Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] Бердичівська міська рада Житомирської області проти позову заперечила, посилаючись на те, що [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] не оформив, а відтак і не набув цього права, власником цієї квартири є [PERSON]. Крім того, [PERSON] пропустила строк, встановлений для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] 12.04.2005 р. уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого перша передала у власність (продала), а другий прийняв у власність (купив) квартиру [ADDRESS] (а. с. 17). Твердження Бердичівської міської ради Житомирської області про те, що [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] не оформив, а відтак і не набув цього права, власником цієї квартири є [PERSON], є помилковим, зважаючи на таке. Дійсно, згідно з частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Між тим, частиною четвертою статті 334 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на момент укладення договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, передбачалось, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. При цьому статтею 657 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на момент укладення договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, встановлювалось, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином, на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири [ADDRESS] статтями 334 та 657 Цивільного кодексу України визначалось, що право власності на цю квартиру виникало в [PERSON] з моменту державної реєстрації договору. Відповідно до пункту6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.052004 р. № 671, яке було чинним на момент укладення договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Як вбачається з договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, його було зареєстровано в Реєстрі за № 1139 (зворотній бік а. с. 17). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право власності на квартиру [ADDRESS] виникло в [PERSON] з моменту державної реєстрації договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, тобто з 12.04.2005 р. Судом також установлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.10.2013 р. (а. с. 7). [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2005 р. та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.06.2009 р. (а. с. 34, 6). Таким чином, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. При цьому [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - , [PERSON], у передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк, що підтверджується листом від 02.06.2014 р. № 387/02-14 приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON], тобто твердження Бердичівської міської ради Житомирської області про те, що [PERSON] пропустила строк, встановлений для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, є безпідставним. З цього ж листа випливає, що інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а також з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, не звертались, а відтак суд виходить з того, що інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадщини [PERSON] 06.02.2014 р. звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON], проте постановою від 06.02.2014 р. № 74/02-31 цього нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цю квартиру (а. с. 8 - 9). Суд зазначає, що зі змісту постанови від 06.02.2014 р. № 74/02-31 приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з тим, що право власності на цю квартиру зареєстровано за [PERSON], а не за [PERSON]. Те, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], підтверджується довідкою № 89 від 04.02.2014 р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. с. 14) Разом з тим, як вже було встановлено судом раніше, право власності на квартиру [ADDRESS] виникло в [PERSON] з моменту державної реєстрації договору від 12.04.2005 р. купівлі-продажу квартири, тобто з 12.04.2005 р. Між тим, [PERSON] державну реєстрацію цього права власності не здійснив, через що [PERSON], яка є його спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], що, в свою чергу, перешкоджає їй оформити право власності на цю квартиру. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, право власності на майно спадкодавця - батька [PERSON], у тому числі - на квартиру [ADDRESS]. Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved