Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу. Свої вимоги мотивував тим, що 09 серпня 2018 року в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області сталася ДТП за участю автомобіля марки «Opel» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина відповідача у скоєнні ДТП була встановлена у судовому порядку, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року у справі № 369/10340/18. У зв`язку з цим, власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «ВАН КЛІН» (попередня назва - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна») із заявою від 03.09.2018 року про страхове відшкодування. На виконання умов Договору добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «МініКАСКО» №05.0017200.0001 від 08.09.2017 року ПрАТ «СК «ВАН КЛІН» виплатило страхове відшкодування в розмірі 12901,97 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. 01.01.2020 року між ПрАТ «СК «ВАН КЛІН» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір факторингу № 01.01.2020-ВК відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за грошовими зобов`язаннями до [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] отримав 26 лютого 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяві від відповідача до суду не надходило на час прийняття рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов?язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз`яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2018 року близько 07 год. 30 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, по вулиці Європейська, 30, водій [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 645CI» н.з. [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілями які були припарковані Volkswagen д.н.з. [NUMBER] , а також автомобілем OPEL д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Volkswagen [NUMBER] . Автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, 09.08.2018 року близько 07 год. 30 хв. в Київській області, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, по вулиці Європейська, 30, водій [PERSON] керував автомобілем «BMW 645CI» н.з. [NUMBER] ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Водій [PERSON] порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 08.09.2017 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «СК «Саламандра-Україна» (теперішня назва ПрАТ «СК «ВАН КЛІН») було укладено договір добровільного комбінованого страхування наземного транспорту «МініКАСКО» № [NUMBER] . Згідно договору застраховано автомобіль марки «Opel» д.н.з. [NUMBER] . На підставі заяви про страхове відшкодування від 03.09.2018 року, Страхового акту №0019535.08.18/1 аванс від 14.09.2018 року ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (теперішня назва ПрАТ «СК «ВАН КЛІН») здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 12901,97 грн що підтверджується платіжним дорученням № 803 від 03.10.2018 року Згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК від 01.01.2020 року, вказане право вимоги перейшло від ПрАТ «СК «ВАН КЛІН» до ТОВ «МАРС.КАПІТАЛ». На адресу [PERSON] ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (теперішня назва ПрАТ «СК «ВАН КЛІН») було направлено Претензію №04955 від 12 жовтня 2018 року про відшкодування шкоди в порядку регресу, а також на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги б/н від 04 лютого 2020 року. Проте відповіді від відповідача не надходило. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved