Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

15.05.2015року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області, Охтирської районної державної нотаріальної контори, треті особи [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] про визнання дій щодо реєстрації заповіту незаконним, визнання незаконною вчиненої реєстрації заповіту. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2015 провадження у справі закрито. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.01.2016 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2015 в частині закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до Охтирської районної державної нотаріальної контори скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 27.01.2016р. прийнято в провадження цивільну справу в частині позовних вимог [PERSON] до Охтирської районної державної нотаріальної контори, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання незаконною вчиненої реєстрації заповіту Позивач після неодноразової зміни та уточнення позивних вимог, та кола осіб, які підлягають залученню до справи, просить суд: -визнати недійсним нотаріальний акт щодо реєстрації у Спадковому реєстрі заповітів та спадкових договорів 04.12.2013, за номером у реєстрі -55422818, заповіту складеного від імені [PERSON], посвідченого 17.02.2012 секретарем Староіванівської сільської ради [PERSON] неналежним реєстратором Охтирською районною державною нотаріальною конторою, як такий, що вчинений з порушенням. Підставою для звернення до суду з позовом вказано наявність порушень з боку нотаріальної контори при вчиненні нотаріального акту (дій) щодо реєстрацію заповіту, зокрема: нотаріус не перевіряв повноваження [PERSON] на звернення з заявою про реєстрацію заповіту; ним була прийнята заява, що не відповідає вимогам Положення про спадковий реєстр та Порядку державної реєстрації заповітів та спадкових договорів та не містила заповнених обовязкових реквізитів та не була підписана належним чином; в журналі реєстрації вхідних документів заява не була зареєстрована; здійснення реєстрації заповіту відбулося без внесення плати. Ухвалою суду від 25 квітня 2016року провадження у справі в частині позовних вимог до Охтирської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним нотаріального акту закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили позов задовольнити, з підстав викладених в ньому. Пояснили, що позов предявлено до належних відповідачів, оскільки дії, які оскаржуються, вчинені щодо заповіту, який складений на користь [PERSON], а [PERSON], як фізична особа, а не представник органу місцевого самоврядування, вчинив неправомірні дії щодо реєстрації заповіту, а саме: безпідставно виконав вимоги [PERSON] щодо реєстрації заповіту після смерті заповідача у неналежному органі Охтирській .районній державній нотаріальній конторі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не вбачав перешкод для задоволення позову, підтримав свої письмові пояснення. В дебатах при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Допитаний в якості свідка пояснив, що 17.02.2012р. до нього, як до секретаря сільської ради звернувся [PERSON], який попросив посвідчити заповіт. Після складання та посвідчення заповіту, який складено на користь неповнолітнього сина [PERSON], заповідач попросив не вносити заповіт до спадкового реєстру перш ніж він порадиться з юристом. Тому [PERSON] забрав заповіт та пішов. Після смерті [PERSON], який помер 25.10.2013р., йому ([PERSON]І.) зателефонувала дружина померлого [PERSON] та питала: чому заповіт не був внесений до реєстру та наполягала на виправленні цієї ситуації. Тому він особисто склав заяву про внесення заповіту до спадкового реєстру та звернувся з нею до нотаріальної контори. Заява була зареєстрована, а потім помічник нотаріуса повідомила, що заява не відповідає законодавчо встановленій формі, тому він оформив ще одну заяву, яка також була зареєстрована у нотконторі за окремим номером. Оплату за внесення заповіту до реєстру не вносив. Представник відповідача [PERSON], яка є законним представником неповнолітнього [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні 05.04.2016р. вважав, що позов до [PERSON] та [PERSON], як до фізичної особи, є безпідставним, оскільки вказані особи не вчиняли жодних дій щодо реєстрації заповіту, тому позов не підлягає задоволенню. Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, оглянувши матеріали спадкової справи № 64/2013, яка відкрита після смерті [PERSON], дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.02.2012 р. [PERSON], який є батьком [PERSON], склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право, [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району [PERSON] (т. 1 а. с. 8, 10). 25.10.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 209184 від 05.11.2013 року. (т. 1 а.с. 9). 04.12.2013 року Охтирською районною державною нотаріальною конторою були внесені відомості про заповіт до Спадкового реєстру за № 55422818 на підставі заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів, поданої Староіванівською сільською радою Охтирського району Сумської області, яка відображена у журналі вхідних документів Охтирської районної державної нотаріальної контори та передана на зберігання у справу № 01-09 (т. 1 а.с. 70-71, 121-122). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 64/2013, відкритої після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого: [PERSON], [PERSON], та в інтересах неповнолітнього [PERSON] його мати [PERSON]. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2016 року справа № 583/292/15-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.03.2016 року залишено без змін, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Охтирської районної державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог,: Староіванівська сільська рада Охтирського району Сумської області, [PERSON], [PERSON], що діє в особі законного представника [PERSON], [PERSON], Головне управління юстиції у Сумській області, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» в особі Сумської філії про визнання незаконними та неправомірними дій та зобовязання вчинити дії. Відмовляючи в задоволенні позову, суд посилався на норми ст.50 Закону України «Про нотаріат» та ст.1223 ЦК України, та дійшов висновку, що право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших субєктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. (т. 2 а.с. 149-153) Даним позовом [PERSON] не ставиться питання про визнання недійсним посвідченого нотаріального акту,тобто заповіту, а знову ж таки оскаржує нотаріальний акт (дії). Частина 3 статті 1247 ЦК України встановлює, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною 4 статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчених заповітів, спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів здійснюється Реєстраторами на підставі заяв про реєстрацію, форми та вимоги до заповнення яких встановлює Мін'юст. Згідно із п.9 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, заява про реєстрацію заповіту, посвідченого консульськими установами України, посадовими та службовими особами, що зазначені у статтях 1251 і 1252 Цивільного кодексу України, статті 37 і частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат", а також заповіту, посвідченого (складеного та/або прийнятого на зберігання) і зареєстрованого в іноземній державі, може бути подана Реєстратору (державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу) безпосередньо заповідачем. Під час подання зазначеної заяви заповідач пред'являє паспорт або інший документ, який посвідчує особу. Відповідно до п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Мінюсту України № 3306/5 від 11.11.2011 року Реєстраторами Спадкового реєстру щодо:заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування; заповітів і спадкових договорів, посвідчених консульськими установами України; заповітів, посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) і зареєстрованих в іноземних державах згідно з Конвенцією, запити про реєстрацію яких в Україні на прохання заповідача подані Мін'юсту, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є Держінформ'юст та його філії. Таким чином, [PERSON] діяв при реєстрації заповіту як посадова особа Староіванівської сільської ради, однак [PERSON] звертається з позовом, що підтверджено і поясненнями її представників в судовому засіданні, до нього як до фізичної особи. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених норм закону вказує на те, що особа має право на захист свого порушеного права лише у випадку реального його порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому відповідачем у справі має бути особа, яка реально порушує чи створює реальну небезпеку порушення прав позивача. Згідно із п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обравши способом захисту визнання недійсним нотаріального акту щодо державної реєстрації у Спадковому реєстрі заповітів, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог, тобто, що саме стосовно неї були вчинені оскаржувані нею дії, тобто наявність спору про право. Крім того, доказів, в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які б підтверджували, що відповідачі брали безпосередню участь у нотаріальному процесі, як фізичні особи,позивачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачкою не доведено порушення її прав з боку відповідачів: неповнолітнього [PERSON] та [PERSON], тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed