Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У серпні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до до [PERSON] про стягнення коштів та просило стягнути з останнього на свою користь 14800,83 грн. понесених витрат, 2000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір. Свій позов обґрунтовує тим, відповідач 08.01.2015, рухаючись по Великій кільцевій дорозі, керуючи транспортним засобом Газ д.н.з. [NUMBER], під час зміни напрямку руху та будь-якого перестроювання, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначено, що згідно з постановою судді Святошинького районного суду м. Києва від 19.05.2015 відповідач визнаний винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Пояснено, що у результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобілю відповідно до звіту №926 про оцінку автомобіля [NUMBER] складає 17761,00 грн. Власник пошкодженого автомобіля звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання страхового випадку та про відшкодування шкоди, у зв'язку з чим 09.04.2015 позивачем було виплачено потерпілій особі в розмірі 14 8000,83 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника МТСБУ. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.01.2015 о 16.50 год. на з'їзді з пр.-ту Перемоги на Велику Кільцеву дорогу в м. Києві, відбулася ДТП, за участю транспортного засобу ГАЗ д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Святошинького районного суду м. Києва від 19.05.2015 [PERSON] визнанано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Розмір збитків, завданих власнику транспортного засобу, відповідно до Звіту № 926, складеного ФОП [PERSON], становить 17761,00 грн. Власник пошкодженого автомобіля 19.03.2015 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання страхового випадку та про відшкодування шкоди. Судом встановлено, що 08.04.2015 позивачем було відшкодовано шкоду [PERSON] в розмірі 14 800,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1727. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог. З огляду на наведене, позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 2000 гривень за надання правової допомоги, то зазначена вимога не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України врегульовано, що витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Пн. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" передбачено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суду надана Додаткова угода № 205 від 01.12.2015 до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04 жовтня 2012 року, що укладений між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ФОП [PERSON] (а.с. 20). Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження надання такої допомоги (зокрема, розрахунку вартості наданих послуг та актів виконаних робіт). Крім того, до матеріалів справи була додана довіреність на ім'я [PERSON] на представництво інтересів позивача, що свідчить про добровільний та безоплатний характер представництва. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved