Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

26 липня 2018 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулась із позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування, які мотивує тим, що 29 серпня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6755097/1007/14, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу- легкового автомобіля «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . 06 травня 2015 року о 08 год. 30 хв. в м. Києві по проспекту Перемоги, 96 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , 2) «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Позивачем, на підставі відповідних документів, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 29762,42 грн., потерпілій особі, тому позивач просить стягнути із відповідача суму виплаченого страхового відшкодування, а також 1 762,00 грн сплаченого судового збору. 06 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, задоволено. Присуджено до стягнення з [PERSON] , ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (адреса: 03049, Україна, м. Київ, Повітрофлотський пр., 25, Код ЄДРПОУ 23510137, п/р [NUMBER] , в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767) суму страхового відшкодування в розмірі 29762 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 42 коп. 28 жовтня 2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року. 04 грудня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, скасовано та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 23 січня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про заміну відповідача, яке подано через канцелярію суду 11 грудня 2019 року (вх.№80026) У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 12 грудня 2019 року [PERSON] подано відзив на позовну заяву, мотивуючи відзив тим, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АІ3468976, тому відповідач не може бути стороною суброгації. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просив в позові відмовити на підставі відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 05 червня 2015 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.5). Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «06 травня 2015 року о 08 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , по просп. Перемоги, 96 в місті Києві, порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ» державний номерний знак [NUMBER] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів.» Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 29 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6755097/1007/14, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.6) 07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій повідомив, що 06 травня 2015 за адресою м. Київ, по проспекту Перемоги, 96, внаслідок ДТП сталося пошкодження транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно рахунку суми матеріального збитку по справі № 2300076367, розмір страхового відшкодування по автомобілю «Skoda» д.н.з. [NUMBER] складає 29 762,42 грн (а.с.15) Пошкодження транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , що спричинені в результаті вказаної вище ДТП, підтверджуються актом огляду транспортного засобу від 20 липня 2015 року (а.с. 18). На підставі рахунку № САСТ-480848 від 22 травня 2015 року складеного на суму 29 762,51 грн (а.с.14) було виплачено потерпілому суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 0030199 від 21 липня 2015 року (а.с.19). Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно за результатами отриманої інформації від Моторного (транспортного) страхового бюро України про чинний на дату 05 червня 2015 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ 3468976, укладеного щодо забезпечення автомобілю TOYOTA CAMRY 2.4 д.н.з. [NUMBER] . Договір страхування був укладений страховиком ПАТ «СК «СКАЙД» на період з 11 вересня 2014 року по 10 вересня 2015 року. За договором АІ/3468976 страхова сума за шкоду майну складає 50 000 грн., страхова сума за шкоду життю та здоров`ю складає 100 000 грн., франшиза складає 0 грн. (а.с.107) А від так, страхова сума за шкоду майна за вище означеним договором страхування повністю покриває суму матеріального збитку по справі №2300076367 у розмірі 29762,42 грн., яка була відшкодована власнику автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] позивачем. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування повинен звернутись до страховика особи, яка винна в ДТП з вимогою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed