Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. «А», тамбуру літ. «а», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруди №1-ворота, №2-хвіртка, №3-цистерна, №4-огорожа. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що рішенням 9-ї сесії Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №108-ХХІІІ від 09.09.1999 року йому у постійне користування була надана земельна ділянка площею 0,10 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої будівництво житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №79 від 21.10.1999 року йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці, після чого ним було розроблено проект будівництва житлового будинку, отримано будівельний паспорт та почато процес будівництва будинку і побудовано його але з відхиленням від затвердженого проекту. Позивач зазначає також, що його позов має бути задоволено, адже відповідно до звіту КП «Одесаоблпроект» побудований ним будинок відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'яився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. (а.с.49) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0896 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.38-45) Рішенням виконавчого комітету Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №79 від 21.10.1999 року позивачу надано дозвіл на будівництво житлового будинку на вказаній земельній ділянці, а також ним розроблено проект та отримано будівельний паспорт. (а.с.7-14) На зазначеній вище земельній ділянці позивачем з відхиленням від проекту побудовано житлового будинку літ. «А», тамбуру літ. «а», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В». (а.с. 15-19) Відповідно до звіту КП «Одесаоблпроект» самовільно побудований будинок відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. (а.с.21-36) Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України - право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.3 ст. 376 ЦК України - право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними, Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи позивачу роз'яснювався обов'язок доказування, у відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом. На порушення вказаних норм, позивачем не надано суду доказів звернення до інспекції державного будівельного архітектурного контролю, виконавчого органу місцевої ради з заявою про прийняття будинку в експлуатацію, рівно як і не надано письмової відмови, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю щодо прийняти в експлуатацію цього об'єкту нерухомості та вчинення дії щодо оформлення права власності на нього, такими чином з цього приводу спір відсутній, а вимоги позивача є передчасними. З огляду на викладене, суд вважає що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed