Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Національного інституту раку і з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд визнати незаконними дії Національного інституту раку щодо не допуску його до робочого місця та виконання трудових обов»язків завідувача науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору, визнання незаконним та скасування п.1.1 наказу № 30-к від 12.02.2015 р., поновлення на посаді Завідувача науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору Національного інституту раку, зобов»язання Національного інституту раку усунути перешкоди у здійсненні ним трудових обов»язків завідувача науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору та допустити його до здійснення трудових обов»язків на посаді завідуючого відділенням, визнання незаконним та скасування п.1 наказу № 31-к від 12.02.2015 р. та допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2008 р. відповідно до наказу № 58-к його було призначено на посаду Директора Національного інституту раку і в подальшому 14.06.2010 р. він продовжив обіймати цю посаду на підставі трудового контракту від 07.06.2010 р. 26.08.2008 р. [PERSON] наказом призначено на посаду Завідуючого науково-дослідним відділенням пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору у зв»язку з обранням за конкурсом. Як завідувач відділенням він виконував певні трудові обов»язки, а саме: щоденні клінічні розбори пацієнтів, обхід хворих, планування стратегії лікування хворих, щоденне виконання операційних втручань, аналіз післяопераційного стану хворих та післяопераційної летальності, розробка кошторису наукових досліджень, планування наукової тематики відділення, поточний аналіз наукових даних, написання наукових статей, монографій та інших наукових творів,підготовка презентацій для виступів на конференціях, індивідуальна робота з дисертантами. В зв»язку із закінченням терміну дії контракту на посаді директора Національного інституту раку з 12.02.2015 р. позивача було переведено на основне місце роботи на посаду завідуючого науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору відповідно до наказу № 25-К від 10.02.2015 р. Позивач посилається на те, що 16.02.2015 р. під час проведення операції в операційній йому повідомили про звільнення з посади завідуючого науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору та надано наказ № 7-о Міністерства охорони здоров»я України від 11.02.2015 р. про звільнення його з посади Директора в зв»язку з закінченням терміну дії трудового договору та наказ № 30-к від 12.02.2015 р., яким було скасовано в частині переведення на постійне місце роботи на посаду завідуючого науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору за відсутності проходження конкурсу у відповідності до норм Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» Зазначений наказ позивач вважає незаконним, оскільки пройшов такий конкурс в 2008 році і з 26.08.2008 р. обіймав посаду завідувача відділенням на підставі безстрокового трудового договору. В подальшому в ході судового розгляду стало відомо, що 12.03.2015 р. Національним інститутом раку було видано наказ № 31-к про скасування наказу № 25-к від 10.02.2015 р. та наказу № 30-к від 12.02.2015 р. на підставі ст.ст.6, 7 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Зазначений наказ в частині скасування наказу № 25-к від 10.02.2015 р. позивач також вважає незаконним, оскільки він порушує його право на працю в зв»язку з чим підлягає скасуванню. В ході судового засідання представники позивача підтримали позовні вимоги і обгрнутування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що [PERSON] був призначений на посаду завідуючого науково-дослідним відділенням пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору з 26.08.2008 р. як такий, що пройшов конкурс на заміщення вакантної посади, що було оформлено протоколом № 13 Вченої ради Національного інституту раку. Він працював на цій посаді за сумісництвом, оскільки до 12.02.2015 р. обіймав посаду Директора Національного інституту раку. З 12.02.2015 р. він обіймав посаду завідувача відділенням на постійній основі і звільнення його з даної посади в зв»язку з порушенням Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» є незаконним, оскільки він пройшов конкурс ще в 2008 р. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивач не призначався на посаду завідуючого науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору, оскільки відповідно до Тарифікованих сіток зазначена посада з 2008 по 2015 р. залишається вакантною. Позивач отримував заробітну плату лише за виконання обов»язків директора Національного інституту раку. Представник відповідача зазначив, що в наказі № 168-К, на який посилається позивач, як на підставу призначення його на посаду завідуючого відділенням, зазначено: «[PERSON] вважати завідувачем НД відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору на громадських засадах в зв»язку з обранням за конкурсом», однак чинним трудовим законодавством не передбачено такого способу призначення на посаду. Крім того, представник відповідача посилався на те, що відповідно до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.1993 р., керівники державних підприємств не мають права працювати за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності). Обов»язки, на які посилається позивач при зверненні до суду, він виконував за посадою завідувача кафедри онкології Національного медичного університету ім.Богомольця, на якій він працював на умовах погодинної оплати праці з 2008 р. по 2014 р. Оскільки між сторонами у справі не існувало будь-яких інших трудових відносин, крім відносин пов»язаних з виконанням позивачем обов»язків директора Національного інституту раку на підставі контракту, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в зв»язку з його необґрунтованістю і недоведеністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2008 р. відповідно до наказу № 58-к [PERSON] було призначено на посаду директора Державної установи «Національний інститут раку» на підставі укладеного трудового контракту, укладеного 11.02.2008 р. з Міністерством охорони здоров»я України. Відповідно до Контракту № 531 від 07.06.2010 р., укладеного між Міністерством охорони здоров»я України та [PERSON], позивач призначений на посаду директора Національного інституту раку на термін з 11.02.2008 р. по 11.02.2015 р. Згідно з умовами даного Контракту позивач зобов»язався безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління установою, забезпечувати її ефективну науково-практичну та господарську діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за установою державного майна. Національний інститут раку, відповідно до Статуту, є головною державною науково-дослідною установою у сфері боротьби з онкологічними захворюваннями. До структури Інституту входить клініка, яка є клінічною базою для здійснення науково-дослідної роботи та основними функціями якої є профілактика, діагностика та лікування онкологічних захворювань. На підставі положень ст.7 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» керівники структурних підрозділів наукової установи обираються на посади на конкурсних засадах у порядку, встановленому статутом (положенням) цих установ. Згідно з положеннями п.8 Статуту Національного інституту раку в інституті створено колегіальний дорадчий орган управління науковою і науково-технічною діяльністю - Вчену раду, яка обирає за конкурсом на вакантні посади наукових працівників та затверджує результати атестації наукових працівників. Відповідно до витягу з протоколу № 13 засідання Вченої ради Державної установи «Національний інститут раку» від 21.08.2008 р., [PERSON] був допущений до участі в конкурсі на заміщення вакантної посади завідувача відділення черевної порожнини та заочеревинного простору та за результатами таємного головування обраний по конкурсу на посаду завідувача відділенням черевної порожнини та заочеревинного простору. 26.08.2008 р. директором Національного інституту раку [PERSON] був виданий наказ № 168-к, відповідно до якого з 26.08.2008 р. останній вважає себе завідувачем Науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору на громадських засадах в зв»язку з обранням за конкурсом. 10.02.2015 р відповідно до наказу № 25-к директора Національного інституту раку в зв»язку з закінченням терміну дії п.5.2 Контракту № 531 від 07.06.2010 р. [PERSON] припиняє з 11.02.2015 р. виконувати обов»язки директора Національного інституту раку та з 12.02.2015 р. переводиться на постійне місце роботи на посаду завідувача науково-дослідного відділення пухлин органів черевної порожнини та заочеревинного простору, як такий, що пройшов по конкурсу, згідно з протоколом Вченої ради № 13 від 21.08.2008 р., з оплатою праці відповідно штатного розпису та тарифікаційного списку. Згідно з наказом № 7-о від 11.02.2015 р. Міністерства охорони здоров»я України [PERSON] було звільнено з посади директора Національного інституту раку у зв»язку із закінченням строку дії контракту № 531 від 07.06.2010 р. Наказом № 30-к від 12.02.2015 р. в.о.директора Національного інституту раку внесено зміни до наказу № 25-к від 10.02.2015 р., скасовано його в частині переведення [PERSON] на постійне місце роботи на посаду завідувача науково-дослідного відділення пухлин органів черевної порожнини та заочеревинного простору за відсутності проходження конкурсу у відповідності до норм Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Того ж дня, 12.02.2015 р. відповідно до наказу в.о.директора Національного інституту раку було скасовано наказ Національного інституту раку № 25-к від 10.02.2015 р., скасовано наказ № 30-к від 12.02.2015 р. і згідно п.3 зазначеного наказу [PERSON] визнано таким, що звільнений з 11.02.2015 р. з посади директора Національного інституту раку в зв»язку із закінченням строку дії контракту згідно з п.2 ст.36 КЗпП України відповідно до наказу МОЗ України № 7-о від 11.02.2015 р. Також судом встановлено, що [PERSON] працював в Національному медичному університеті ім.О.О.Богомольця на посаді завідувача кафедри онкології з 08.12.2003 р. по 12.02.2008 р. На посаді завідувача кафедри онкології Національного медичного університету на умовах погодинної оплати в обсязі 100 годин на навчальний рік позивач працював з 13.02.2008 р. по 06.07.2009 р., з 01.11.2009 р. по 30.06.2010 р., з 01.09.2010 р. по 30.06.2011 р., з 01.09.2011 р. по 27.06.2012 р., з 27.08.2012 р., по 27.06.2013 р., з 27.08.2013 р. по 27.06.2014 р. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що обов»язки завідувача науково-дослідного відділення пухлин органів черевної порожнини та заочеревинного простору Національного інституту раку він виконував за сумісництвом. Згідно з п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, яке затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28. 06. 1993р. № 43, сумісництвом визнається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж чи на іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина по найму. На порядок укладання трудового договору про роботу за сумісництвом поширюються загальні правила КЗпП України. Не є виключенням прийняття на роботу за сумісництвом тим же самим роботодавцем, у якого працює дана особа й на основній роботі. Відповідно до частини третьої ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Як встановлено судом, позивач не подавав заяву про прийняття його на посаду завідувача науково-дослідного відділення пухлин органів черевної порожнини та за очеревинного простору, з ним не укладався окремий трудовий трудовий договір щодо прийняття на роботу на зазначену посаду на умовах сумісництва, хоча, дійсно, він є таким, що пройшов за конкурсом в 2008 р. для призначення на дану посаду, за виконання даної роботи йому не нараховувалась заробітна плата, що не заперечувалось представниками позивача. Наказ № 168-к від 26.08.2008 р. не можна вважати трудовим договором, укладеним з [PERSON] про роботу за сумісництвом на посаді завідувача НД відділення пухлин органів черевної порожнини та заочеревинного простору, оскільки не відбулось фактичного призначення його на цю посаду. Чинним трудовим законодавством не передбачена така форма працевлаштування як визнання особи такою, що займає певну посаду, що зазначено в наказі № 168-к. При укладенні трудового договору особа призначається на посаду. Згідно інформації, викладеної в Тарифікаційних сітках Інституту за 2008-2015 рр, які були досліджені судом, посада завідуючого науково-дослідного відділення черевної порожнини та заочеревинного простору залишалась вакантною. Крім того, робота за сумісництвом передбачає виконання її у вільний від основної роботи час. Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» від 03.04.93 р. № 245 тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день. У вихідні дні (за графіком роботи основного підприємства) працювати за сумісництвом дозволяється повний робочий день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Відповідно до Правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом № 88-к від 18.05.2009 р. директором Національного інституту раку, тривалість робочого тижня директора Інституту становить 40 годин з початком робочого дня о 8.00 год. і закінченням о 16 год. 30 хв., включаючи обідню перерву з 12.00 год. до 12 год. 30 хв. З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані судом в ході судового розгляду вбачається, що [PERSON] проводив наради працівників науково-дослідного відділення пухлин органів черевної порожнини та заочеревинного простору, здійснював обхід хворих, визначав їх тактику лікування, приймав участь в оперативних втручаннях, проводив відеоконференції, керував науково-дослідною роботою. Зазначені обов»язки він виконував в першій половині кожного робочого дня тижня, після чого повертався до приміщення адміністрації Інституту і продовжував здійснювати обов»язки директора. Тобто, виконання обов»язків завідуючого відділенням відбувалось не у вільний від основної роботи час, що виключається самим поняттям роботи за сумісництвом. Будь-яких доказів на підтвердження того, що внаслідок виконання обов»язків, передбачених посадовою інструкцією для завідуючого науково-дослідного відділення пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору, збільшилась тривалість робочого часу позивача, що передбачається сумісництвом, суду не надано. Для працівників державних підприємств, установ та організацій встановлені певні обмеження для роботи за сумісництвом. Відповідно до статті 102' КЗпП умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств визначає Кабінет Міністрів України. Тому зазначені питання регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 3 квітня 1993 року № 245 Згідно положень зазначеної постанови керівники державних підприємств, установ, організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів державних підприємств, установ, організацій (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники не мають права працювати за сумісництвом. Тобто, позивач, як керівник державного підприємства відповідно до визначених постановою Кабінету Міністрів України № 245 обмежень не мав право працювати за сумісництвом і як керівник державної установи повинен був дотримуватись зазначених обмежень. Статтею 105 КЗпП передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри такої доплати встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 04 грудня 1981 року N 1145 "Про порядок і умови суміщення професій (посад)" встановлено, що суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником водночас зі своєю основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи допускається на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації за згодою працівника протягом установленої законодавством тривалості робочого дня (робочої зміни), якщо це економічно доцільно та не веде до погіршення якості продукції, виконання робіт, обслуговування населення. З огляду на визначення поняття суміщення посад, та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позивач фактично суміщав обов»язки директора Інституту та завідуючого відділенням. Також суд бере до уваги, що відповідно до функціональних обов»язків завідувача кафедри онкології Національного медичного університету ім..О.О.Богомольця обов»язки щодо здійснення керівництва аспірантами, виконання науково-дослідної роботи, рецензування монографій, виконання лікувально-консультативної роботи хворих в хірургічному відділенні та інших відділеннях міської онкологічної лікарні, проведення оперативних втручань, участь у конференціях, внутрішньо-клінічних та загально-лікарняних розборах хворих, участь в обходах хворих [PERSON] міг виконувати в період з 2008 по 2014 р. саме як завідувач кафедри онкологіх медичного університету. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі не існувало трудових відносин, оформлених у визначеному законом порядку, щодо виконання [PERSON] обов»язків завідуючого науково-дослідним відділенням пухлин черевної порожнини та заочеревинного простору на умовах сумісництва, а тому його призначенна на цю посаду повинно відбуватись у спосіб, передбачений Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та Статутом Національного інституту раку. З урахуванням зазначеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed