Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

16 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, який в послідуючому неодноразово уточнювався та просить (в останній редакції від 31.01.2018 року) стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 7025 від 30.09.2008 року у загальному розмірі 244 233,71 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 60000 грн. на термін до 01.10.2011 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 60000,00 грн. Свої ж зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями станом на 17.01.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість у сумі 531994,39 грн., з яких: 54991,13 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 240114,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 236888,93 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16.03.2010 року та сума за рішенням Жовтоводського міського суду від 29.07.2011 року. Різниця з урахуванням двох рішень суду становить 414166,58 грн., яка складається з 187372,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 226794,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач звертає увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише певної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 244233,71 грн., яка складається з 187372,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 56861,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №7025 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір поруки. Таким чином позивач просить суд про солідарне стягнення з відповідачів вказаної суми заборгованості у відповідності до вимог ст. 610, 554 ЦК України. Також, позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що ним на адресу відповідачів направлялась письмова вимога із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №7025. Ухвалою суду від 23.08.2018 року змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності. В минулому судовому засіданні та у відповіді на відзив, представники позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі, також зазначив, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання не з'являються, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У своїх письмових запереченнях на позовну заяву відповідачі зазначали, що дійсно між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] 30.09.2008 року укладено кредитний договір №7025 строком до 01.10.2011 року. Однак, позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду. Також, рішенням Жовтоводського міського суду від 16.03.2010 року та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року з відповідачів за спірним кредитним договором вже стягувалась суми 73789,59 грн. та 104 530,82 грн. заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Таким чином, відповідачі просили застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні їх позовних вимогах в повному обсязі. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи. Відповідно до кредитного договору № 7025 від 30 вересня 2008 року укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній взяв у банку кредит в сумі 60 000 грн., на підставі попередньої вимоги п.2.1.2 цього договору в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту і сплаті відсотків згідно графіку погашення кредиту та відсотків, який є невід'ємною частиною цього договору, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені даним договором терміни. Кредит надається на споживчі цілі. Термін повного погашення кредиту до 01 жовтня 2011 року включно. /а.с.12-14/ В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище договором у заставу було надане майно, опис якого зазначений у договорі застави №7025-2 від 30.09.2008 року та №7025-3 від 30.09.2008 року. Також між сторонами було підписано договір про видачу траншу №7025-1 від 30 вересня 2008 року, відповідно до якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2 Кредитної угоди №7025 від 30.09.2008 року. /а.с.15/ 30 вересня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки №7025-4 предметом, якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором №7025 від 30.09.2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розумінн, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. /а.с.16/ Вимога про дострокове погашення простроченої заборгованості була направлена відповідачам 10.10.2011 року, хоча термін погашення кредиту за договором було встановлено до 01 жовтня 2011 року. /а.с.216/ Такуж, судом встановлено, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - 73 789 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитним договором №7025 від 30 вересня 2008 року. Передано в заклад публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», шляхом вилучення у [PERSON] належного йому майна, згідно договору застави №7025/2 від 30 вересня 2008 року. Передано в заклад публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», шляхом вилучення у [PERSON] належне їй майно, згідно договору застави №7025/3 зіл 30 вересня 2008 року. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №7025 від 30 вересня 2008 року - в розмірі 73789 грн. 59 коп. звернуто стягнення на предмет застави що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного майна публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №7025 від 30 вересня 2008 року - в розмірі 73789 грн. 59 коп. звернуто стягнення на предмет застави, що належить [PERSON], шляхом продажу вказаного майна публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. /а.с.104-105/ Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №7025 від 30.09.2008 року у розмірі 104230,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 54991,13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 33943,79 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 10094,43 грн., а токож штрафів 250 грн. - штраф (фіксована частина) 4951,47 (процентна складова). /а.с.75/ У зв'язку з порушенням зобов'язань за вищевказаним кредитним договором та виникненням простроченої заборгованості в сумі 349 893,62 грн. позивачем відповідачам 11.01.2016 року за №30.1.0.0/2-802 було направлено повторне повідомлення з вимогою сплатити вказану заборгованість. /а.с. 8-11/ Згідно із повідомленням Жовтоводського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з боржниці [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто та перераховано кошти станом на 30.03.2018 року боргу у сумі 581,74 грн. На виконання рішення суду від 29.07.2011 року №2-175/11. /а.с. 204/ Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги позивача, якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На основі положень конкретно укладеного договору суд приходить до висновку, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого строку кредитування. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Уточнюючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що раніше постановлене рішення не звільняє боржника відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. Однак, такі посилання позивача є безпідставними з урахуванням вищевикладеного та оскільки, на час розгляду даної справи за спірним кредитним договором є вже два ухвалених судових рішення, тобто кредитор реалізував своє право на повернення кредиту, а тому проценти та пеня після цього за спірним договором нараховані бути не можуть, що також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але таких вимог позивач у своєму позові не заявляв. Таким чином, із врахуванням доказів, які надані позивачем на підтвердження існування кредитних відносин між ним та відповідачем, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed