Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

08. 09. 2010 року ПАТ «ПУМБ» (далі Банк) звернувся до суду з позовом, який 09. 02. 2017 року уточнив і вказав, що між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є позивач, і приватним підприємством «ПРОТОН» 24. 07. 2008 року було укладено кредитний договір № 141/MPL ліміт, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 156\~000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 22. 01. 2010 року. З метою забезпечення виконання зобовязання за цим договором 24. 07. 2008 року були укладені договори поруки: з [PERSON] - № 141/ MPL ліміт/П, та з [PERSON] - № 141/ MPL ліміт/П1, відповідно до яких поручителі поручилися перед Банком за виконання ПП «ПРОТОН» зобовязань за кредитним договором. Оскільки ПП «ПРОТОН» не виконало своїх зобовязань, не повернуло кредит, 22. 01. 2010 року термін повернення кредиту закінчився, у позичальника виникла прострочена заборгованість за основною сумою кредиту у повному обсязі. З урахуванням цієї обставини Банком була нараховані відсотки за користування кредитом станом на 30. 12. 2016 року 44\~093, 10 доларів США, пеня станом на 27. 10. 2010 року включно 18\~633, 49 долара США, що згідно курсу НБУ 147\~115, 13 грн. Отже заборгованість ПП «ПРОТОН» перед Банком склала 200\~093, 10 долара США та 147\~115, 13 грн. 11. 02. 2012 року постановою господарського суду Запорізької області ПП «ПРОТОН» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, якою встановлено факт наявності заборгованості підприємства боржника перед Банком, а саме листом від 09. 04. 2012 року ліквідатора ПП «ПРОТОН» [PERSON] визнано кредиторські вимоги в сумі 510\~158, 76 грн. та 248\~680, 46 доларів США. У звязку з невиконанням позичальником договірних зобовязань на адресу поручителів були направлені вимоги про виконання порушеного зобовязання, забезпеченого порукою, які відповідачі отримали особисто 18. 02. 10 року, і були зобовязані виконати вимогу протягом 3-х банківських днів з моменту отримання вимоги, тобто не пізніше 23. 02. 2010 року. Однак вимоги Банку [PERSON] і [PERSON] не виконали, тому Банк просить стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників 200\~093, 10 доларів США та 147\~115, 13 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Пояснив, що позов було подано до суду у вересні 2010 року, а правова позиція ВСУ щодо строків пред«явлення претензій до поручителів була висловлена лише у 2014 році. Представник відповідачів за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні у звязку з пропуском строку предявлення претензії до поручителів. Представник 3-ї особи ліквідатор [PERSON] до суду не явилася, про дату слухання справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила, і суд розглядає справу за її відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ», виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24. 07. 2008 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», і приватним підприємством «ПРОТОН» було укладено кредитний договір № 141/MPL ліміт, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 156\~000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 22. 01. 2010 року. У забезпечення виконання зобовязання за цим договором 24. 07. 2008 року були укладені договори поруки: з [PERSON] - № 141/ MPL ліміт/П, та з [PERSON] - № 141/ MPL ліміт/П1, відповідно до яких поручителі поручилися перед Банком за виконання ПП «ПРОТОН» зобовязань за кредитним договором. У встановлений договором термін позичальник своїх зобовязань не виконав, кредитні кошти не повернув, у звязку з чим станом на 30. 12. 2016 року виникла заборгованість перед Банком в розмірі 150\~000 доларів США, крім того нараховано відсотки в розмірі 44\~093,10 доларів США, пеня станом на 23. 07. 2010 року 147\~115, 13 грн., а всього 200\~093, 10 доларів США та 147\~115, 13 грн. 11. 02. 2010 року [PERSON] і [PERSON] Банком були направлені письмові вимоги про виконання порушеного зобов»язання, забезпеченого порукою, які були отримані відповідачами особисто 18. 02. 2010 року, проте виконані вимоги не були, хоча строк їх виконання визначений 3 банківських дня з дня отримання вимоги, тобто 23. 02. 2010 року. У звязку з тим, що постановою господарського суду Запорізької області 11. 02. 2012 року ПП «ПРОТОН» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, 08. 09. 2010 року Банк звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив, і просить стягнути вказану заборгованість з поручителів [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників. Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У договорах поруки від 24. 07. 2008 року, укладених з [PERSON] та [PERSON] І вказано, що порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязання, тобто строк дії поруки у договорах не встановлений. Верховний Суд України у своїй постанові від 17. 09. 2014 року по справі № 6-53цс зазначив, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строк виконання кредитного договору визначений у Договорі 22. 01. 2010 року, отже порука відносно обох поручителів припинилася 22 липня 2010 року, а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 08. 09. 2010 року, тобто з пропуском шестимісячного терміну, який поновленню не підлягає. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволенню не підлягають, посилання позивача на той факт, що позов був предявлений до суду до висловлення правової позиції Верховним Судом України не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не суперечать вимогам ст. 559 ЦК України, які у 2014 році були лише розтлумачені, а не змінені.

Outcome: dismissed