Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» [PERSON] міської ради, [PERSON], ПОКВП ТГ «Полтаватеплоенерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] та [PERSON], про припинення дій, які порушують право позивача на отримання послуг з теплопостачання, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 21.10.2016 року по 08.11.2016 року, а також з 10.01.2017 року та до моменту подання позовної заяви проводяться самовільні втручання в регулювання внутрішньо-будинкової системи опалення. Внаслідок таких дій опалення в квартирі № 1 відбувається лише за рахунок стояків, в батареї тепло не доходить. 27.10.2016 року співробітниками ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за наслідками перевірки було відновлено розрахункову витрату теплоносія та надано відповідь на його звернення, що причиною зниження температури було зменшення витрати теплоносія на систему опалення житлового будинку мешканцями з метою економії. В січні 2017 року ситуація повторилася. Після встановлення співробітниками підприємства розрахункової витрати теплоносія температура повітря жилих кімнат знову досягла нормативного значення. Оскільки система опалення будинку є системою з верхнім розподілом, зменшення обсягу теплоносія на будинок в цілому в першу чергу негативно впливає на якість квартири позивача, що розташована на першому поверсі. В подальшому мешканцями квартири № 6, а саме: [PERSON], яка є відповідальною особою, знову зменшено розрахункову витрату, що погіршило якість опалення. За період з 27.10.2016 року по 28.01.2017 року Службою приладів обліку та контролю за якістю теплопостачання складено чотири акти перевірки 27.09.2016 року, 13.01.2017 року, 17.01.2017 року, 28.01.2017 року та 13.02.2017 року. 01.02.2017 року він отримав відповідь КП «ЖЕО № 2» на одне зі своїх звернень, згідно якої будь-яких втручань в систему теплопостачання не відбувалось в звязку з тим, що доступ у підвальне приміщення, а саме до розподільчого вузла де саме і відбувається регулювання внутрішньо-будинкової системи опалення відсутній, через що неможливо виконати перерозподіл опалення. Відсутність вільного доступу обумовлена тим, що відповідач [PERSON] встановила решітку та замок в підвальне приміщення. Крім того, позивач послався в позові на те, що дії, вчинені [PERSON] завдають моральну шкоду позивачеві та членам його родини, оскільки починаючи з 10.01.2017 року вони змушені постійно звертатись до КП «ЖЕО № 2», які відмовляють у праві на звернення, оскільки посилаються на необхідність домовлятись з [PERSON], яка є відповідальною особою, про надання нею доступу до підвального приміщення. Суму моральної шкоди оцінив в 10000 гривень, яку просив стягнути порівну з відповідачів. З наведених підстав просив суд задовольнити позов, а саме: відновити становище, яке існувало до порушення, а саме теплопостачання в квартиру № 1 відповідно до нормативів, передбачених законодавством, шляхом відновлення розрахункової витрати теплоносія чи в будь-який інший законний спосіб. Також просив суд припинити дії відповідачів, які порушують право позивача на отримання послуг теплопостачання, а саме: систематичного зменшення витрати теплоносія на систему опалення житлового будинку відповідальним представником мешканців будинку [PERSON]; бездіяльність працівників КП «ЖЕО № 2» як реакції на неодноразові звернення щодо надання послуг теплопостачання в квартиру № 1, за умови подачі тепла на будинок цілому працівниками «Полтаватеплоенерго», забезпечивши працівникам підприємства надання вільного доступу до системи опалення для можливості виконання перерозподілу опалення у вищезазначеному будинку. Крім того, просив відшкодувати моральну шкоду, завдану діями та/або бездіяльністю відповідачів в розмірі 10000 гривень (а.с.1-3, 28-31). Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі з викладених в позові та уточненні до нього підстав. Не оспорював той факт, що під час опалювального сезону в його квартирі опалюються стояки, в той же час самі батареї не опалюються, теплопостачання по них йде лише після відповідних регулювань працівниками «Теплоенерго». На запитання суду пояснив, що йому зрозумілі положення ст. 11 ЦПК України щодо змагальності сторін та наслідків не вчинення певних дій. Щодо моральної шкоди уточнив, що розмір моральної шкоди оцінює в 10000 гривень, які він просить стягнути порівну з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки відповідач [PERSON] не являється виробником або виконавцем послуг з теплопостачання, а є таким самим споживачем, як і [PERSON] Крім того в позовній заяві відсутні конкретні вимоги в частині відновлення становища та припинення дій відповідачів, а також обґрунтування моральної шкоди (а.с. 43). Крім того, сам позивач не оспорює той факт, що під час опалювального сезону стояки в його кімнаті отоплюються, не прогрітими є лише батареї. На думку представника така ситуація з опаленням в квартирі позивача склалася у звязку з необхідністю проведення ремонту батареї позивачем, що підтверджується тим, що загальнобудинкові стояки опалення прогріваються. Також не визнав позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Представники відповідача [PERSON] підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» [PERSON] міської ради в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 65-67). Крім того пояснили суду, що повязують ситуацію з низькою температурою повітря в квартирі позивача з тим, що протягом тривалого часу позивач не здійснював ремонт батарей в своїй квартирі. В той же час їх підприємство відповідає за справність загальнобудинкової системи опалення, до якої не відносяться внутрішньо-квартирні батареї, які є власністю власників квартир. Також пояснили, що оскільки підприємство є балансоутримувачем будинку та загальнобудинкової системи опалення, в них є копія протоколу зборів мешканців будинку, якими у якості відповідальної особи була обрана [PERSON], а також контактні дані відповідальної особи. Таких випадків щоб [PERSON] будучи відповідальною особою чинила співробітникам ЖЕО перешкоди в доступі до підвального приміщення, де розташований вузол обліку теплоенергії, не було. У звязку з безпідставністю позовних вимог, також вважали безпідставними позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Представник відповідача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 74-77). Крім того, пояснила суду, що під час проведення обстеження за заявами позивача було встановлено, що температура повітря нижче нормативної лише в квартирі номер 1, що належить позивачеві. В інших квартирах, зокрема тих, що розташовані так само на першому поверсі, температура повітря в опалювальний сезон в межах норми. Позивачеві на словах співробітники їх підприємства та майстер ЖЕО неодноразово розяснювали, що це повязано з необхідністю проведення ремонту батарей в його квартирі, які є засміченими. У звязку з цим стояки під час опалювального сезону нагріваються, а по батареях в квартиру позивача тепло не йде. Треті особи [PERSON] та [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судові засідання не зявились, надали до суду заяви з проханням про проведення розгляду без їх участі. У звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб. Суд, заслухавши показання сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON], а також треті особи [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з 3 кімнат, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту (а.с. 5). Також судом встановлено, що будинок № 46 по вул. Панянка в м. Полтаві обладнаний загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, що підтверджується актом допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії від 08.10.2016 року (а.с. 78). У звязку з цим відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року нарахування за послугу з централізованого опалення проводиться за фактично спожиту теплову енергію, пропорційно опалювальній площі квартир будинку. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до відповідача [PERSON] обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд виходить з наступного. Згідно ч.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно п. 36 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року теплопостачальна організація має забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором. Згідно листа [PERSON] обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» від 07.12.2016 року (а.с. 7) фахівці підприємства проаналізували показники теплового лічильника, зауважень щодо його роботи не виявлено. Згідно Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 151 від 17.02.2010 року, температура повітря в житлових приміщеннях квартири (за умови їх утеплення) повинна бути не нижче 18 градусів в рядових кімнатах та не нижче 20 градусів в наріжних. Коливання температури повітря в квартирі позивача зафіксовано в актах перевірки системи теплопостачання від 27.10.2016 року , від 13.01.2017 року, від 17.01.2017 року, від 28.01.2017 року, 13.02.2017 року (а.с. 17-20, 36). Згідно листа [PERSON] обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» від 27.01.2017 року (а.с. 8-10) проведеною 27.10.2016 року перевіркою встановлено, що причиною зниження температури повітря в кутових кімнатах було зменшення витрати теплоносія на систему опалення житлового будинку мешканцями з метою економії, в січні 2017 року станом на 13.01.2017 року ситуація повторилась. Після встановлення вранці 17.01.2017 року розрахункової витрати теплоносія, температура повітря житлових кімнат квартири досягла нормативного значення (крім кутової, яка не передбачає опалення). Оскільки відповідач [PERSON] обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відповідає за безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримання параметрів теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії, позовні вимоги до відповідача в частині зменшення температури повітря в квартирі позивача внаслідок зменшення обсягу теплопостачання шляхом регулювання загально-будинкового вузлу обліку теплової енергії в будинку № 46 по вул. Панянка в м. Полтаві є необґрунтованими, оскільки такі дії не входять до сфери відповідальності відповідача. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» суд виходить з наступного. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» [PERSON] міської ради є балансоутримувачем будинку № 46 по вул. Панянка в м. Полтаві. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 50 від 20.02.2008 року Комунальне підприємство «ЖЕО № 2» визначено виконавцем послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій та затверджено Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно листа Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 18.11.2016 року система опалення житлового будинку працює у звичайному режимі. Температура теплоносія залежить від температури зовнішнього повітря та контролюється обласним підприємством теплового господарства «Полтаваобленерго» (а.с. 11). Згідно листа Управління житлово-комунального господарства [PERSON] обласної державної адміністрації від 17.03.2017 року перевірками, що проводились фахівцями ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в жовтні 2016 року, січні та лютому 2017 року встановлено, що причиною зниження температури повітря було зменшення витрати теплоносія на систему опалення житлового будинку мешканцями з метою економії. 15.03.2017 року фахівцями ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» спільно з представниками баланосутримувача будинку було встановлено розрахункову витрату теплоносія та проведено розяснювальну бесіду з представником мешканців будинку, який займається її регулюванням. Згідно листа комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» від 01.02.2017 року претензії щодо кількості та якості надання послуг теплопостачання необхідно адресувати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (а.с. 30). Суд визнає обґрунтованими доводи відповідача про те, що, враховуючи затверджений Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, КП «ЖЕО №2» не є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання, не здійснює контроль за роботою, а також регулювання загальнобудинкового вузлу обліку теплової енергії. До сфери відповідальності відповідача відноситься, серед іншого, контроль за справністю внутрішньобудинкової системи опалення, проведення ремонтних робіт внутрішньобудинкової системи опалення, але вказані питання не є предметом судового розгляду в межах заявлених позовних вимог. У звязку з цим з огляду на предмет позову, зміст заявлених позовних вимог, суд визнає необґрунтованими та безпідставними позовні вимоги до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2». Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний забезпечити безперешкодний доступ до власного теплового обладнання приладів комерційного обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації за умови пред'явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов'язків. 08.11.2016 року на зборах квартиронаймачів будинку № 46 по вул. Панянка в м. Полтаві відповідача [PERSON] обрано уповноваженою особою, яка представляє інтереси споживачів теплової енергії за вказаною адресою, що підтверджується копією протоколу зборів квартиронаймачів (а.с. 12). На запитання суду позивач [PERSON] пояснив, що він не висував свою кандидатуру при проведенні зборів, не ініціював проведення повторних зборів щодо визначення відповідальної особи. 12.12.2016 року було проведено обстеження вузла обліку теплової енергії, під час якого встановлено, що пломби встановлені та не порушені, з мешканцем будинку було проведено інструктаж по регулюванню теплоносія (а.с. 80). В даному акті наявний підпис відповідача [PERSON] Під час судового розгляду встановлено, що зниження температури повітря в опалювальний сезон 2016-1017 років було встановлено лише в квартирі позивача [PERSON], в інших квартирах цього будинку температура повітря досягала нормативного значення. При цьому позивач не оспорював той факт, що загальнобудинкові стояки опалення в його квартирі опалювались, разом з тим опалення не йшло від стояку до батарей в кімнатах. Вказаний факт не оспорювався сторонами. Також сторонами не оспорювався той факт, що після набуття права власності на квартиру у звязку з приватизацією у 1993 році ремонт батарей опалювання в квартирі позивача не проводився. Більш того, представники відповідачів в судовому засіданні наполягали на тому, що зниження температури опалення повязано саме із засміченням батарей в квартирі позивача, але він не ініціює питання перевірки справності роботи батарей, розташованих в його квартирі. Також, суд враховує відсутність законодавчо врегульованого статусу уповноваженої особи, яка представляє інтереси мешканців будинку, у тому числі її обовязків та відповідальності за їх невиконання, те, що згідно наданих суду доказів інструктаж з відповідачем [PERSON] щодо регулювання роботи вузлу обліку теплової енергії був проведений 12.12.2016 року (а.с. 80), пояснення представника відповідача [PERSON] про те, що вона не має спеціальний знань та не вміє здійснювати регулювання теплопостачання. Таким чином, досліджені докази та встановлені судом обставини в їх сукупності не дають суду достатніх підстав для висновку, що зменшення температури повітря в квартирі позивача обумовлено зменшенням обсягу теплопостачання з боку відповідача [PERSON], а також самого факту зменшення обсягу теплопостачання [PERSON] з огляду на те, що ключі від підвального приміщення наявні також в мешканців квартири № 7 та 12 цього ж будинку, у звязку з чим заявлені позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню. Той факт, що решітка та замок на підвальному приміщенні де знаходиться вузол обліку теплової енергії встановлений [PERSON] не оспорюється сторонами. В той же час відповідачі КП «ЖЕО № 2» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» пояснили в судовому засіданні, що в кожній з цих організацій наявна копія протоколу зборів мешканців будинку, а також їх контактні дані. Також пояснили, що відповідач [PERSON] не чинила перешкод співробітникам відповідачів у доступі до підвального приміщення, за необхідності вони мають можливість потрапити до підвального приміщення, звернувшись до неї. У звязку з чим, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача [PERSON] надати вільний доступ співробітникам КП «ЖЕО № 2» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до системи опалення, є безпідставними. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам під час розгляду справи було розяснено їх права та обовязки, а також положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам, зокрема позивачу, було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналами судових засідань. Разом з тим, на пропозицію суду інших доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач не надав. Враховуючи характер заявлених позовних вимог, встановлені під час судового розгляду обставини, суд визнає заявлені позовні вимоги в частині відновлення становища, яке існувало до порушення, а також припинення дій відповідачів, які порушують право позивача на отримання послуг теплопостачання необґрунтованими та недоведеними, у звязку з чим вважає необхідним відмовити в їх задоволенні. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з душевними стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог про відновлення становища, яке існувало до порушення, а також припинення дій відповідачів, які порушують право позивача на отримання послуг теплопостачання, суд вважає необхідним також відмовити в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки під час судового розгляду не доведений факт спричинення позивачеві моральної шкоди діями відповідача. На підставі викладеного, ст. 19, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed