Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 30.11.2010 року та в обґрунтування своїх вимог посилався на наступні обставини. Так, 30.11.2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву, тим самим підтвердила, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в AT КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Таким чином, вважає, що між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Уклавши вказаний договір, відповідач підтвердила свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення). На виконання умов вказаного договору позивачем було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку і надано відповідачу у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 43510 грн. В свою\~чергу відповідач\~ зобов`язувалась\~ повернути\~ витрачену\~ частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, при цьому виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Натомість, [PERSON] , в порушення п. 2.1.1.5.5 укладеного між сторонами договору, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.03.2020 року за нею рахується заборгованість в сумі 108197, 28 грн., яка складається з наступного: 70962.05 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 1163,44 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 69798,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 16788,85 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 14817.94 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина та 5128.44 грн. - процентна складова. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, умови договору, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.11.2010 року в розмірі 108197,28 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.05.2020 року вказаний позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.11.2010 року станом на 16.03.2020 року в загальній сумі 108197,28 грн. та судові витрати. Натомість, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.08.2020 року вказане заочне рішення скасоване, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. На вказану позову заяву відповідач подала відзив в якому позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що при встановленні кредитного ліміту в сумі 43510 грн. позивачем не доведено виникнення у неї боргу по тілу кредиту в сумі 70962,05 грн. заперечувала використання кредитних коштів в розмірі, що вказаний банком як борг по тілу кредиту. Вказувала на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов договору не містить відомостей про нарахування відсотків за користування кредитом, а також неустойки (штрафу пені) та ставить під сумнів той факт, що додані до позовної заяви Умови та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку діяли на момент укладення між ними договору та що саме з їх змістом вона була ознайомлена, підписуючи анкету-заяву. Також, просила врахувати дані, що містяться в висновку експертного економічного дослідження від 23.09.2020 року, згідно якого вона повернула банку грошові кошти за користування кредитом в сумі 67239,47 грн. при використаних коштах в розмірі 47801,39 грн., що на її думку спростовує факт наявності заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, просила відмовити в задоволенні позову. У відповіді на відзив представник банку вказував, що додані до позовної заяви документи, зокрема наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, який підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу, яка підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення; довідка про зміну кредитного ліміту, яка підтверджує встановлення розміру кредитного ліміту та його подальшу зміну; виписка по рахунку, яка підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання, вказують на наявність між сторонами договірних відносин саме на умовах, які передбачені доданими до позовної заяви додатками, які підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, що спростовує сумніви відповідача щодо її обізнаності саме з такими умовами договору. Також, представник банку долучив до матеріалів справи виписку з карткового рахунку про рух коштів, яка є первинним бухгалтерським документом, посилаючись на яку стверджував, що відповідач користувалась кредитними коштами, після чого частково погашала заборгованість, що свідчить про її усвідомлення на яких умовах укладений договір, натомість належним чином умови договору не виконувала та допустила виникнення заборгованості. Крім того, ставить під сумність поданий відповідачем висновок експертного економічного дослідження від 23.09.2020 року. В ході нового судового розгляду відповідач [PERSON] , в інтересах якої діяла представник [PERSON] , звернулась до суду з зустрічною позовною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що після підписання 30.11.2010 року анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вона отримала кредитку картку з встановленим кредитним лімітом, який був збільшений з 20600 грн. до 43510 грн. Вказувала на те, що кредитними коштами користувалась та на виконання умов договору повертала банку кошти за користування кредитом, що також підтверджується висновками експертного економічного дослідження, здійсненого на запит її представника, відповідно до якого нею фактично було отримано суму коштів за кредитом в розмірі 47801,39 грн., а повернуто в розмірі 67239,47 грн., тим самим фактично виконано зобов`язання. Крім того, зазначала, що відповідно до поданої позивачем виписки по карті з квітня 2016 року по березень 2020 року відбувалося списання коштів з карти в сумі 1163,46 грн. із зазначенням призначення платежу «покупка», а в подальшому «регулярне списання платежу за договором» на загальну суму 55 852,09 грн. і на дану суму автоматично здійснювалось нарахування відсотків, проте позивач не здійснювала ніяких покупок і не уповноважувала банк на списання коштів з власної карти, при цьому умовами укладеного між ними договору не було передбачено такого щомісячного списання коштів , а також у її заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не було передбачено відсоткову ставку та нарахування штрафних санкцій, зокрема пені. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, висновок №439 експертного економічного дослідження від 23.09.2020 року, просила визнати зобов`язання за договором від 30.11.2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] припиненими у зв`язку із їх повним виконанням, проведеним належним чином; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрати, понесені [PERSON] у зв`язку із зверненням до суду в розмірі 15400,80 грн. з яких 840,80 судовий збір, 3360 грн. вартість експертного економічного дослідження та 11200 грн. витрати на правову допомогу. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник банку вказувала на те, що доданий [PERSON] до позовної заяви висновок експертного економічного дослідження був проведений без врахування умов, які визначені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", яка була підписана [PERSON] у день підписання анкети-заява та яка містить інформацію про тип кредитної лінії - відновлювальна; пільговий період (30 днів по кожній витраті); базовій відсотковій ставці за користування кредитом 3,0 % в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. Вказана довідка також свідчть про те, що відповідач при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, пені та штрафу. Також, вважає, що у вказаному висновку експерт вирішує питання права, надаючи оцінку щодо підстав збільшення кредитного ліміту. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Крім того, просила застосувати до спірних правовідносин щодо визнання зобов`язання припиненим наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки вважає, що позивач мала можливість звернутись з відповідними вимогами з моменту, коли вважала, що в повній мірі виконала умови договору та взяті на неї грошові зобов`язання припинені. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала первісний позов та заперечувала проти задоволення зустрічного позову з підстав наведених у письмових заявах по суті. В подальшому, в судове засідання не з`явилась та направила до суду письмову промову в судових дебатах в якій просила задовольнити первісний позов та відмовити в зустрічному з підстав його недоведеності. Відповідач \~за первісним\~ позовом\~ (позивач\~ за\~зустрічним)\~в судове\~з засідання\~ не\~з`явилась,\~ в\~її інтересах\~діяла \~представник -\~адвокат Бабічук\~А.С.,\~яка \~просила відмовити\~в \~задоволенні первісного\~ позову\~ та\~задовольнити зустрічний,\~посилаючись \~на \~висновок \~експертного економічного\~ дослідження,\~ обставини\~ викладені\~ у\~тексті \~відзиву,\~зустрічної позовної\~заяви \~та \~додаткових \~поясненнях \~в яких\~також вказувала\~на те,\~що [PERSON] \~ не\~підписувала \~договору \~про встановлення\~ їй\~послуги \~миттєвої розстрочки,\~ згоди вона на таку послугу не надавала, а посилання банку на те, що встановлення послуги миттєва розстрочка передбачено умовами і правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки дані умови і правила не підписані особисто клієнтом і не можуть свідчити про її обізнаність з їх змістом. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 30.11.2010\~року \~ [PERSON] \~ підписала\~ заяву-анкету\~ про\~приєднання до\~умов та\~Правил надання\~ банківських\~послуг \~у ПриватБанку\~ в\~якій \~вказано,\~що вона\~ дає\~згоду на\~те,\~ що\~ця заява\~разом із\~Пам`яткою\~клієнта,\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~і Тарифами\~становить між\~нею та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~а також,\~що \~вона \~ознайомлена \~та погоджується\~ з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~і Тарифами\~банку,\~які були\~надані їй\~ для\~ознайомлення в\~письмовому вигляді (а/с 29). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.03.2020 року відповідачу нараховано заборгованість в сумі 108197, 28 грн., яка складається з наступного: 70962.05 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 1163,44 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 69798,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 16788,85 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 14817.94 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина та 5128.44 грн. - процентна складова (а/с 7-20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, безпосередньо кредитний договір повинен містити відомості про проценту ставку, строк та умови повернення кредиту, відповідальність сторін за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, натомість підписана відповідачем заява-анкету таких відомостей не містить. При цьому, враховуючи правову позицію сформовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (30.11.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом ( 08.04.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Додані представником АТ КБ «Приватбанк» до відповіді на відзив документи, зокрема наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу, довідка про зміну кредитного ліміту, виписка по рахунку не спростовують вказаних висновків та не підтверджують, що саме на умовах, які містяться у них між сторонами виникли кредитні правовідносини. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, витяг з Тарифів обслуговування кредитних картка Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Додана представником банку до відзиву на зустрічну позовну заяву довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» також не може вважатись належним доказом погоджених сторонами умов договору, укладеного 30.11.2010 на підставі підписаної анкети-заяви, оскільки містить вказівку на те, що вона є додатком до договору SAMDN44000008642005 та суд позбавлений можливості встановити, що саме цей договір був укладений між банком та [PERSON] 30.11.2010 року на підставі підписаної неї анкети-заяви, при цьому банком відповідно до первісного позову пред`явлено вимоги про стягнення боргу за договором №б/н від 30.11.2010 року. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, натомість належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом за наслідками судового розгляду справи не представилось можливим встановити різницю між фактично отриманими відповідачем коштами та повернутими банку. Так, [PERSON] до матеріалів справи долучено висновок експертного економічного дослідження від 23.09.2020 року №439 з якого вбачається, що на дослідження експерту були надані виписка по картковому рахунку [PERSON] станом на 20.03.2020 року, анкета-заява [PERSON] та довідка АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Відповідно до вказаного висновку за наслідками дослідження зазначених вище документів судовим експертом встановлено, що сума коштів, яка була отримана [PERSON] по безготівковим розрахункам за договором кредиту від 30.11.2010 року в період 16.03.2016 року по 20.03.2020 року згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» становить 47801,39 грн., а повернута [PERSON] по безготівковим розрахункам за договором кредиту від 30.11.2010 року в період з 16.03.2016 року по 20.03.2020 року згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» становить 67239, 47 грн. (а/с 180-184 Том 1). Як вбачається з випивки по рахунку, долученої представником банку до матеріалів позовної заяви по картковому рахунку [PERSON] періодично здійснювались операції під назвою «покупка» на суму коштів по 1163,46 грн. кожна в період часу з 16.04.2016 року по 20.03.2020 року та на різні суми, починаючи з 04.03.2013 року по 16.04.2016 року (а/с 160-166 Том 1). Зі змісту\~висновку експертного\~економічного дослідження\~ вбачається,\~що \~експертом надавалась\~ оцінка\~ вказаним\~ операціям\~ під\~назвою «покупка»\~ за\~період з\~ 16.03.2016\~ року\~по \~20.03.2020\~рік на\~ загальну\~суму 55\~852\~грн.\~08\~коп.,\~на яку\~ автоматично\~здійснювалось нарахування\~відсотків (за\~ставкою 3%)\~за використання\~кредитного ліміту.\~Експерт \~дійшов \~ висновку,\~ що\~такі \~операції \~не підтверджені\~ документально,\~ а\~ тому\~ підстави\~ для\~ \~ збільшення\~залишку на\~дану суму\~необґрунтовані. Таким чином, не встановлено належними та допустимими доказами природи вказаних операцій за картковим рахунком, на думку представника відповідача за первісним позовом, вказані операції є списанням коштів банком з рахунку клієнта. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У відповідності до вимог ст. 599 ЦК України, \~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З системного аналізу вимог ст.ст.\~526,\~599\~ЦК України вбачається, що \~зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 КУпАП, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки за наслідками розгляду справи судом належними та допустимими доказами не встановлено істотних умов договору, характерних для кредитних зобов`язань, які були погодженні сторонами, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про наявність у банку права вимагати від [PERSON] повернення фактичної суми отриманих коштів, натомість належними та допустимими доказами не представилось можливим встановити розмір фактично отриманих [PERSON] коштів з огляду на наявність операцій за картковим рахунком під назвою «покупка» природа яких не встановлена, в даному випадку відсутні підстави вважати припиненим грошового зобов`язання [PERSON] за договором б/н від 30.11.2010 року. Також, варто зауважити, що згідно довідки про наданні кредитні картки [PERSON] , остання отримала 17.12.2018 року картку № [NUMBER] , терміном дії до жовтня 2022 року (а/с 28 Том 1) З урахування того, що представником банку заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до правовідносин за зустрічним позовом слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ст. 257, ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки позов задоволенню не підлягає з підстав недоведеності відсутні підстави для вирішення питання про застосування строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed