Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за Угодою №199258 від 15.09.2008 року в розмірі 33\~566,41 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду №199258 та підписано Додатки №1 та №2 до неї. Угоду було укладено на придбання автомобіля ВАЗ 2107. 27.09.2008 року [PERSON] отримав у власність автомобіль марки ВАЗ 2107, 2008 року випуску, д/н [NUMBER]. Відповідно до умов Угоди, [PERSON] зобовязався сплатити 100% вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних платежів. Відповідач [PERSON] протягом червня 2008 квітня 2014 року сплачував щомісячні внески, починаючи з травня 2014 року повністю припинив сплачувати внески. Відповідачем [PERSON] було здійснено заміну автомобіля ВАЗ 2107 на ВАЗ 21099. Після повідомлення імпортером про припинення виробництв автомобілів ВАЗ 21099, відповідач [PERSON] здійснив заміну на автомобіль ЗАЗ Sens D4LС500. Станом на жовтень 2016 року поточна ціна автомобіля ВАЗ 2107 становила 144\~978,72 грн. Отже, заборгованість [PERSON] станом на жовтень 2016 року складає 33\~566,41 грн. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов Угоди, 15.09.2008 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. Представник позивача в судове засідання надав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що повністю виплатив ПрАТ «АІСЕ Україна» вартість автомобіля. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши\~ докази\~ у\~ сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду №199258 та підписано Додатки №1 та №2 до неї. Угоду було укладено на придбання автомобіля ВАЗ 2107, 27.09.2008 року [PERSON] отримав у власність автомобіль марки ВАЗ 2107, 2008 року випуску, д/н [NUMBER]. Факт отримання кредиту відповідачем не заперечується, отже додатковому доведенню в силу ст.61 ЦПК України не потребує. Відповідно до умов Угоди, [PERSON] зобовязався сплатити 100% вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних платежів. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов Угоди, 15.09.2008 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. Відповідачем [PERSON] було здійснено заміну автомобіля ВАЗ 2107 на ВАЗ 21099. Після повідомлення імпортером про припинення виробництв автомобілів ВАЗ 21099, відповідач [PERSON] здійснив заміну на автомобіль ЗАЗ Sens D4LС500. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інше. Відповідно до ст. 599 ЦК України вищезазначеного кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем [PERSON] надано копії квитанцій про сплату грошових коштів за придбання автомобіля, що в свою чергу, в силу ст. 599 ЦК України, припиняє зобовязання перед позивачем у звязку з його повним виконанням. Також, суд критично відноситься до посилання позивача на те, що вартість автомобіль ВАЗ 2107 станом на жовтень 2016 року становить 144\~978,72 грн. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАЗ 2107 був 2008 року випуску, а отже розрахунок вартості автомобіля, на думку суду, є значно завищений, без врахування всіх технічних характеристик автомобіля (зношення деталей, можлива корозія корпусу і т.д.). Що стосується вимоги позивача про стягнення суми заборгованості з відповідача [PERSON], суд приходить до висновку про відмову і в цій частині, виходячи з наступного. Згідно з частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050\~ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом ч. 4 ст.\~559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною 1 ст.\~261\~ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст.\~251\~ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Крім того, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст.\~559\~ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. (Постанова, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Таким чином, суд вважає, що у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання порушеного зобов'язання [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з травня 2014 року, протягом наступних шести місяців, оскільки сам позивач у позові посилався на те, що саме з травня 2014 року позивач припинив сплачувати внески. Проте, вимогу до відповідача2 позивач не пред'явив, тобто з жовтня 2014 року сплив встановлений частиною четвертою статті 559\~ЦК України\~шестимісячний строк (постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 р. N 6-78цс12, від 21 травня 2012 р. N 6-48цс11, від 23 травня 2012 р. N 6-33цс12). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] було виплачено всю суму вартості автомобіля, а вимоги до відповідача [PERSON] було пропущено в силу ст. 559 ЦК України, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Судовий збір в силу ст.88 ЦПК України слід покласти на позивача по справі, в межах, сплачених при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed