Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У зв`язку з тим, що 14 листопада 2017 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики 2000 доларів США, зі строком повернення не пізніше 14 травня 2018 року, зі сплатою щомісячно 10% за користування позиченими коштами, факт отримання грошей підтверджується власноручно виконаною [PERSON] розпискою, однак в установлений договором строк відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала та борг добровільно не повернула, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в сумі 2000 доларів США, заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами в сумі 6000 доларів США та судові витрати по справі. В ході розгляду справи позивач [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами в сумі 5800 доларів США. Позивач [PERSON] , з`явившись в судове засідання, позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що він позичив кошти в сумі 2000 доларів США для відповідачки, але вона їх не повертає. Було рішення суду, але державний виконавець не вчиняє виконавчих дій, тому що стягнутої судом суми недостатньо для того, щоб описати майно. Тому він вимушений звертатися знову до суду, вважає свій позов обґрунтованим і просить його задоволити. Представник позивача, адвокат Мазурок В.С., в судовому засіданні позов з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог також підтримав. Пояснив, що позивач позичив гроші для відповідачки, але вона їх не повертає, тому у позивача є підстави стягнути відсотки за весь період. Розрахунок суми відсотків, яка підлягає стягненню, проведена в уточненій позовній заяві, яка долучена до заяви про зменшення позовних вимог. Просить позов задоволити і стягнути з відповідачки 161775 грн. відсотків. Відповідачка [PERSON] , з`явившись до суду, позов не визнала, ствердила, що дійсно позичила у [PERSON] 2000 доларів США на шість місяців під 10%. Спочатку платила по 200 доларів США, але потім не змогла платити через кризу. Є рішення Рівненського районного суду з цього приводу, яке виконується державним виконавцем. Останній раз заплатила 10 доларів США у січні 2019 року. З того часу нічого не платила. Вважає, що борг вона повернула, тому просить в позові відмовити. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву. У поданому до суду відзиві на позов [PERSON] зазначала, що в провадженні Рівненського районного суду перебувала справа № 570/4959/18 за позовом [PERSON] до неї про стягнення боргу згідно боргової розписки від 14.11.2017 року і рішенням суду від 18 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 21 березня 2019 року позов задоволено повністю і стягнуто з неї на користь позивача заборгованість за борговою розпискою. На виконання вказаного рішення суду 22 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58967065. Крім того надала копії квитанцій про часткове погашення боргу. В останнє в судове засідання позивач [PERSON] і його представник, адвокат Мазурок В.С., не з`явилися, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Позивач подав до суду заяву, в якій просить завершити розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в останнє судове засідання також не з`явилася, хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином через публікацію оголошення про виклик до суду на сайті Рівненського районного суду Рівненської області, оскільки адресовані їй конверти із поштовими відправленнями повернулися до суду із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Причину неявки суду не повідомила і від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання про можливість завершення розгляду справи у відсутності сторін. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 14 листопада 2017 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики на суму 2000 доларів США зі строком повернення не пізніше 14 травня 2018 року, зі сплатою 10% за користування позиченими коштами. Факт отримання грошей підтверджується розпискою, копію якої долучено до матеріалів справи. Рішенням Рівненського районного суду від 18 лютого 2019 року по справі № 570/4959/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за борговою розпискою від 14 листопада 2017 року в сумі 2000 доларів США боргу, 1000 доларів США відсотків, що в гривневому еквіваленті становить суму 84960,00 грн. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. перебуває виконавче провадження № 58967065 від 22 квітня 2019 року з примусового виконання виконавчого листа № 570/4959/18 виданого 22.03.2019 року Рівненським районним судом Рівненської області на виконання вищевказаного судового рішення. В матеріалах справи наявні копії квитанцій про часткову сплату відповідачкою на користь позивача заборгованості і [PERSON] не заперечив проти отримання цих сум. Із позовних вимог вбачається, що сума відсотків значно перевищує позичену суму коштів. Відсотки за певний період були стягнуті при ухваленні рішення судом при стягнення основного боргу. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, враховуючи межі заявлених позовних вимог та той факт, що заборгованість за договором позики у вигляді основного боргу та відсотків за користування грошовими коштами на момент ухвалення рішення судом з відповідачки [PERSON] уже стягнута за рішенням суду, виконавчий лист по якому перебуває на виконанні у приватного виконавця, в позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідачки платежі, які передбачені ст.625 ЦК України, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки не підлягають стягненню і судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: dismissed