Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

17.06.2015 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визначення порядку користування квартирою, в якій з подальшим уточненням просить виділити в окреме користування позивачу та її малолітній доньці [PERSON], [INFO] в квартирі №76 розташованій за адресою: м. Харків, вул. Шишківська, буд. 6-А житлові кімнати площею 9,6 кв.м. та 12,0 кв.м., виділити в користування відповідачів в вказаній квартирі житлові кімнати площею 17,5 кв.м. та 11,6 кв.м., а кухню площею 7,9 кв.м., ванну кімнати площею 2,8 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., коридор площею 10,9 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м., лоджію площею 6,3 кв.м., які знаходяться у даній квартирі залишити у загальному користуванні сторін. В обгрунтування зазначених позовних вимог посилається на наступне. Квартира №76 розташована у буд. №6-А по вул. Шишківській у м. Харкові належить на праві спільної власності сторонам на підставі свідоцтва про право на житло. Спірна квартира складається з 4-х ізольованих кімнат: 11,6 кв.м., 12,0 кв.м., 9,6 кв.м., 17,5 кв.м. та приміщень загального користування лоджії площею 6,3 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати площею площею 2,8 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., коридору площею 10,9 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. і 1,1 кв.м. Так, більш десяти років на підставі усної домовленості позивача з відповідачами склався такий порядок користування квартирою: позивачка та її донька користувались кімнатами 11,6 кв.м. та 12,0 кв.м., а відповідачі кімнатою 17,5 кв.м. та 9,0 кв.м., а кухня, коридор, вбиральня та ванна кімната, лоджія знаходились в загальному користуванні. Але, у звязку з тим, що між позивачем та відповідачами склалися неприязні стосунки, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом свої прав. В судове засідання представник позивача [PERSON] з'явилась, уточнений позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання з'явились, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що такий поділ буде суперечити інтересам відповідачів та вимоги позивача значно перевищують розмір її частки у праві власності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - служби у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність та просив прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира № 76 розташована за адресою: м. Харків, вул. Шишківська, буд. 6-А належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.10.2005 року реєстр. № 2А-05-258584. (а.с. 52). 11.08.2012 року позивачем було укладено шлюб та її прізвище було змінено з «Коростильової» на «Петрова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №189414. (а.с. 9). [PERSON] є донькою позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 10). Судом також встановлено, що вищевказані особи набули право спільної сумісної власності на квартиру в порядку приватизації, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В силу дії ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом під час розгляду справи, сторони перебувають між собою у неприязних стосунках, що підтверджується також листом в.о. нач. Київського РВ ХМУЮ ГУМВС України в Харківській області. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі й щодо права спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з цих положень правовий режим спільної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Ст.372 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівною, і у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, загальна площа квартири складає 78,5 кв.м., а житлова площа спірної квартири складає 50,7 кв.м. Позивач просить виділити їй у користування кімнати площею 9,6 кв.м. та 12,0 кв.м., але вказані кімнати не відповідають її ідеальній частці, що також визнається позивачем. Таким чином, в результаті встановлення порядку користування квартирою за запропонованим позивачем варіантом порушуються права відповідачів. Ст. 11 ЦПК України\~передбачає розгляд цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню, оскільки між співвласниками спірної квартири не було досягнуто домовленості щодо порядку користування квартирою, а клопотань про призначення судової будівельно- технічної експертизи до суду не надходило. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed