Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

07 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 19.02.2013 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, починаючи з 2016 року не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться життям сина. Зазначає, що належний рівень матеріального забезпечення малолітнього сина позивачка забезпечити самостійно не може. Посилаючись на викладені обставини позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву від 08.07.2019 року, у якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Зазначила, що не заперечує стосовно заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб № 147 , виданої 06.05.2019 року Зборівською міською радо Зборівського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно вимог ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 1699 грн. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивачкою [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач має дохід для сплати аліментів на утримання дитини в заявленому нею розмірі, а саме 2500 гривень в місяць. Матеріали справи не містять відомостей щодо працевлаштування [PERSON] , також позивачем не надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У зв`язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний їй надавати таку допомогу, враховуючи потреби дитини, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 07 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу малолітньому сину, у розмірі визначеному судом. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial