Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що він з 01.11.2002 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. 04.12.2007 року між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та [PERSON] було укладено кредитний договір №МБИ-3/12-07, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 440 000 грн., а [PERSON] зобов'язався належним чином використати та повернути отриманий кредит в строк до 19.06.2016р., а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Того ж дня з метою забезпечення зобов'язань по кредитному договору між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та [PERSON] було укладено іпотечний договір №МБИ-3/12-07з, зареєстрований в реєстрі за №2820, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], за яким предметом іпотеки є будинок [ADDRESS] та належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності. У будинку, який є предметом застави, на час укладання спірного договору, проживав він, на той час неповнолітня дитина, однак договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. Оскільки іпотечний договір №МБИ-3/12-07з від 04.12.2007 року, укладений між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та [PERSON], предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS], право користування яким на момент укладення договору, мала неповнолітня дитина, був укладений сторонами всупереч ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України « Про охорону дитинства» та ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 177 СК України та ст. 71 п. 1 п.п.3 ЦК України без відповідного на це дозволу органу опіки та піклування, що призвело до порушення його конституційних прав, а тому є недійсним. Про зазначений іпотечний договір йому стало відомо після отримання від ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит » в кінці січня 2014 року вимоги про звільнення з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в якому він зареєстрований та проживає з 01.11.2002 року до теперішнього часу. Просить визнати недійсним іпотечний договір №МБИ-3/12-07з від 04.12.2007 року, укладений між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2820, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит » в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, вказав, що рішенням Кіровського райсуду м. Кіровограда від 02.02.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 травня 2011 року, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АТ « Банк « Фінанси та Кредит » заборгованість за кредитним договором №МБИ-3/12-07 у розмірі 885 350,06 грн. та судові витрати у розмірі 1819,80 в рівних частинах. На даний час заборгованість не погашена, рішення суду не виконане. Так, 04.12.2007 року між ТОВ « Банк « Фінанси та Кредит », правонаступником якого є ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та [PERSON] було укладено кредитний договір №МБИ-3/12-7. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 440 000 грн., а [PERSON] прийняв та зобов'язався належним чином використовувати і повернути кредиту у повному обсязі до 03.12.2022 року, В якості забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] своїх обов'язків по кредитному договору в іпотеку банку передано майно, а саме: будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору обміну №3152 від 22 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] На момент укладання іпотечного договору іпотекодавцем 29.11.2007 року до банку надана довідка квартального комітету №5 про те, що за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] та його дружина [PERSON], натомість відповідно до довідки того ж квартального комітету позивач [PERSON] проживає і зареєстрований за іншою адресою, а саме за адресою: [ADDRESS], тобто, на момент укладання договору іпотеки позивач не мав ні права власності на предмет іпотеки, ні права користування предметом іпотеки. Згідно п. 5.2 іпотечного договору іпотекодавець свідчить та гарантує, що вся інформація, надана іпотекодавцем щодо предмету іпотеки на момент укладання цього договору, є достовірною. На момент підписання цього договору не існує подій, що створюють загрозу виконанню цього договору. При нотаріальному посвідченні договору іпотеки в належному іпотекодавцеві будинку неповнолітня дитина зареєстрована не була, самостійного права власності на цей будинок вона не мала, зазначеним майном не користувалася, а тому згода органу опіки та піклування не вимагалася. Отже, договір іпотеки укладено у відповідності з вимогами діючого законодавства і при його укладанні права позивача порушені не були. Відповідно до п. 8.1.10 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний не реєструвати в квартирі, що є предметом іпотеки, будь - яких осіб без письмового дозволу іпотекодержателя. Таким чином, іпотекодацець, порушуючи умови іпотечного договору, зареєстрував в будинку за адресою: [ADDRESS] свого сина [PERSON], дата реєстрації 10.11.2009р., тобто реєстрація місця проживання позивача за адресою знаходження предмета іпотеки відбулася після укладання іпотечного договору. Відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають зі слідуючих підстав. Згідно вимог ч. ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В судовому засіданні встановлено, що 04 грудня 2007 року між ВАТ « Банк « Фінанси та Кредит », правонаступником якого є ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит » та гр. [PERSON] було укладено іпотечний договір №МБИ-3/12-07з, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю наступне нерухоме майно: будинок, розташований [ADDRESS]. Зазначений будинок передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих [PERSON] за кредитним договором №МБИ-3/12-07 від 04 грудня 2007 року на суму 440 000 грн. строком до «03» грудня 2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 15,5% річних, а також комісійної винагороди за основним зобов'язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі ( в тому числі за виконавчим написом ), визначеному на момент фактичного задоволення вимог ( а.с. 5 -7 ). Відповідно до п. 4 іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору обміну №3152 від 22 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОКП « Кіровоградське ООБТІ » від 26 жовтня 2007 року №16426182. Згідно п. 6 іпотечного договору іпотекодавець свідчить та гарантує, що вся інформація, надана іпотекодавцем, щодо предмету іпотеки на момент укладання договору, є достовірною. Відповідно до п. 6.8 договору на момент підписання цього договору не існує подій, що створюють загрозу виконанню цього договору ( судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо ). У відповідності до п. 8.1.10 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний не реєструвати в квартирі, що є предметом іпотеки, будь - яких осіб без письмового дозволу іпотекодержателя. Рішенням Кіровського райсуду м. Кіровограда від 02 лютого 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] кредитну заборгованість по кредитному договору №МБИ-3/12-07 від 04 грудня 2007 року в сумі 885 350 грн. 06 коп., судовий збір в розмірі по 566 грн. 60 коп. з кожного та за інформаційно - технічне забезпечення в сумі по 40 грн. з кожного на користь АТ « Банк « Фінанси та Кредит » Кіровоградська філія АТ «Банк « Фінанси та Кредит » ( а.с. 32 ). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 травня 2011 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2011 року залишено без змін ( а.с. 33-34 ). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Згідно ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Положеннями ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, право користування нерухомим майном члена сім'ї власника житла виникає з моменту здійснення відповідною реєстрації за місцем проживання особи, про що робиться відповідний запис. Суд критично відноситься до наданої позивачем довідки квартального комітету №5 від 29 травня 2014 року за №153 про те, що [PERSON], [INFO] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з моменту обміну будинку з 01.11.2002 року по теперішній час, оскільки вони спростовуються довідками, наданими представником відповідача ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит », які були представлені банку відповідачем [PERSON] при оформленні іпотечного договору. Згідно довідки квартального комітету №5 від 29 листопада 2007 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та його дружина [PERSON] ( а.с. 35 ). У відповідності до довідки квартального комітету №5 від 29 листопада 2007 року видно, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та його онук [PERSON] ( а.с. 36 ). З ксерокопії паспорту позивача серії [NUMBER], виданого 10 листопада 2009 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 10 листопада 2009 року ( а.с. 9 ). Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » роз'яснено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Оцінивши всі доводи у їх сукупності, судом встановлено, що позивач не мав ні права власності на будинок [ADDRESS], ні права користування ним на момент укладення договору іпотеки, оскільки не був зареєстрований у вказаному будинку. Хоча реєстрація [PERSON] в будинку була здійснена після укладення іпотечного договору, при цьому без згоди іпотекодержателя, тобто ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит », а тому не може бути підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Отже, з урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, які задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів, що договір іпотеки суперечить його правам та інтересам, а також відсутні підстави для визнання цього договору недійсним, так як на момент укладення договору іпотеки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не був зареєстрований. Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed