Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , яка продовжує навчання в сумі 2 120 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення мною до суду із даною позовною заявою до припинення навчання доньки. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач посилається на наступне. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-314-2004 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 25 квітня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області актовий запис № 122. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-312-2004р. (копія витягу з рішення по даній справі додається) було стягнуто з відповідача на користь возивача аліменти на утримання спільної дитини, доньки, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 13 квітня 2004 року до її повноліття. Згодом Уманським МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області було відкрито виконавче провадження (ВП 5726925) щодо примусового виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-312-2004р. про стягнення аліментів. Після того, як [PERSON] досягла повноліття, вищевказане виконавче провадження було закінчено. Позивач зазнача, що на даний момент їхня спільна донька, [PERSON] є студенткою денної форми навчання Київського міжнародного університету. Але, навчання в даному вищому учбовому закладі здійснюється на платній основі. Загальна вартість за навчання у даному ВУЗІ за 10 учбових місяців становить 21 200 грн. (двадцять одна тисяча двісті гривень). Позивачем було сплачено вартість вищевказаних послуг лише за 3 (три) місяця в загальній сумі 6 360 грн. (шість тисяч триста шістдесят гривень), тобто 2 120 грн. за місяць. Продовжувати оплачувати послуги за навчання [PERSON] самостійно позивач не має фактичної можливості. Позивач впевнена, що відповідач має фактичну можливість оплати за навчання в повному обсязі, оскільки має власний бізнес в м. Умань. 01 жовтня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Бубликом Антоном Віталійовичем був укладений договір про надання правової допомоги за № 11/2020. Відповідно до п. 1.1. даного Договору, Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Адвокат зобов`язується надати йому юридичні послуги щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів Клієнта в будь-яких судах загальної юрисдикції України (насамперед - в Уманському міськрайонному суді Черкаської області та Києво-Святошинському районному суді Київської області), державних органах, органах соціального захисту, у територіальних відділах Пенсійного фонду України, медичних установах, органах виконавчої служби, в підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та інших органів, стосовно захисту прав Клієнта та забезпечення його законних інтересів щодо продовження стягнення аліментів на свою користь з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), в інтересах повнолітньої спільної дитини [PERSON] (2001 року народження) та пов`язаних з цим питань. На виконання зобов`язань щодо оплати послуг адвоката за вказаним договором позивач сплатив на користь Адвоката грошові кошти у розмірі 2 000 грн., що підтверджується квитанцією за № 0.0.1859175278.1 від «05» жовтня 2020 року. 26.10.2020 року між клієнтом та адвокатом укладений Акт за № 1 приймання- передачі наданих послуг (виконаних робіт) до Договору про надання правової допомоги за № 11/2020 від 01.10.2020 (оригінал Акту №2 1 від 26.10.2020 додається) із зазначенням найменування та об`єму наданих адвокатом послуг (кількість витраченого часу). Згідно даного Акту, сторони підтверджують, що послуги надані в повному обсязі у відповідності з умовами Договору. Сторони претензій одна до одної не мають. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Врахувавши доводи сторін, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-314-2004 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 25 квітня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області актовий запис № 122. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-312-2004р. (копія витягу з рішення по даній справі додається) було стягнуто з відповідача на користь возивача аліменти на утримання спільної дитини, доньки, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 13 квітня 2004 року до її повноліття. Згодом Уманським МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області було відкрито виконавче провадження (ВП 5726925) щодо примусового виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2004 по справі № 2-312-2004р. про стягнення аліментів. Після того, як [PERSON] досягла повноліття, вищевказане виконавче провадження було закінчено. Звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в сумі 2 120 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із даною позовною заявою до припинення навчання доньки. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн. (дві тисячі гривень). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається матеріалів справи [PERSON] є студенткою денної форми навчання Київського міжнародного університету. Навчання в даному вищому учбовому закладі здійснюється на платній основі. Загальна вартість за навчання у даному навчальному закладі за 10 учбових місяців становить 21 200 грн. (двадцять одна тисяча двісті гривень). Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня [PERSON] , матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи стаціонарну форму навчання у навчальному закладі та відсутність джерела доходів, а тому приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] . Разом з тим, відповідачем [PERSON] будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану, суду не надано. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за даним судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15.05.2006 року роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, враховує матеріальний стан повнолітньої [PERSON] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що повнолітня навчається на платній формі навчання, не отримує стипендії, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 120 гривень щомісячно до закінчення навчання. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved