Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Меблевого центру «Флеш», Фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення коштів за продані неякісні товари. В судовому засіданні 23.10.2014 року представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] подав заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині стягнення коштів за продані неякісні товари з Меблевого центру « Флеш» . Зазначив, що 14.12.2012 року в Меблевому центрі «Флеш» між ним та власником центу - Фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу дивану, двох крісел та журнального столика на загальну вартість 19 200 грн 00 коп. Гарантійний строк меблів встановлено 12-18 місяців в залежності від того де вони будуть розміщені. Після 5 місяців перебування меблів в квартирі позивача вони почали всихати, шкіра на дивані і кріслах обвисла та зморщилася. Влітку 2012 року за зверненням позивача до Меблевого центру «Флеш» останній забрав меблі, при цьому позивач розраховував на повернення коштів, сплачених за них. Між тим, незважаючи на неодноразові звернення позивача, кошти за меблі не повернено. В зв'язку з неправомірними діями відповідачів позивачу спричинена моральна шкода. З урахуванням цього, позивач просить стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] 19 200 грн 00 коп. сплачених за мебель, 382 грн 43 коп. - 3 % річних, 2 304 грн 00 коп. - витрат від інфляції, 5 000 грн 00 коп. - моральної шкоди. Фізична особа - підприємець [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про зобов'язання прийняти за актом приймання-передачі майно, яке є власністю [PERSON], а саме диван, два крісла та журнальний столик. Вказала на те, що 14.12.2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу дивану, двох крісел та журнального столика. В серпні 2013 року відповідач зателефонував чоловіку позивачки та вказав, що продані меблі потребують ремонту. Чоловік позивачки забрав меблі та здійснив їх ремонт у знайомих виробників меблі. Після завершення ремонту меблів працівник Меблевого центру «Флеш» зателефонував відповідачу та повідомив, що всі недоліки меблів усунуто, проте, відповідач не бажає забирати відремонтовані меблі, а просить повернути йому кошти, сплачені за них. Тривале вирішення спору з залученням Інспекції питань захисту прав споживачів спірних відносин не вирішило, при цьому майно весь час перебуває в магазині та займає торговельні місця. ФОП [PERSON] вказує на безпідставність відмови позивача приймати меблі після ремонту, а тому просить зобов'язати відповідача прийняти за актом приймання-передачі від ФОП [PERSON] відремонтовані меблі. В запереченнях на позов [PERSON] ФОП [PERSON] вказує на його безпідставність та просить суд відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні 23.10.2014 року представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] подав заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині стягнення коштів за продані неякісні товари з Меблевого центру « Флеш» . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23.10.14 року позовні вимоги [PERSON] до Мебелевого Центру « Флеш» в частині стягнення коштів за продані неякісні товари залишено без розгляду. В іншій частині представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю . В судовому засіданні представник [PERSON] зустрічну позовну заяву прохав задовольнити в повному обсязі . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи, докази подані сторонами, суд вважає, що як і первісний позов так і зустрічний позов не підлягають до задоволення, з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 14.12.2012 року в магазині Меблевий центр «Флеш» [PERSON] замовив у ФОП [PERSON] диван, два крісла та журнальний столик, який йому було доставлено 28.12.2012 року. З урахуванням скидки сума цього комплекту склала 19 200 грн 00 коп. , яка була повністю сплачена [PERSON] Як стверджує [PERSON] та не заперечує ФОП [PERSON] у вересні 2013 року покупець повернув в МЦ «Флеш» меблевий гарнітур, пояснивши це тим, що після кількох місяців перебування меблів в квартирі вони почали всихати, шкіра на дивані і кріслах обвисла та зморщилася. Протягом грудня 2013 року - лютого 2014 року [PERSON] неодноразово звертався до Меблевого центру «Флеш» для з'ясування стану усунення недоліків купленого ним меблевого гарнітуру. Листом від 07.02.2014 року директор МЦ «Флеш» [PERSON] (чоловік [PERSON].) повідомив, що недоліки товару викликані недотриманням правил його експлуатації. Незважаючи на це було проведено гарантійне обслуговування меблевого гарнітуру та здійснено його ремонт. Також в листі зазначено, що [PERSON] неодноразово пропонувалося забрати меблевий гарнітур після ремонту, проте, він відмовлявся це зробити та вимагав повернути йому кошти. [PERSON] вважає такі вимоги безпідставними. [PERSON] неодноразово звертався до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області щодо придбання меблевого гарнітуру неналежної якості та порушення його прав споживача в зв'язку з цим. Листом від 01.08.2014 року № 01.02-02/537 Інспекція з питань захисту прав споживачів у Полтавській області повідомила [PERSON], що під час розгляду його заяви до Полтавської торгово-промислової палати було направлено запит щодо проведення експертизи відносно меблевого гарнітуру. Полтавською торгово-промисловою палатою надано відповідь, з якої вбачається, що підстави проведення експертизи відсутні в зв'язку з тим, що товар після проведення гарантійного ремонту не використовувався. Інспекція зазначила, що підстави для повернення коштів відсутні. Оскільки в досудовому порядку вимоги [PERSON] щодо повернення коштів за придбаний меблевий гарнітур не були задоволенні, останній звернувся для захисту своїх прав до суду. На думку суду, первісний позов не підлягає задоволенню. По-перше, позовні вимоги заявлені до Меблевого центру «Флеш» та Фізичної особи - підприємця [PERSON], з яких позивач просить стягнути солідарно кошти за продані неякісні товари. Проте, як вбачається з матеріалів справи (товарних чеків, накладних) угода купівлі-продажу меблевого гарнітуру була укладена з Фізичною особою - підприємцем [PERSON], а отже належним відповідачем у справі є саме ця особа. Вимоги до Фізичної особи - підприємця [PERSON] та Меблевого центру «Флеш» про стягнення коштів солідарно є безпідставними. По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відтак, закон розмежовує істотні недоліки та інші недоліки, встановлення яких має значення для захисту прав споживача. Істотним недоліком відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 вказаного закону є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Також в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює продавцем у магазині ПП [PERSON] В грудні 2012 року дійсно [PERSON] придбав комплект меблів . Через деякий час він звернувся до суду з претензіями , що відповідний товар є неякісним та попросив усунути вказані недоліки . За власні кошти та своїми засобами магазин забрав ці речі і за домовленістю із фабрикою , що знаходиться в місті Харкові усунув дані недоліки. При цьому спеціалісти фабрики вказали, що дефекти які утворились на цих меблях виникли в результаті неправильного використання. Але, з фабрики комплект меблів повернувся у фактично новому стані, тобто всі недоліки були усунуті. [PERSON] було запропоновано забрати ці меблі , але він відмовився. [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів суму коштів, сплачених за меблевий гарнітур, з чого суд робить висновок, що позивач вважає, що придбаний ним меблевий гарнітур мав істотні недоліки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення вказаної норми процесуального права позивач не надав належні та допустимі докази того, що меблевий гарнітур мав істотні недоліки. Так, позивач не надав доказів того, що повернувши через кілька місяців меблевий гарнітур, він наголошував на істотності його недоліків. Як вбачається з матеріалів справи питання про повернення коштів позивач поставив вже після проведення його ремонту. Крім того, як вбачається з листа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 01.08.2014 року № 01.02-02/537 Полтавською торгово-промисловою палатою надано відповідь, з якої вбачається, що підстави проведення експертизи відсутні в зв'язку з тим, що товар після проведення гарантійного ремонту не використовувався. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи встановити істотність недоліків, на які посилається позивач, не є можливим, оскільки після повернення продавцем меблевого гарнітуру вже було здійснено його ремонт. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову в частині стягнення коштів. Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте, задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Позивач обґрунтував понесену ним моральну шкоду без посилання на п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Разом із тим, суд вважає не обґрунтованим і зустрічний позов. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним;припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення;примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення;відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В зустрічному позові ФОП [PERSON] просить зобов'язати відповідача прийняти за актом приймання-передачі від ФОП [PERSON] відремонтовані меблі. Відповідно до ст.ст.1212- 1213 ЦК України особа , яка набула майна або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави , зобов'язана повернути потерпілому це майно . Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Отже, спір виникає у випадку якщо набувач майна не бажає повернути безпідставно набуте майно . Проте в даній справі саме набувач ставить питання про повернення набутого ним майна, а отже фактично відсутній спір між сторонами . Окрім цього позивачем не визначено належний спосіб захисту своїх прав . Відтак суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Outcome: dismissed