Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей, встановлення місця проживання дітей, визначення аліментів на утримання дітей та порядку спілкування з дітьми і їх виховання. Представником позивача [PERSON] [PERSON] 11.06.2015 року подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії п.4.3. договору між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10.10.2013 року в частині виплати аліментів в розмірі 18300,00 грн., залишивши в силі дію п.4.3. договору щодо сплати позивачем аліментів на користь відповідача у розмірі 6000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ч.3 ст.152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд, зокрема, розірвати договір між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №4095, а також визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У заяві про забезпечення позову представник позивача [PERSON] [PERSON] просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії п.4.3. договору між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10.10.2013 року в частині виплати аліментів в розмірі 18300,00 грн., залишивши в силі дію п.4.3. договору щодо сплати позивачем аліментів на користь відповідача у розмірі 6000,00 грн. Таким чином, суд вважає, що у випадку застосування вказаних заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення про задоволення частини позовних вимог без розгляду справи по суті, що не допускається. Також відповідно до ч.2 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі. З цих підстав суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed