Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

01 серпня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-20028- 070912. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з п.п. 2.7 частини 5 договору, банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.1. частини 5 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою або момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок підприємства, який вказаний у п.п. 3.3. ч. 3 договору, з метою оплати товару. У відповідності до п. 2.3. частини 5 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно з п. 2.4 ч. 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти виходячи з розміру процентної ставки - 0,01 % в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов договору. Згідно п. 2.5. ч. 2 договору, за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 10 місяців. Протягом якого розмір комісіє складає 11,00 відсотків. Після закінчення пільгового періоду розмір комісії складає 1,40 відсотків на місяць. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві спожитий кредит у сумі 5222,00 грн. на придбання товарів, у суб'єкта господарювання, зазначеного у ч. 3 договору. Однак, у зв"язку з тим, що відповідач не виконує зобов"язання за договором, станом на 10.04.2014 року за договором № 002-20028-070912 від 07.09.2012 року виникла заборгованість у розмірі 5488,64 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 5404,35 грн., заборгованість за відсотками - 0,22 грн., заборгованість за комісіями - 84,07 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за відсутності представника банку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують /а.с. 2/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням /а.с. 15/ Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 07.09.2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та [PERSON] шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-20028-070912. Відповідно до п.п. 2.7 частини 5 договору, банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.1. частини 5 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою або момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок підприємства, який вказаний у п.п. 3.3. ч. 3 договору, з метою оплати товару. У відповідності до п. 2.3. частини 5 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно з п. 2.4 ч. 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти виходячи з розміру процентної ставки - 0,01 % в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов договору. Згідно п. 2.5. ч. 2 договору, за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 10 місяців. Протягом якого розмір комісіє складає 11,00 відсотків. Після закінчення пільгового періоду розмір комісії складає 1,40 відсотків на місяць. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві спожитий кредит у сумі 5222,00 грн. на придбання товарів, у суб'єкта господарювання, зазначеного у ч. 3 договору. Однак, у зв"язку з тим, що відповідач не виконує зобов"язання за договором, станом на 10.04.2014 року за договором № 002-20028-070912 від 07.09.2012 року виникла заборгованість у розмірі 5488,64 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 5404,35 грн., заборгованість за відсотками - 0,22 грн., заборгованість за комісіями - 84,07 грн. (а.с. 3, 4 7) Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачені ним при пред'явленні позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved