, в загальній сумі сплачено 5437 дол. США. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд переконаний, що зобов`язання [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором не припинені, а тому договір іпотеки від 10.07.2006 також не припинив свою дію. Позивачем жодними належними, допустимими та достатніми доказами не доведено перед судом, що на даний час припинене основне зобов`язання за кредитним договором № 08/2006/840к395, для забезпечення якого і укладався між сторонами договір іпотеки. Одночасно, посилання позивача на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2018, як доказ припинення основного зобов`язання за кредитним договором, суд оцінює критично, так як борг за виконавчим листом сплачений в гривнях, однак рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2012 встановлено, що кредит виданий в іноземній валюті, вимоги заявлені в іноземній валюті та заборгованість визначена судом в іноземній валюті. Більш того, як вбачається зі змісту вказаного рішення, боржниками в ході судового розгляду визнавався факт існування зобов`язання за кредитним договором, сам факт видачі коштів в іноземній валюті та вимоги щодо стягнення коштів в доларах ними не оспорювався. Оскільки інших доказів, які б підтверджували факт повного виконання чи припинення основного зобов`язання за кредитним договором № 08/2006/840к395 суду не представлено, таке зобов`язання в судовому порядку не визнавалося припиненим чи відсутнім, а тому у суду немає підстав вважати, що зобов`язання за договором іпотеки укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] на даний час припинилося із заявлених позивачем підстав, чи з будь яких інших підстав, визначених у\~ст.17 Закону України «Про іпотеку». Тому в задоволенні позову про припинення договору іпотеки та похідних від нього вимог слід відмовити за його безпідставністю. Крім того, слід зауважити, що позивачкою позов пред`явлений до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Білої Ірини Володимирівни. У той же час, стороною спірних правовідносин вкзаана особа не є. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Таким чином, в даному спорі відповідачем має бути банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку. У ході розгляду справи ані позивачкою, ані її представником клопотання про заміну відповідача не заявлялося. Таким чином, суд вважає, що позов поданий не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. З огляду на викладене позовні вимоги до задоволеня не підлягають. Відповідно до ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed