Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

04.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Копистинської сільської ради Хмельницького району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, який обґрунтовує тим, що її баба [PERSON] працювала в колгоспі «Поділля» з 1932 по 1959 роки та була його членом. Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право власності на землю. Колективному сільськогосподарському товариству «Поділля» 18.12.1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю, та як додаток списки членів колективного сільськогосподарського підприємства. На день видачі державного акту [PERSON] залишалася членом підприємства та відносилась до пенсіонерів, які раніше працювали у ньому, а тому мала право на земельну частку (пай). З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вбачається, що списки членів КСП «Поділля» Копистинської сільської ради на зберіганні відсутні. Відповідно до п.п.23,24 Постанови Пленуму ВС України від 16.04.2004 року №7 «Про практику розгляду судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що при приватизації земель державних і сільськогосподарських підприємств, установ, організацій, земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам із числа працівників з визначенням кожному із них земельної частки (паю) з рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна із цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай) виділену в натурі на місцевості. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі, коли з різних причин, ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті все майно було успадковано матір`ю позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач [PERSON] . Однак до спадкової маси не увійшла земельна частка (пай) що належала бабі [PERSON] , оскільки її не було включено до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай). З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні з оглянутих матеріалів баба позивача [PERSON] працювала та була членом колгоспу «Поділля» Копистинської сільської ради з січня 1932 року. З 03 грудня 1967 року [PERSON] було призначено довічну пенсію. 18 грудня 1995 року Копистинською сільською радою було видано Колективному сільськогосподарському товариству «Поділля» с. Копистин державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ 000030. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 березня 1998 року [NUMBER] . Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області 29 січня 2020 року на адвокатський запит було надано відомості про те, що в книзі реєстрації сертифікатів по Копистинській сільській раді членів КСП «Поділля», запис про видачу [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай), відсутній, надано копію Державного акту на право колективної власності, а також повідомлено що списки членів КСП «Поділля» відсутні. Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 2004 року, а також копії свідоцтва про смерть від 30 квітня 2003 року [NUMBER] матір позивача [PERSON] , померла [INFO] . При цьому померла [PERSON] успадкувала спадкове майно у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, яка належала її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак спадщину не оформила. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Згідно статей 529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося. Відомості про те, що [PERSON] була включена до списків членів КСП «Поділля» що були додані до державного акту на право колективної власності відсутні. Згідно статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] була членом КСП «Поділля». У спадкодавця був відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) і підстави для визнання за ним такого права не були доведені в ході розгляду даної справи. Доказів належності [PERSON] на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю КСП «Поділля» не надано, а тому позивач безпідставно вважає, що має право на його успадкування, після смерті баби [PERSON] та матері [PERSON] , оскільки воно не належало померлим і не може входити до складу спадщини. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed