Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У квітні 2012 року Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 10 896,26 грн., за договором про відкриття рахунку у цінних паперах № Д-37 від 25.03.2008 року, сплативши при зверненні до суду 215,00 грн. Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.12.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за договором про відкриття рахунку у цінних паперах № Д-37 від 25.03.2001 року в сумі 10 896,26 (десять тисяч вісімсот дев'яносто шість гривень 26 копійок), судовий збір у сумі 215,00 (двісті п'ятнадцять гривень 00 копійок). Ухвалою від 17.03.2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2015 у цивільній справі №2-5600/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано. Призначено справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 10 896,26 грн. для розгляду у загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, заочне рішення у даній справі від 30.12.2015 року залишити без змін. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 25.03.2008 між позивачем з однієї сторони та відповідачем, з другої було укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах № Д-37 від 25.03.2001 року, відповідно до якого позивач, що діє на підставі ліцензії серія [NUMBER] від 29.04.2013 року зобов'язався надати відповідачу послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання цінних паперів, обслуговування операцій за рахунком, отримання доходів за цінними паперами, з невизначеним терміном дії, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 6-7). У порушення умов договору № Д-37 від 25.03.2008 року відповідач не виконав зобов'язання перед позивачем у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.04.2012 року з врахуванням штрафних санкцій становить 10896,26 грн. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.04.2012 року безпосередньо заборгованість Відповідача перед Позивачем за надані послуги згідно виставлених актів - рахунків складала 1400 грн., штраф - 9000 грн. та пеня у розмірі 435 грн. Відповідач у липні 2012 року сплатив позивачу відповідні кошти за надані послуги за договором №Д-37 від 25.03.2008 року на суму 1500 грн. 00 коп. (копія квитанції №32 від 06 липня 2012 року) і пеню від несплаченої суми у розмірі 435 грн. 00 коп. (копія квитанції №33 від 06.07.12 року). Таким чином, станом 01.08.2012 року Відповідачем виконано всі умови договору про відкриття рахунку у цінних паперах Д-37 від 25 березня 2008 року і сплачено Відповідачу грошові кошти за зберігання цінних паперів на рахунку Позивача. Судом також встановлено, що 28 січня 2011 року набули чинності нові тарифи на депозитарні послуги Позивача. Розмір вказаних тарифів підвищений в 10 разів, що істотно впливало на інтереси Відповідача, і не могло бути ним передбачено при укладанні договору № Д-37 від 25.03.2008 року про відкриття рахунку у цінних паперах, навіть при всій необхідній завбачливості з його боку. Підвищення Позивачем тарифів на депозитарні послуги істотно змінили обставини, якими Відповідач керувався при укладанні договору № Д-37 від 25.03.2008 року. У п. 5.3. договору про відкриття рахунку у цінних паперах Д-37 від 25 березня 2008 року вказано, що зміни умов Договору або внесення доповнень до нього можливі лише за письмовою згодою сторін. Письмове погодження вказаних змін Відповідачем Позивачу не надавались. Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України (далі - НКЦПФР), як державного колегіального органу, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» здійснює державне регулювання ринку цінних паперів, від 24.07.2015 року №1090 «Щодо анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 00039002), анульовано ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку, видані ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12; ідентифікаційний код юридичної особи 00039002) відповідно до рішення Комісії від 25.09.2012 №813 та рішення Комісії від 24.09.2013 №1961, а саме: діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності серії [NUMBER] від 15.10.2012; дилерської діяльності серії [NUMBER] від 15.10.2012; андеррайтингу серії [NUMBER] від 15.10.2012; депозитарної діяльності: депозитарної діяльності депозитарної установи серії [NUMBER] від 24.09.2013, діяльності із зберігання активів інститутів спільного інвестування серії [NUMBER] від 24.09.2013. Рішення НКЦПФР від 24.07.2015 року №1090 набрало чинності 18.09.2015 року. п.13 Рішення НКЦПФР від 14.05.2013 № 817 визначено, що провадження професійної діяльності на фондовому ринку після закінчення строку дії ліцензії (за наявності зазначення відповідного строку в бланку ліцензії), прийняття рішення про анулювання ліцензії, що набрало чинності в установленому законодавством порядку (крім випадку анулювання ліцензії у зв'язку з припиненням ліцензіата шляхом реорганізації в результаті перетворення або виконання передбачених законодавством дій щодо припинення відповідного виду професійної діяльності), не допускається. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадів встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Позивачем у справі не надано належного та обґрунтованого доказу щодо наявної заборгованості у Відповідача за зберігання цінних паперів, виписки з його особового рахунку. Представник позивача не з'явився у судові засідання та не довів суду поясненнями на підставі поданих до позовної заяви доказів обґрунтованість заявлених позовних вимог. Оскільки Відповідач, згідно договору від 25.03.2015 року №Д-37 взяті на себе зобов'язання виконав, борг повернув, суд вважає позов не доведений та задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 11, 14, 15, 16, 22 ЦК України,

Outcome: dismissed