Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.05.2010 року у розмірі 11 531,43 грн, а також судові витрати. В обгрунтування вимог вказано, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.05.2010 року. В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник, [PERSON] помер та в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачем 02.04.2020 року була направлена претензія кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори, та 12.05.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Позвиач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. На підставі чого, позивач просить стягнути розмір заборгованості за кредитним договором із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представником позивача - Ковальчуком А.В. заявлено клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалу суду не отримала, поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученими адресатам. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.05.2010 року [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 105). Згідно свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 136). Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.05.2010 року, станом на 03.01.2021 року сума заборгованості становить 11531,43 грн (а.с. 100). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися з його смертю. Обов`язок відшкодувати борги померлого переходить до спадкоємців. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Правила частини четвертої статті 1281 ЦК України ( яка діяла на час винекнення спірних правовідносин) вказують, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Одразу після того, як кредитор дізнався, що його боржник помер, він зобов`язаний звернутись з претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину позбавляється права вимоги. В той же час, відповідно до ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями повинно відбуватись в межах вартості спадкового майна. Судом встановлено, що 15.04.2020 року Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області було повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про те, що станом на 15.04.2020 року ніхто із спадкоємців [PERSON] не звертався для оформлення спадкових прав, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 137). 19.06.2021 року позивачем направлено листа-претензію [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2010 року, в розмірі 11 531,43 грн (а.с. 138). Згідно матеріалів спадкової справи №184/2020, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , з моменту відкриття спадщини спадкоємці [PERSON] не звертались із заявами про прийняття спадщини, відмову у прийнятті спадщини. Справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 161). Згідно довідки ПП «Крошня-ВЖРЕП №4» від 09.03.2021 року №415, відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 05.03.2021 року №10-09/252, на 16.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 156, 178). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] проте, докази того, що право власності на вказану квартиру або на її частку, було зареєстровано за [PERSON] на день відкриття спадщини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що за позичальником [PERSON] на день відкриття спадщини, було зареєстровано у встановленому законом порядку права власності на будь-яке майно, за рахунок та в межах вартості якого можливо задовольнити вимоги позивача як кредитора померлого позичальника. Частиною першою ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, позивачем не вказано про те, до якої черги спадкоємців після смерті позичальника [PERSON] відносяться відповідачі. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зі змісту ст. 16, ч. 2 ст. 1282 ЦК України можна дійти висновку про те, що: ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення боргу). Крім того, відповідно до ч. 2 ст.1282 ЦК України задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на майно. Отже, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. Виходячи з того, що боржник помер, спадкоємці не подавали заяву про прийняття спадщини, то належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину - про звернення стягнення на спадкове майно, при цьому за умови, що спадкоємці відмовилися від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. З таких обставин, оскільки проживання відповідача за однією адресою з померлим на день відкриття спадщини не є підставою для стягнення заборгованості, враховуючи, що спадкоємець відповідає по боргам спадкодавця у розмірі отриманої спадщини, суд дійшов висновку, що позивачем в установленому процесуальним законодавством порядку не доведено обсяг спадкового майна та коло спадкоємців після смерті [PERSON] , а тому підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстав для стягнення судового збору на користь позивача не має.

Outcome: dismissed