Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Козак І.О., звернулася в суд із позовом про встановлення факту родинних відносин, зокрема, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , а також, що останній є батьком позивачки. Також просила визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , видані на ім`я [PERSON] 08 серпня 2019 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер 682422300:03:029:0045, що розташована на території Григорівської сільської ради та майновий пай члена КСП, який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Случ» в с. Воронківці. У зв`язку з цим, також просила скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію за [PERSON] об`єктів нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки та визнати за нею право власності ці об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , яка за життя проживала за адресою [ADDRESS] . Оскільки батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , вона є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті [PERSON] та у шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини, яка посвідчена Консулом посольства України в Литовській республіці, на підставі якої заведено спадкову справу №210/2019. Проте, нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовлено в оформленні її спадкових прав, оскільки прізвище спадкодавця при перекладі з російської на українську мову зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] », внаслідок чого тим же нотаріусом за заявою спадкоємця другої черги за правом представлення [PERSON] заведена спадкова справа №127/2019 та видані свідоцтва про право на спадщину. Крім того, перешкодою в оформленні її спадкових прав є відсутність у неї правовстановлюючого документу на житловий будинок та документів, що підтверджують її родинні відносини з [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачка [PERSON] та її представник Козак І.О. підтримали поданий позов та просили його задовольнити. Стверджували, що у свідоцтві про народження батька позивачки [PERSON] , виданому відділом Усольського району м. Усольє Сибірської служби Іркутської області матір`ю вказана російською « [PERSON] », в актовому записі про шлюб [PERSON] від 04 вересня 1993 року останній після одруження набув прізвище [PERSON] , однак у свідоцтві про розірвання шлюбу, виданому повторно 16 грудня 2008 року не вказано прізвище чоловіка після розірвання шлюбу. Уважали, що нотаріусом не перевірено правильність написання прізвища спадкодавця, внаслідок чого помилково заведено дві спадкові справи та в подальшому незаконно видані свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю другої черги, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечили Уважали, що відсутні достовірні відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, оскільки у первинному свідоцтві про смерть зазначено прізвище « [PERSON] », однак до актового запису про смерть, у зв`язку із зв`язку з виявленою помилкою у написанні прізвища за заявою спадкоємців внесено зміни: прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », яке і зазначено у свідоцтві про смерть, виданому повторно. На переконання відповідачки, свідоцтва про право на спадщину видані їй правильно, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою [ADDRESS] одна. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 14 серпня 2019 року батьком позивачки є [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , виданого відділом Усольського району м. Усольє Сибірської служби Іркутської області матір`ю [PERSON] вказана російською « [PERSON] ». Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] 04 вересня 1993 року уклав шлюб з [PERSON] та взяв прізвище дружини. У свідоцтві про розірвання шлюбу від 19 грудня 1997 року шлюб між ними розірвано, відомості про прізвище чоловіка про розірвання шлюбу відсутні. Той факт, що [PERSON] є онукою [PERSON] та відповідно дочкою [PERSON] не заперечувала сама відповідачка [PERSON] та підтвердили в суді свідки [PERSON] , [PERSON] . Крім того, ці свідки також підтвердили, що їм було відомо, що після розірвання шлюбу з [PERSON] батько позивачки залишив собі прізвище дружини. Отже, досліджені судом докази достовірно вказують на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] та відповідно бабою позивачки [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 грудня 2008 року. За заявою [PERSON] , посвідченої консулом посольства України в Литовській Республіці від 05 квітня 2019 року нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 13 квітня 2019 року заведена спадкова справа №210/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Тим же нотаріусом 13 березня 2019 року за заявою [PERSON] від 12 лютого 2019 року заведено спадкову справу № 127/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Разом з тим, незважаючи на те, що зазначені спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] прізвища спадкодавця містять розбіжності у написанні, однак співпадають за часом та місцем відкриття спадщини, нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори помилково заведено різні спадкові справи. 03 вересня 2021 року нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в оформленні її спадкових прав, оскільки у її заяві про прийняття спадщини, посвідченої Консулом посольства України в Литовській Республіці, поданої без копії свідоцтва про смерть спадкодавця, прізвище останньої зазначено « [PERSON] ». Проте на підставі свідоцтва про смерть, виданого Григорівською сільською радою Старокостянтинівського району 10 грудня 2018 року за заявою [PERSON] до майна померлої [PERSON] заведено іншу спадкову справу №127/2019 / та видані свідоцтва про право на спадщину за законом На переконання суду, неточності через переклад прізвища спадкодавця з російської на українську мову достовірно не вказують на те, що вказані у заявах [PERSON] та [PERSON] спадкодавці [PERSON] та [PERSON] є різними особами та не позбавляють [PERSON] права спадкувати після смерті своєї бабусі [PERSON] . Мати відповідачки [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , були рідними сестрами, тобто [PERSON] була племінницею померлої [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються паспортними даними відповідачки, її свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб [PERSON] , відповідно до якого остання змінила своє прізвище на [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово . Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу, відповідно до ст.1262 ЦК України, право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Ураховуючи викладене, судом установлено, що [PERSON] , яка є спадкоємицею першої черги за правом представлення, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] [PERSON] є спадкоємицею другою черги за правом представлення. З матеріалів спадкової справи №127/2019 убачається, що [PERSON] належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 682422300:03:029:0045, що розташована на території Григорівської сільської ради та майновий пай члена КСП, який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Случ» в с.Воронківці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 10 березня 2017 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №299605, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ХМСК №012279, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 08 серпня 2019 року нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON] : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер 682422300:03:029:0045, що розташована на території Григорівської сільської ради та майновий пай члена КСП, який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Случ» в с.Воронківці. Ці свідоцтва видані відповідачці [PERSON] як спадкоємиці другої черги за правом представлення, позаяк [PERSON] є спадкоємцем першої черги за правом представлення, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 26 Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІУ, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Ураховуючи вищевикладене, видані на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину слід визнати недійсними та скасувати їх, скасувавши рішення про їх державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номери 48160802, 48161221 від 08 серпня 2019 року. Оскільки у позивачки [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих оригіналів на житловий будинок та земельну ділянку, а отже вона позбавлена можливості звернутися задля оформлення своїх спадкових прав до нотаріуса, за нею слід визнати право власності як спадкоємицею першої черги за правом представлення в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 682422300:03:029:0045. Ураховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачкою слід стягнути з відповідачки [PERSON] відповідно статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved