Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 05.10.2015 року, за заявою представника позивача, позовні вимоги [PERSON], заявлені до відповідача [PERSON] залишені без розгляду, продовжено розгляд справи за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. 02.10.2014 року помер батько позивача [PERSON], про смерть якого позивач дізналась 18.04.2015 року з листа Державного нотаріуса Третьої Запорізької нотаріальної контори від 07.04.2015 року. Одразу, в перший робочий день після отримання повідомлення, а саме 20.04.2015 року Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надала копії особистих документів. Постановою нотаріуса від 29.04.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин. Зазначила, що виховує малолітнього сина і весь час проводить з ним. Батько позивача за життя, з невідомих їй причин не спілкувався з нею, а також не спілкувались з нею його члени сімї та не повідомили про смерть батька. У позові зазначила, що поважною причиною, по якій вона не могла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, є те, що про смерть свого батька вона дізналась після закінчення строку на прийняття спадщини, а саме 18.04.2015 року. З цих підстав позивач звернулась до суду та просила суд визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном на 1 місяць з часу набрання рішенням законної сили. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позові. Крім того, зазначила, що позивач не змогла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини у звязку з перебуванням у відрядженні в період з 25.03.2015 року по 07.04.2015 року, про що надала копію наказу від 24.03.2015 року № 10 та копію посвідчення про відрядження. Таким чином, зазначила, що поважними причинами, з яких позивач пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини є те, що позивач не знала про смерть спадкодавця та наприкінці строку на прийняття спадщини перебувала у відрядженні поза межами області. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову, на підставах, викладених у письмових запереченнях на позов, вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявності поважних причин, у звязку з якими вона не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника державної нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень на позов, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 02.10.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЖС № 308279, виданого 03.10.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. За життя спадкодавець заповітів на складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 39878500 від 16.03.2015 року, отже, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження ІІІ-ЖС № 436148, виданого 25.06.1987 року та копією свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС № 064085, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08.05.2009 року. Таким чином, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Отже, позов поданий належним позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини Позивач звернулась до нотаріальної контори 20.04.2015 року. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що про смерть спадкодавця батька [PERSON] вона не знала, а дізналась лише з листа нотаріуса, вже після закінчення строку на прийняття спадщини. Крім того, в період з 25.03.2015 року по 07.04.2015 року вона знаходилась у відрядженні поза межами області, що також унеможливлювало своєчасне подання заяви до нотаріальної контори. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та під час розгляду справи, позивач не надала будь-яких доказів, які підтверджують, що строк був пропущений з поважних причин та причини його пропуску повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача. Сама по собі необізнаність позивача про смерть спадкодавця не може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Надані представником позивача до судового засідання копія наказу та посвідчення про відрядження Позивача у м. Одесу, на переконання суду, також не доводять наявності непереборних обставин, які б перешкоджали поданню заяви. Як вбачається з копії наказу від 24.03.2015 року, позивача направлено у відрядження, як особу, яка знаходиться на випробувальному терміні претендента на посаду бухгалтера. Таким чином, направлення позивача [PERSON] у відрядження не являється для неї непередбачуваною обставиною, що перешкоджала подачі заяви. Крім того, заяву про прийняття спадщини вона могла надіслати поштовим відправленням згідно з главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, зазначені докази щодо перебування позивача у відрядженні не узгоджуються з позицією позивача, викладеною у позові щодо виховання малолітньої дитини та проведення з нею всього часу, що не дало змоги звернутися до нотаріуса за заявою. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які були викликані у судове засідання за клопотанням представника відповідача, не надали суду пояснень з приводу обставин, які підлягають встановленню в ході розгляду справи, тому їх показання судом при винесенні рішення не враховуються. На підставі викладеного, з урахуванням конкретних обставин справи, наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що Позивач не довела, що встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними та істотними для неї труднощами для вчинення цих дій, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed