Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 25.11.2010 року, відповідач отримала кредит у розмірі 14500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.06.2019 року має заборгованість - 60910,72 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 25817,81 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 9304,57 грн., відсотків за користування кредитом - 0,00 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 22211,64 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1140,05 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2876,70 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідачем подано відзив на позов, у якому не визнає позов та просить суд відмовити у його задоволенні за безпідставності та недоведеності, з підстав у ньому викладених. Зазначає, що позика у розмірі 25817,81 грн. (заборгованість за тілом кредиту, що вказана у позові), їй не надавался. Позивачем надано відповідь на відзив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно обставин викладених у позові, 25.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у сумі 14500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.13), Довідки про умови кредитування (а.с.14),Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 15-29). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.5-12) Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 03.06.2019 року складає 60910,72 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 25817,81 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 9304,57 грн., відсотків за користування кредитом - 0,00 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 22211,64 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1140,05 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2876,70 грн. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При нарахуванні пені та штрафів позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» начебто визнаних відповідачем, разом з тим позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 25.11.2010. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми процентів, пені та штрафів. Доданий АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором б/н від 25.11.2010, що укладений між «ПриватБанком» та клієнтом [PERSON] , не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом так як не відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок. Не надано підтверджуючих даних про те на який строк надавався кредит, про термін дії кредитної картки, зміни відсоткової ставки, на підставі яких фінансових документів відповідач отримала кредит, яких саме платежів, коли саме, і в яких сумах відповідач не сплатив. Надана суду копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.11.2010 містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, однак не містить даних про отримання відповідачем кредиту, не зазначено кредитний ліміт, відсоткову ставку, не визначено порядок та строки нарахування штрафів, пені. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, про що свідчит відсутність підпису відповідача. Враховуючи той факт, що позивачем не долучено до позовної заяви Умов та правил про надання банківських послуг, які б містили підпис позичальника, суд приходить до висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які надані позивачем до позову. Надана позивачем виписка про рух коштів достовірно не підтверджує, що кредитними коштами у вказаному розмірі розпорядилася саме відповідачка, оскільки немає підтвердження, що [PERSON] взагалі надано кредитні кошти відповідно до Анкети-Заяви. До матеріалів справи додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА», 55 днів пільгового періоду, по договору SAMDN50000048797718, підписану відповідачем. Вказане також не підтверджує отримання відповідачем кредиту, оскільки у Анкеті заяві відсутня відмітка про бажання [PERSON] оформити на своє ім`я платіжної картки кредитка «УНІВЕРСАЛЬНА». Зазначені обставини унеможливлюють встановлення судом суми отриманого відповідачем кредиту, умов кредитування, тривалості пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, проведення розрахунку заборгованості. Суд встановив, що позивач надав довідку, що відповідачка отримала від банка п`ять карток (зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 11.2020 року). На підтвердження своїх позовних вимог позивач, разом з відповіддю на відзив, надав суду роздруківку з програмного забезпечення про рух коштів з карткових рахунків, що зазначені у довідці. Але з роздруківок також не вбачається встановлений кредитний ліміт по рахункам. Суд дійшов висновку, що ні з позову, ні з розрахунку, наданого позивачем, не вбачається, за якою саме з цих карток наданий кредит, згідно якої картки складений розрахунок заборгованості. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»: суду банком не надано копії «Умов та правил надання банківських послуг», які є складовою частиною укладеного 25.11.2010 договору. Розрахунок заборгованості за договором б/н від 25.11.2010, не може слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки не є первинним документом, так як не відповідає вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідає вимогам встановлених ЦПК для письмових доказів. Тож, розрахунок заборгованості за договором, анкета-заява, не являються належними і допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам встановлених ЦПК України для письмових доказів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного, відповідно до ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: dismissed