Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до підприємства теплових мереж «Ковельтепло», в якому просила зобовязати відповідача: - забезпечити в опалювальний період температуру повітря в сходовій клітині підїзду за місцем її проживання не нижче + 16 С, - провести перерахунок оплати за опалення місць загального користування за останні три роки з урахуванням показників вузла комерційного обліку теплової енергії та фактичної температури на сходовій клітці підїзду, - проводити в подальшому нарахування оплати з урахуванням вищенаведених показників. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири в багатоквартирному будинку по вул.. Косачів,28 в м.Ковелі, у 2012 році її квартиру правомірно відключено від централізованого опалення і встановлено індивідуальне опалення. Тоді ж між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з опалення місць загального користування, за умовами якого позивач в опалювальний період зобовязана оплачувати 0,14 Гкал в місяць необхідних для опалення сходової клітини та підвалу. Кількість тепла визначена спеціалізованим проектним підприємством за робочим проектом та дійсна лише при умові дотримання внутрішньої температури на сходовій клітині +16 С. Однак відповідачем через не утеплення сходової клітини та встановлення саморобного не сертифікованого приладу обігріву не дотримується температурний режим приміщення. Температура на сходовій клітині не вище +12С. Посилаючись на п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі Правил), позивач вважає, що має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг в неповному обсязі та зниження їх якості. Окрім того, позивач вважає, що звязку з встановленням у 2015 році загально будинкового лічильника ( вузла комерційного обліку) оплата за опалення місць загального користування повинна обраховуватись відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та пункту 12 Правил пропорційно до площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення будинку, а не за сталим показником, обрахованим ще до встановлення лічильника. 28 грудня 2018 року позов прийнятий до розгляду в загальному позовному провадженні. У відзиві на позов від 11 січня 2019 року підприємство теплових мереж «Ковельтепло» (далі - ПТМ «Ковельтепло») заперечило проти задоволення позову, пославшись на недоведеність позивачем обставин неякісного надання послуг по теплопостачанню, а також на відсутність у відповідача обовязку по утепленню сходових клітин в будинку, балансоутримувачем якого є житлово-будівельний кооператив по вул. Косачів,28 в м.Ковелі. Безпідставною вважає відповідач вимогу позивачу про перерахунок оплати послуг по опаленню місць загального користування за показниками загальнобудинкового лічильника, оскільки це відповідає вимогам статті 10 та пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та постачання» від 22.06.2017 та [PERSON] розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359. Відповідь на відзив зводиться до незгоди з нарахуванням плати за методологією, яка не враховує показників загально будинкового лічильника, а також до ствердження права на звільнення від сплати за опалення місць загального користування будинку відповідно до абзацу 2 частини 12 Правил через те, що відповідач не здійснював заходів з утеплення місць загального користування будинку. У ході судового розгляду позивач та її представник позов підтримали повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохають його задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні додатково ствердила, що після відключення її квартири від централізованого опалення вона не заперечувала нархованої вартості за опалення сходової клітини та підвалу, а звернулась до суду оскільки на даний час вартість спослуг значно зросла і вона не в змозі її сплачувати. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у ньому з підстав викладених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаному будинку діє система централізованого опалення, послуги з постачання яких надає відповідач ПТМ «Ковельтепло». 06 жовтня 2011 року позивачу погоджено відключення від централізованого опалення, видано технічні умови №26, якими зобовязано розробити проектно-технічну документацію на індивідуальне опалення, яка повинна включати з ПТМ «Ковельтепло» реконструкцію існуючої внутрішньо будинкової системи опалення та визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування. 01 жовтня 2012 року сторонами складено акт про відключення квартири від мережі центрального опалення, узгоджено наведений у робочому проекті розрахунок кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування - 0,09 Гкал/міс за опалення сходової клітини та 0,05 Гкал/міс за підвал. Того ж дня між сторонами укладено договір №3/00295 по надання послуг з централізованого опалення місць загального користування із визначення у п.3.1 обовязку споживача оплачувати щомісячно послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно розрахунку кількості теплоти на рівні 0,14 Гкал/міс ( 0,09 для сходової клітини, 0,5 для підвалу). Із показань свідка директора «ПП Ковелькомунпроект» [PERSON] слідує, що виготовлена технічна документація відповідає «[PERSON] розрахунку кількості теплоти спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирих будинків та визначення плати за їхопалення». У 2015 році в будинку встановлено загально будинковий вузол комерційного обліку (лічильник). З 20 вересня 2017 року позивач вимагає перерахунку плати за опалення місць загального користування за показниками загально будинкового лічильника, а з січня 2018 року припиняє оплату даної послуги. Таким чином між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються\~законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги». Загальними умовами виконання зобов'язання, встановленими\~статтею 526\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов'язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Порядок надання послуг, порядок обліку та оплати послуг по централізованому опаленню до прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 були врегульовані лише Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 та наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359\~"Про затвердження [PERSON] розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111 ( далі [PERSON] розрахунку від 31.10.2006 №359). Зокрема, пункт 12 Правил передбачав, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У пункті 28 Правил зазначалось, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики розрахунку від 31.10.2006 №359 встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики. Отже, для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначалась згідно пункту 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначалась згідно пунктів 2.1.-2.2. Методики розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи для позивача розрахунок оплати опалення місць загального користування був проведений з урахуванням відсутності окремого приладу обліку спожитої теплової енергії в місцях загального користування. З прийняттям Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 (набрав чинності 02.08.2017) в Правила внесені зміни, які діють з 30.08.2017 року та за своїм\~ змістом\~деталізують положення\~зокрема статті\~10\~Закону. Так,\~згідно пункту 2 частини 2, частини 6 статті 10 Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (обєму) квартири (іншого приміщення) за\~методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно, попередню редакцію пункту 12 Правил доповнено частиною третьою, в якій зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (обєму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Водночас пункт 28 Правил зберігає за своєю суттю правило, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Методика розрахунку від 31.10.2006 №359, за якою позивачу обраховано розмір щомісячної оплати, зберігала чинність на час звернення позивача з позовом до суду та діяла до 25 січня 2019 року, допоки не набрала чинності [PERSON] розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22.11.2018 №315. Згідно пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про \~комерційний облік\~теплової енергії\~та водопостачання»\~від 22.06.2017 до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень\~статті 10\~цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень\~частини пятої\~статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності між співвласниками будинку такої домовленості. Тому суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачу плати за опалення місць загального користування до 25 січня 2019 року згідно [PERSON] розрахунку від 31.10.2006 №359 в сталому розмірі 0,14 Гкал/міс. Після вказаної дати сторонам необхідно врегулювати правовідносини відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням [PERSON] розподілу від 22.11.2018 № 315. Враховуючи те,\~що на\~час звернення\~до суду\~ із\~цим позовом\~[PERSON] розподілу\~від 22.11.2018\~№ 315\~не набрала\~чинності,\~а сторони\~не керувалися\~нею при\~обрахуванні плати на опалення місця загального користування, суд не уповноважений визначати на майбутнє правила врегулювання договірних правовідносин для жодної із сторін. Таке рішення суду суперечило б принципу свободи договору закріпленому статтею 627 ЦК України. З огляду на зазначене вимоги позивача про зобовязання відповідача проводити нарахування у майбутньому за запропонованою позивачем процедурою не підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зменшення плати через надання відповідачем послуг неналежної якості та незабезпечення температури на сходинках +16 С, то вони не знайшли свого підтвердження в суді. Відповідно до пунктів 33-39 Правил перевірка якісних показників надання послуг проводиться за заявою споживача . За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з\~додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з\~додатком 3. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв'язуються у суді. Споживач має право на досудове розв'язання спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Позивачем не надано суду актів-претензій, а листи та заяви на адресу ПТМ «Ковельтепло» починаючи з 20.09.2017 року з вимогою\~провести перерахунок\~оплати з\~урахуванням показників загально будинкового лічильника та пропорційно до площі квартири не є належними доказами надання неякісних послуг. В свою чергу відповідачем надано суду акт від 27.12.2018 року , складений у присутності голови ЖБК, яким засвідчено справність приладів обігріву підїзду. Безпідставними також є вимоги позивача про покладення на відповідача обовязку щодо утеплення сходинкової клітки чи вчинення дій до спонукання балансоутримувача здійснити такі роботи, оскільки обовязки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на ЖБК. Так,\~Законом України\~«Про особливості\~здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено належність спільного майна багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку, можливість вільного вибору форм управління багатоквартирним будинком, а також механізм прийняття узгоджених рішень щодо управління багатоквартирним будинком а тому співвласники зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно зі статтею 7 зазначеного закону співвласники зобовязані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку. Допитаний в судовому засіданні як свідок голова житлово-будівельного кооперативу [PERSON]ствердила, що трубний регістр опалення був встановлений при здачі будинку в експлуатацію. Ніхто з інших жителів крім сімї позивачки не скаржився на низьку температуру на сходовій клітині. Таким чином співвласники будинку здійснюють заходи з утеплення місць загального користування будинку, шляхом оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Відтак, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Зважаючи на вимоги\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав,\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також положення\~ст.141 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed