Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, котрого в судовому засіданні підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] у 2004 році будучи жителькою с. Ценява Коломийського району зареєструвала шлюб з [PERSON] жителем [INFO]. З моменту реєстрації шлюбу [PERSON] проживала з чоловіком та його батьками в квартирі за адресою с.Коршів, вул. Незалежності, 13 Коломийського району. Відповідач [PERSON] та її дочка [PERSON] не змогли зареєструватись за вказаною адресою, оскільки мати чоловіка та чоловік не зареєстрували право власності на квартиру. 29 липня 2006 року чоловік відповідачки [PERSON]помер, в короткий термін померли і його родичі. Вказує, шо відповідач звернулася з заявою до позивача про надання їй спірної квартири для проживання. Проте рішенням Коршівської сільської ради в задоволенні заяви відповідачки [PERSON], відмовлено. Відповідачка зверталася з позовом до суду про визнання за собою права власності на будинок. Рішенням Коломийського міськрайонного суду 22 листопада 2011 року визнано за відповідачкою [PERSON] право власності на житловий будинок, незавершене будівництво житлового будинку та господарських будівель за адресою с. Коршів вул. Незалежності , 13 Коломийського району. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 листопада 2011 року, скасовано та ухвалено нове рішення, котрим в задоволенні позову [PERSON] до Коршівської сільської ради Коломийського району про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено. Враховуючи рішення апеляційного суду Івано-Франківської області, рішенням Коршівської сільської ради від 31 березня 2013року затверджено перелік обєктів спільної власності територіальної громади сіл Коршівської сільської ради, що підлягають продажу з аукціону, в який включено обєкт - приміщення житлової квартири в с. Коршів по вул.. Незалежності, 13 з способом приватизації - шляхом продажу через аукціон. 17 серпня 2013 року реєстраційною службою Коломийського міськрайонного управління юстиції за реєстраційним номером 149700226232 зареєстровано право комунальної власності на житлову квартиру по вул. Незалежності, 13, в с. Коршів за Коршівською сільською радою. З метою організації продажу вказаної квартири через аукціон Коршівською сільською радою 24 липня 2013р. листом повідомлено відповідачку [PERSON] про необхідність добровільного виселення самовільно зайнятого нею будинку до 15 серпня 2013р. поскільки після смерті чоловіка відповідачка самовправно зайняла жиле приміщення з неповнолітньою дочкою і в даному будинку. Однак у зазначений строк відповідач [PERSON] вимоги позивача виконані не були з мотивів перебування у важкому матеріальному становищі, малозабезпеченістю, перебуванні на утриманні малолітньої дочки, відсутністю іншого житла та тривалим постійним проживанням у будинку (більше 9 років). Вказує, що спірне житлове приміщення відноситься до комунальної власності села, належить територіальній громаді с. Коршів Коломийського району відповідно Коршівська сільська рада вправі розпоряджатися ним на власний розсуд, а так як, виселити відповідача у добровільному порядку неможливо просить суд позов задоволити та виселити [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 13, с. Коршів Коломийського району так як останні самовправно зайняли жиле приміщення без надання іншого жилого приміщення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що її свекру [PERSON], свекрусі [PERSON], та її чоловікові [PERSON] належав на праві користування житловий будинок по вул. Незалежності №13 в селі Коршів Коломийського району Івано-Франківської області, який був наданий їм для постійного проживання ще з 1977 року. Зазначає, що вона, [PERSON] почала постійно проживати та вести спільне господарство в даному житловому будинку разом з членами родини, а саме її чоловіком та його батьками з 2003 року з дати реєстрації шлюбу. 03 вересня 2005 року у неї від шлюбу з [PERSON] народилася дочка [PERSON] Вікторовіна, яка була зареєстрована виконкомом Коршівської сільської ради в селі Коршів. Після смерті її чоловіка, який помер 29 липня 2006 року та його батьків, вона продовжувала проживати в даному житловому будинку разом з малолітньою дитиною і проживають в даний час. Вказує, що одноособово утримує дане житло в належному стані,\~ щомісячно сплачує відповідні житлово-комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями.\~ Звертає увагу суду на те,\~ що їй не належить на праві власності будь-яке інше житлове приміщення,\~ будь-яке житло для її проживання з неповнолітньою дитиною в неї відсутнє, тобто їй немає, де жити з неповнолітньою дитиною, крім того її дитина навчається у Коршівській ЗОШ, а відповідач включив спірне нерухоме майно в об єкти продажу з аукціону\~ так як житель с.Коршів\~ [PERSON] бажає у спірному житлі відкрити музей. На посилання представника позивача на те, що в період з грудня 2013 року по березень 2014 року ніхто не проживав у спірному житлі пояснює, що у звязку з тяжким матеріальним становищем тимчасово працевлаштувалась у м. Івано-Франківську, де і проживала в орендованій квартирі, але вона приїджала до спірного житла, доглядала за житлом і у даному житлі знаходяться її та неповнолітньої дочки речі.\~\~Просить в позові відмовити поскільки вона, відповідач з дочкою самовправно не вселялись у спірне житло. Представник третьої особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Коломийської РДА Івано-Франківської області в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що за адресою с. Коршів вул. Незалежності, 13 Коломийського району без реєстрації проживає [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сім»я [PERSON] не має жодного іншого житлового приміщення, неповнолітня дитина проживає у спірному житлі з матір ю та навчається у Коршівській ЗОШ, а тому виселення матері з малолітньою дочкою зі спірного житла без надання іншого жилого приміщення з підстав самовправного їх вселення є безпідставним, неприпустимим та таким, що суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши\~ обставини на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд доходить висновків. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до Коршівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено(а.с.8-9) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 вересня 2013 року,\~ житловий будинок\~ за адресою с. Коршів вул. Незалежності, 13 Коломийського району належить до комунальної власності Коршівській сільській раді Коломийського району (а.с.10) Рішенням сесії Коршівської сільської ради від 31 березня 2013 року затверджено перелік об»єктів спільної власності територіальної громади села, що підлягають приватизації, та зазначений спосіб (через аукціон), в якому вказано приміщення житлової квартири в с. Коршів по вул. Незалежності, 13 (а.с.32,33) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 серпня 2015 року \~ визнано за [PERSON], [INFO] право користування\~ житловим будинком № 13 по вул. Незалежності в с. Коршів Коломийського району\~ Івано-Франківької області. Даним рішенням, котре вступило в закону силу 22 серпня 2015 року, встановлено, що 31 липня 1986 року у с. Коршів Коломийського району\~ з [PERSON] укладено договір найму\~ житлового приміщення у будинках місцевих рад народних депутатів, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій\~ Української РСР, відповідно до якого\~ управлінням будинками здано наймачеві в користування жиле приміщення\~ за адресою\~ с. Коршів вул. Жовтнева\~ № 21 Коломийського району\~. В дане житло вселилися члени сім ї наймача [PERSON] - дружина [PERSON] та син він же чоловік відповідача [PERSON] - [PERSON], котрі користувалися даним житловим будинком та проживали з наймачем. Відповідач [PERSON] почала постійно проживати та вести спільне господарство в спірному житловому будинку разом з членами своєї родини, а саме її чоловіком [PERSON], та його батьками [PERSON] та [PERSON] з 24.10.2003 року тобто з дати реєстрації шлюбу і наймодавець не заперечував щодо такого вселення, тобто відповідач самовправно не зайняла спірне жиле приміщення. 03 вересня 2005 року у подружжя [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка була зареєстрована виконкомом Коршівської сільської ради в селі Коршів Коломийського району (а.с.68). Судом встановлено, що після смерті чоловіка відповідачки, який помер 29 липня 2006 року\~ та його батьків, з 2006 року відповідач продовжувала проживати і проживає в спірному житловому будинку по даний час разом з малолітньою дитиною, одноособово утримує дане житло в належному стані,\~ щомісячно сплачує відповідні житлово-комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.49-51).\~ Згідно довідки Коршівської [PERSON] ступенів № 33 від 28 квітня 2014 року неповнолітня [PERSON] навчалась у Коршівській ЗОШ з 01 вересня по 02 грудня 2013 року (а.с.41). Статтею 61 ч.3 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 283 ЦК УРСР нарівні з наймачем жилого приміщення члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, набувають прав і обов'язків, що випливають з договору найму. До членів сім'ї наймача відносяться дружина наймача, їх діти і батьки. Інші родичі, а також непрацездатні утриманці можуть бути визнані членами сім'ї наймача, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 284 ЦК УРСР наймач вправі в установленому порядку вселити в найняте ним жиле приміщення свою дружину, їх дітей, батьків, інших родичів і непрацездатних утриманців, одержавши на це письмову згоду всіх неповнолітніх членів\~ своєї\~ сім'ї,\~ що проживають у тому ж приміщенні. Особи, вселені наймачем відповідно до правил цієї статті, набувають рівне право на жилу площу з рештою членів сім'ї наймача, якщо вони визнаються членами його сім'ї (стаття 283 цього Кодексу) і якщо при вселенні між цими особами, наймачем і повнолітніми членами його сім'ї, які з ним проживають, не було іншої угоди. Згідно зі статтею 61 ЖК України користування жилим\~ приміщенням\~ у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо що відповідач має житло у Ценяві, яке залишилось їй після смерті матері. Будинок № 13 по вул. Незалежності в с. Коршів на його думку є культурною історичною памяткою, яка повинна належати громаді і він має намір створити в даному будинку музей. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідност. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з вищезазначених доказів, спірне житлове приміщення є постійним та єдиним місцем проживання відповідача та її неповнолітньої дочки. Даних щодо наявності\~ іншого житла у позивача суду не представлено. Відповідно до листа № 113/02-32/016 від 28 квітня 2014 року відповідач [PERSON] в с. Ценява Коломийського району не зареєстрована та не проживає, житловим будинком не володіє та спадщинку на житловий будинок матері не переоформляла (а.с.73) Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.\~ Таким чином користування членом сім`ї наймача спірним житлом є правомірним на підставі ст. 64 ЖК України. Крім того, згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини», схваленої резолюцією\~ 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВР України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративни¬ми чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№8863/06) 2.12.2010, судом встановлено порушення Україною вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та зазначено, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло останні були позбавлені процесуальних гарантій. Згідно даного рішення поняття "житло" у контексті Конвенції не обмежується приміщеннями, в яких громадяни проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від\~ фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Що стосується пояснень свідка [PERSON], то суд їх до уваги не приймає поскільки із таких пояснень не вбачається, що відповідач і її неповнолітня дитина підлягають виселенню із спірного житла, як особи, які самовправно зайняли жиле приміщення, без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у позові про виселення відповідача з неповнолітньою дитиною як осіб, які самовправно зайняли жиле приміщення, без надання їм іншого жилого приміщення, слід відмовити. На підставі ст.ст. 61,64,109,116,156 ЖК України,

Outcome: dismissed