Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення особи права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власницею квартири [ADDRESS] . Крім неї у цій квартирі зареєстрований її знайомий [PERSON] , який згідно усної домовленості повинен був знятися з реєстрації через місяць після такої реєстрації. Оскільки [PERSON] не проживав та не проживає у вказаній квартирі, місце проживання його невідоме, але залишився зареєстрованим в ній, позивачка просить суд позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення, тому відповідно ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132745960 (а.с. 5,6). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Зі змісту відповіді Оболонського УП ГУ НП у м. Києві вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з заявами та повідомленнями про чинення йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , не звертався (а.с. 30). Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] є власником спірної квартиру, в якій зареєструвала [PERSON] , який в цій квартирі фактично не проживає, чим створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном, крім того є сторонньою особою позивачці, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved