Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що з 12.01.2005 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.06.2016р. розірвано. За період шлюбу сторонами за спільні кошти подружжя придбане майно, зокрема автомобілі «Хюндай Акцент» та «Део Ланос», які відповідач відчужив без згоди позивача, а гроші привласнив. В період шлюбу відповідач зобовязався повернути їй 3500 доларів США за частину спільного майна, про що написав розписку. Просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму коштів. В подальшому, позивач змінила підстави позову та просила стягнути з відповідача 94080 грн., що еквівалентно 3500 дол. США як компенсацію половини вартості автомобілів, відчужених відповідачем не в інтересах сімї. До початку розгляду справи по суті, позивач позовні вимоги збільшила та, з тих же підстав, просила стягнути з відповідача 156 335 грн. Позивач та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на відсутність згоди позивача на відчуження спільного сумісного майна подружжя та використання відповідачем отриманих коштів не в інтересах сімї. Просили стягнути грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля марки "HYUNDAI ACCENT», 2013 року випуску, що складає 110265 грн. та 1/2 вартості автомобіля марки "DAEWOO LANOS», 2008 року випуску, що складає 46070 грн., що в свою чергу становить загальну суму 156335 грн. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що кошти, отримані від продажу спірних автомобілів використані в інтересах сімї, а саме на погашення кредитних зобовязань перед ПАТ «Ідея Банк», які були у відповідача, і які виникли у нього в інтересах сімї, боргу перед матірю у розмірі 1500 дол. США, а також на поточні витрати сімї. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 12.01.2005р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 08 червня 2016 року, яке набрало законної сили 21.06.2016р., шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено вказаним рішенням суду, сторони припинили сімейні відносини з лютого 2016 року. За період шлюбу подружжя придбало два автомобілі: «HYUNDAI ACCENT», 2013 року випуску, за кредитним договором №910.22437 від 20.05.2013 року, право власності на який було зареєстровано за відповідачем 16.05.2013р., був ним відчужений - проданий 05.01.2016 р. [PERSON]; та «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску, право власності на який було зареєстровано за відповідачем 21.10.2015р., був ним відчужений 26.11.2015 р. [PERSON], яка є матірю останнього. Вказані обставини, зокрема, підтверджуються даними територіального сервісного центру 6845 РСЦ МВС в Хмельницькій області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, для укладення одним із подружжя договору щодо цінного майна має бути письмова згода іншого з подружжя (ч. 3 ст. 65 СК України). Здійснений відповідачем продаж спірних автомобілів, які були придбані за час шлюбу виходить за межі дрібного правочину (договору), в звязку з чим потребував письмової згоди позивача при продажі таких автомобілів. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено наступне, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Жодних домовленостей про частки майна позивача та відповідача щодо спільної сумісної власності між сторонами не було. Частиною 1 ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В п. 30 Постанови Пленуму Верхового суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", розяснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За висновком судової автотоварознавчої експертизи №029/09/2017 від 24.11.2017 року середня ринкова вартість автомобіля марки "HYUNDAI ACCENT», 2013 року випуску, який був у користуванні, станом на 24.11.2017 року становить 220 530 грн. За висновком судової автотоварознавчої експертизи №029/1/09/2017 від 24.11.2017 року середня ринкова вартість автомобіля марки "DAEWOOLANOS», 2008 року випуску, який був у користуванні, станом на 24.11.2017 року становить 92140 грн. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що кошти від реалізації вказаних транспортних засобів були використані в інтересах сімї та на її потреби. Твердження представника відповідача з приводу того, що кошти від продажу автомобіля "HYUNDAI ACCENT», 2013 року випуску були використані на погашення кредитних зобовязань перед ПАТ «Ідея Банк» та на інші потреби сімї не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували те, що саме за кошти отримані від продажу автомобіля "HYUNDAI ACCENT», відповідач погасив кредит, за частину якого було придбано автомобіль, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, згідно кредитного договору від №910.22437 від 20.05.2013 року ПАТ «Ідея Банк» надав [PERSON] кредит у сумі 109116 грн. на строк 60 місяців для придбання автомобіля "HYUNDAI ACCENT», 2013 року випуску, іншу частину коштів 25980 грн. позичальник власними коштами сплачує продавцю. Забезпеченням виконання зобовязань за даним договором є застава. Відповідно до п. 2 цього договору позичальник не має права продавати або передавати у володіння, користування чи розпорядження третім особам без попередньої письмової згоди банку. З розрахунку заборгованості ПАТ «Ідея Банк» від 19.06.2017р. слідує, що [PERSON] повністю виконав свої кредитні зобовязання за кредитним договором від 20.05.2013 року 19.11.2015р., сплативши 74899,96 грн. на тіло кредиту та штрафні санкції на загальну суму 6546,96 грн. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] відчужив спірний автомобіль "HYUNDAI ACCENT» [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 15.10.2015р., після чого погасив кредит, тобто витратив кошти в інтересах сімї, не ґрунтується не лише на нормах чинного цивільного законодавства, але і на фактичних обставинах справи, оскільки відповідно до даних облікової картки транспортного засобу станом на 15.10.2015р. власником автомобіля був [PERSON] Тобто вказаний транспортний засіб не вибував із власності [PERSON] Така перереєстрація власника транспортного засобу відбулася лише 05.01.2016р. Укладений відповідачем договір позики на суму 1500 доларів США виходить за межі дрібного побутового, а тому потребував згоди другого із подружжя. Розписка [PERSON] від 10.10.2015р. не є доказом того, що кошти на придбання автомобіля «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску відповідачем були позичені в його матері. Окрім цього, сам факт наявності в одного з подружжя боргу не є фактом використання отриманих коштів в інтересах сім"ї. За таких обставин, оскільки спірні автомобілі були продані відповідачем без письмової згоди позивача, за відсутності доказів, що такі кошти були використані в інтересах сімї, позивач має право на відшкодування 1/2 вартості автомобілів проданих відповідачем 110265 грн. (220530/2) + 46070 грн. (92140/2) = 156335 грн. Судові витрати: судовий збір у сумі 1561,91 грн. та витрати за проведення експертиз у сумі 2970 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved