Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до наказу №14-ОС від 31.01.2020 з 03.02.2020 прийнятий до Державного підприємства «Сервісний центр морського та річкового транспорту» на посаду начальника відділу Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті. Наказом від 10.07.2020 № 84-ос звільнено із займаної посади на підставі 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із прогулом без поважних причин. Вважає, що його звільнення проведено з порушенням норм чинного трудового законодавства, зокрема рішення відповідача про звільнення за прогул без поважних причин не відповідає дійсності, так як 17.06.2020 відповідно до повістки наданої Суворовським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області він знаходився у відділі поліції по кримінальному провадженню №22018160000000187 від 12.12.2018, таким чином дана підстава не прибуття на роботу є поважною. Також, останнім про виклик у поліцію було повідомлено, шляхом телефонного дзвінка, [PERSON] , який на той час обіймав посаду начальника фінансового відділу ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту». Звертає увагу, що його не було належним чином сповіщено про дату, часта місце розгляду подання профспілковою організацією, у зв`язку з чим він не мав можливості прийняти участь у розгляді подання та надати свої заперечення. Таким чином є підстави вважати, що відповідач не звертався до Ради трудового колективу з відповідним поданням про звільнення. Згідно з ч. 3 ст. 43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Відповідач проігнорував вищевказані вимоги законодавства та допустив звільнення позивача без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на розірвання трудового договору з позивачем, що є окремою підставою для поновлення працівника на посаді. Крім того зазначає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Вказані незаконні дії відповідача призвели до втрати душевного спокою, постійного перебуванні у роздратованому стані, виникли труднощі в організації життя, оскілки станом на сьогодні необхідно проводити пошук нової роботи. Просить визнати незаконним та скасувати наказ від 10.07.2020 № 84-ос про звільнення із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із прогулом без поважних причин, поновити його на посаді начальника Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту», стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 16.07.2020 та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що робоче місце посадових осіб Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 31, 3 поверх і фактично розташоване на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ». Доступ до місця роботи можливий виключно через контрольно-пропускний пункт охоронюваного периметру порту на підставі виданих ДП «МТП «Чорноморськ» перепусток на підставі заявок відповідача. При цьому співробітниками Чорноморського відділу, які забезпечують режим здійснюється електронна фіксація перетину КПП. На підставі заявки відповідача позивачем була оформлена та видана персональна перепустка з магнітним носієм інформації на строком дії на 2020 рік. Відповідно до пункту 6.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку Державного підприємства «Сервісний центр морського та річкового транспорту» (далі - Правила) для працівників, які працюють у відділах забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті встановлюється наступний режим роботи: початок роботи о 8 годині 00 хвилин, закінчення роботи - о 17 годині 00 хвилин. Відповідно до підпункту 11 пункту 3.1 Правил, працівник ДП «Моррічсервіс» зобов`язується бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком встановлених перерв на відпочинок та харчування, інших перерв, а у разі необхідності виконання посадових обов`язків за межами території підприємства. Відповідно до підпункту 12 пункту 3.1 Правил працівник ДП «Моррічсервіс» зобов`язується повідомляти (за можливістю - до початку робочого дня) безпосередньо керівника або сектор кадрової роботи про причини відсутності на роботі (за вимогою керівника - письмово), засобами телефонного і електронного зв`язку або іншим доступним способом. 17.06.2020 відповідач виявив, що позивач систематично не виконував правила внутрішнього трудового розпорядку. Службовою запискою за № 757 від 17 червня 2020 року фахівець Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті [PERSON] повідомила директора ДП «Моррічсервіс» [PERSON] гро відсутність позивача на робочому місці 17 червня 2020 року протягом всього робочого дня та надала Акт про відсутність на роботі [PERSON] від 17.06.2020. Повідомлень щодо необхідності з службових або інших поважних причин залишати робоче місця від позивача до безпосереднього керівника (заступника директора ДП «Моррічсервіс» [PERSON] ) або до сектору кадрової роботи жодного разу не надходило. [PERSON] не є безпосереднім керівником начальника Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті та не є співробітником сектору кадрової роботи. Таким чином, будь-які повідомлення начальника фінансового відділу [PERSON] про відсутність на робочому місці не можна розглядати, як повідомлення роботодавця про відсутність на робочому місці. Відповідно наданих позивачем пояснень, останній не заперечував і не спростував інформацію, щодо відсутності його на робочому місці та не виконання ним обов`язків покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Виходячи зі змісту власноруч написаних пояснень вбачається, що позивач погоджується з тим фактом, що неодноразово порушував трудову дисципліну, в тому числі і 17.06.2020 та повідомляє, що начебто перебував на судовому засіданні. Відповідно до інформації, викладеної у листі-відповіді від 23.09.2020 № 39/11811 вбачається, що вирок відносно [PERSON] по кримінальній справі № 12020160490001303 набрав законної сили ще 15.05.2020, тобто, 17.06.2020 судова справа відносного нього вже місяць, як була закрита та засідання по ній не проводилось. 14.06.2020 Суворовським відділом поліції було отримано усну заяву [PERSON] з проханням повідомити про те, коли і де саме останній має право отримати тимчасово вилучене і арештоване майно в рамках кримінального провадження. За результатами розгляду заяви [PERSON] було надано відповідь від 14.06.2020 № 39 із зазначенням часу роботи камери зберігання речових доказів та озброєння Суворовського ВП, у які [PERSON] на власний розсуд має право звернутись. 17.06.2020 майно, на яке накладено арешт, було повернуто [PERSON] , при цьому зазначається, що процедура видачі майна у жодному випадку не тривала більше однієї години. Також представник відповідача звертає увагу, що Рада трудового колективу не має окремого статусу юридичної особи, печатки, адреси, банківських рахунків, не виступає як самостійна особа у відносинах із третіми особами тощо, а тому за своїм правовим статусом не підпадає під визначення профспілки в розумінні Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Положеннями Колективного договору не передбачений обов`язок відповідача отримувати погодження Ради трудового колективу на звільнення працівників. Якщо працівник вважає, що його права порушено, він вправі звернутись до Ради трудового колективу, яка зобов`язана всебічно розглянути таке звернення по суті, в разі необхідності запросити посадових осіб відповідача на засідання, вимагати надання додаткових пояснень та документів. За таких обставин відповідач також вважає, що відсутні підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди, оскільки не було порушення законних прав працівника. У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Родіонов А.В. зазначає, що причина відсутності на роботі [PERSON] є поважною, оскільки позивач знаходився у відділі поліції відповідно до повістки. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Крім того, згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В матеріалах справи відсутні докази застосовування до позивача заходів дисциплінарного чи громадського стягнення. Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням і повинно здійснюватися із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. Згідно ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Дозволу профспілки не надавалося та актів про відсутність працівника на робочому місці складено не було. Також не було винесено наказ про створення комісії для проведення розслідування, щодо причини відсутності на роботі Позивача. Представник позивача звертає увагу суду, що зміна умов трудового договору, оплата праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Ради допускається лише за попередньою згодою Ради. Також із п. 6.3. Положення випливає, що звільнення членів Ради, крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди Ради . За таких обставин вважає, що позов підлягає повному задоволенню Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 25.08.2020 у справі відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 15.09.2020 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Родіонова А.В. про витребування доказів, витребувано від ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» належним чином завірені копії документів: службову записку начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції О. Євстіфєєвої від 10.07.2020 № 865; трудовий договір [PERSON] ; посадова інструкція [PERSON] ; пояснювальна записка [PERSON] ; трудову книжку [PERSON] ; письмове подання ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» до Ради трудового колективу (профспілкового органу) про розірвання трудового договору з [PERSON] ; рішення Ради трудового колективу (профспілкового органу) про відмову або надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] ; статут Державного підприємства «Сервісний центр морського та річкового транспорту»; статут профспілкового органу (Ради трудового колективу); правила внутрішнього трудового розпорядку Державного підприємства «Сервісний центр морського та річкового транспорту»; інструкції з охорони праці, що діють на ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту». Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 30.09.2020 у задоволенні клопотання ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів відмовлено. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 30.10.2020 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Родіонова А.В. про витребування доказів задоволено, витребувано у ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» належним чином завірену копію довідки про середній заробіток [PERSON] за останні два місяці, а також задоволено клопотання представника відповідача ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» - Цимбаленка Д.С., витребувано у оператора мобільного зв`язку Vodafone - ПАТ «ВФ Україна» інформацію, що містить охоронювану законом таємницю, а саме: прив`язку до базових станцій, за номером мобільного телефону за 17 червня 2020 року, у тому числі щодо місця знаходження абонента (базової станції оператора та азимуту до неї) під час телефонування, а саме: номер телефону [NUMBER] , яким користується позивач - [PERSON] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 11.11.2020 задоволено клопотання ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області 18.11.2020 закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.12.2020 у задоволенні клопотання ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено. В судовому засіданні 10.12.2020 представник позивача - адвокат Родіонов А.В. позов підтримав в повному об`ємі з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того, в судовому засіданні 20.01.2021 звернув увагу суду на те, що [PERSON] не був ознайомлений із правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також на те, що в протоколі загальних зборів трудового колективу № 1 ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» від 27.09.2019 не зазначено, що він містить додатки, а в додатку 1 не вказано до якого протоколу він відноситься. Представник відповідача [PERSON] та представник Ради трудового колективу Зібров С.П. в судовому засіданні 10.12.2020 проти позову заперечили з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважають звільнення позивача законним. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду судом встановлено. 03.02.2020 [PERSON] переведений на посаду начальника Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті (Т.1, а.с.19). Як вбачається з правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» тривалість робочого дня становить 8 годин, початок роботи о 9.00 годині, закінчення - о 18.00 годині. При цьому, [PERSON] був ознайомлений із правилами внутрішнього трудового розпорядку і умовами праці та зобов`язувався їх виконувати (Т.2, а.с.98). Відповідно до службової записки № 757 складеної фахівцем [PERSON] на ім`я директора [PERSON] позивач [PERSON] 17.06.2020 був відсутній на робочому місці протягом всього робочого дня, з 08.00 до 17.00 годин (Т.1, а.с.296). 17.06.2020 по цьому факту складено акт про відсутність на роботі [PERSON] , який підписаний фахівцем Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті [PERSON] та інспектором цього ж відділу Головін В (Т.1, а.с.297). Керівник відповідача, шляхом проставлення резолюції доручив Євстіфєєву О.К. провести службове розслідування з питань викладених у вищевказаній службовій записці (Т.1, а.с.298). 07.07.2020 начальником відділу з питань запобігання та виявлення корупції Євстіфєєвим О. на ім`я директора [PERSON] складено службову записку в якій описано суть справи та рекомендовано за систематичне порушення трудової дисципліни застосувати до начальника Чорноморського відділу забезпечення сервісу на морському та річковому транспорті [PERSON] дисциплінарне стягнення, передбачене ст.147 КЗпП України (Т.1, а.с.298). 16.07.2020 [PERSON] звільнений за прогул без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України (Т.1, а.с.176). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю. Держава створює умови для повного здійснення громадян права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України власник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності у випадку прогулу без поважних причин. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» також роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Колективним договором на 2019-2024 роки, з яким був ознайомлений [PERSON] (Т.2, а.с.113), визначено режим роботи, тривалість робочого часу та відпочинку працівників ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту». Згідно умов Договору працівники зобов`язуються дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку (Т.1, а.с.268). Трудові відносини з працівником підприємства можуть бути розірвані з ініціативи Адміністрації лише у визначених випадках, зокрема і прогулу без поважних причин (Т.1, а.с.273). У разі виникнення спору про звільнення, розглядаючи даний спір, суд оцінює причини поважності відсутності на роботі працівника. Відповідно до ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Однак як вбачається з листа Суворовського відділу поліції в м. Одесі за результатами розгляду усної заяви [PERSON] надано відповідь за № 39 від 14.06.2020 з зазначенням часу роботи камери зберігання речових доказів та озброєння Суворовського ВП, у які він на власний розсуд має право звернутись. Повідомлення про виклик, у тому числі повістки [PERSON] не надавались та слідчі дії за його участі не відбувались (Т.1, а.с.314). Таким чином, [PERSON] не мав процесуального обов`язку з`являтись до Суворовського відділу поліції в м. Одесі саме 17.06.2020. Також суд приймає до уваги непослідовну позицію [PERSON] щодо причини його відсутності на робочому місці. Так, у своїх поясненнях директору ДП «Моррічсервіс» 10.07.2020 позивач вказує, що протягом дня був на судовому засіданні (Т.1, а.с.57), тоді як у позовній заяві та відповіді на відзив зазначає, що знаходився у відділі поліції згідно повістки наданої Суворовським ВП в м. Одесі. При цьому матеріали справи не містять доказів виклику [PERSON] у порядку передбаченому КПК України. Лист Суворовського ВП в м. Одесі, яким позивач обґрунтовує поважність причини відсутності на роботі (Т.1, а.с.12), фактично є відповіддю на його усне звернення, який залишав йому вибір чи з`являтись до органу поліції і коли йому краще це зробити. Вирішення приватних питань у відділі поліції за відсутності на це згоди керівництва, без увільнення для цього з роботи у офіційному, передбаченому законом порядку та без повідомлення про це керівництва не слід вважати поважною причиною неявки на робоче місце позивача 17.06.2020. Приймаючи до уваги, що причину, яка стала підставою відсутності позивача на робочому, не можна віднести до непередбачуваних, [PERSON] мав можливість завчасно попередити у встановленому законом порядку свого безпосереднього керівника про свою відсутність, однак цього не зробив. Суд критично ставиться до пояснень позивача про те, що ним про свою відсутність, шляхом телефонного дзвінка, було повідомлено [PERSON] , який на той час обіймав посаду начальника фінансового відділу, оскільки відповідно до підпункту 12 пункту 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник ДП «Моррічсервіс» зобов`язується повідомляти (за можливістю - до початку робочого дня) безпосередньо керівника або сектор кадрової роботи про причини відсутності на роботі (за вимогою керівника - письмово), засобами телефонного чи електронного зв`язку або іншим доступним способом (Т.1, а.с.289). Жодних даних про те, що позивачем поставлено до відома керівництво з приводу цих відвідин та керівництвом йому надано для цього відгул, відпустку, відсторонено від роботи, тощо матеріали справи не містять та доказів цьому не представлено та судом відповідно не здобуто. Крім того, як вбачається з листа Суворовського відділу поліції в м. Одесі № 39/11811 від 23.09.2020 майно, на яке було накладено арешт, повернуто [PERSON] 17.06.2020, проте відомості про конкретний час повернення відсутні. При цьому, процедура видачі майна у жодному випадку не тривала більше однієї години (Т.1, а.с.314), тоді як позивач був відсутній на робочому місці протягом всього робочого дня. За таких обставин суд приходить до висновку, що неявку позивача 17.06.2020 слід вважати прогулом без поважних причин. При цьому суд відхиляє докази представника відповідача щодо інформації від ПрАТ «ВФ Україна», відповідно до якої позивач дійсно був за адресою знаходження камери зберігання речових доказів, проте знаходився там всього 7 хвилин, оскільки відповідачем не доведено у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України, що саме [PERSON] у вказаний час користувався номером мобільного телефону [NUMBER] . При прийнятті рішення суд враховує роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., зокрема пункти 22,24. При обранні у відповідності до ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавцем виду стягнення за такий проступок та порядку його застосування слід вказати, що такі норми закону були дотримані та підстав вважати звільнення позивача з роботи незаконним, - немає. При звільненні позивача було враховано тяжкість проступку, сімейний стан, характеристику позивача на робочому місці, його попередню роботу та дані про фактичне перебування на робочому місці за період з 10.02.2020 по 19.06.2020 (Т.1, а.с.304-310). Посилання представника позивача стосовно невиконання відповідачем законодавчо встановленого обов`язку отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на розірвання трудового договору з позивачем судом не приймаються у зв`язку з наступним. Рада трудового колективу - виборний орган трудового колективу, склад, чисельність, строк діяльності і повноваження якого визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу. Як вбачається з колективного договору Адміністрація визнає Раду єдиним повноважним представником працівників Підприємства у колективних переговорах з питань трудових відносин, соціального захисту та пільг (Т.1, а.с.266). До обов`язків Ради трудового колективу крім іншого входить захист соціальних гарантій членів трудового колективу з питань зайнятості, прийому, переведення та звільнення з роботи, охорони праці, оздоровлення, надання пільг та компенсацій згідно з чинним законодавством та цим Договором (Т.1, а.с.274). Відповідно до Положення про Раду трудового колективу ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» члени Ради обираються шляхом відкритого голосування на загальних зборах трудового колективу з числа штатних працівників у кількості не менше семи осіб, строком на три роки. Метою створення Ради є захист трудових, соціально-економічних прав інтересів трудового колективу в органах державної влади та місцевого врядування, у відносинах з керівництвом Державного підприємства "Сервісний центр морського та річкового транспорту", а також з іншими підприємствами, установами, організаціями, громадянами та об`єднаннями громадян (Т.1, а.с.58). При цьому позивач до Ради трудового колективу за захистом своїх трудових прав не звертався. Працівникам, обраним до складу Ради, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зокрема, звільнення членів Ради, крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди Ради (Т.1, а.с.61). Протоколом загальних зборів трудового колективу № 1 ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» від 27.09.2019 обрано членів Ради трудового колективу, серед яких [PERSON] відсутній (Т.1, а.с.227-251). Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось представником позивача, [PERSON] членом профспілки не являвся, членські внески не сплачував. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» дія цього Закону не поширюється на діяльність об`єднань громадян, створених відповідно до інших законів України. Як випливає із ст.43 КЗпП України предметом погодження Ради трудового колективу є розірвання трудового договору за підставами, передбаченими пп. 1, 2 - 5, 7 ст. 40 КЗпП і пп. 2, 3 ст. 41 КЗпП, якщо працівник, що звільняється, входить до складу виборних органів підприємства. Колективний договір на 2019 - 2024 роки між адміністрацією та трудовим колективом ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» також не містить відповідних гарантій позивача та кореспондуючих обов`язків з цього питання у роботодавця та Ради трудового колективу (Т.1, а.с.265-275). Таким чином, гарантії на які посилається [PERSON] щодо отримання попередньої згоди Ради трудового колективу на його звільнення, на нього не поширюються. Що стосується позовних вимог про стягнення з ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди 10000 грн., то задоволенню вони також не підлягають в силу того, що [PERSON] відмовлено в частині визнання звільнення незаконним. Щодо позиції сторони захисту про те, що [PERSON] не був ознайомлений із правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту», то вона спростовується матеріалами справи, зокрема контрольним листом, який містить підпис працівника [PERSON] про ознайомлення 18.07.2019 з правилами внутрішнього трудового розпорядку (діючі Правила затвердженні протоколом зборів трудового колективу 18.02.2019) та умовами праці (Т.2, а.с.98). Те що Додаток 1 є додатком до Протоколу загальних зборів трудового колективу № 1 ДП «Сервісний центр морського та річкового транспорту» від 27.09.2019 (Т.2, а.с.98-123) у суду не викликає сумніву, оскільки надані документи прошиті, пронумеровані і засвідченні відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації» та відповідають основним положенням про докази передбаченими статтями 76-80 ЦПК України. Протилежного в судовому засіданні не доведено, із клопотанням про дослідження оригіналів документів учасники справи не звертались, при цьому відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що у справі було заявлено позовні вимоги про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, за подання такого позову позивачі звільняються від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed