Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON], Періодичного видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера» про захист честі, гідності та ділової репутації. Посилалася на те, що Періодичним виданням Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера» у липневому спецвипуску 2016 року була надрукована та розповсюджена стаття під назвою «Размышление на тему….». Автор наведеної статті [PERSON] у статті зазначив, цитата дослівно на мові оригіналу (російська мова): «В 2012 году тихо и без лишнего шума у Светловодской громады был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Ленина 67 (которым управлял КП «Добробут») стоимостью 850\~000 грн. принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому Совету, т.е. громаде. Заказчиком этой аферы было известное в городе предприятие СП ООО «Светловодскпобут». Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управления юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В.), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON], Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON] 06 серпня 2016 року автором [PERSON] стаття під назвою «Размышление на тему...» була розповсюджена на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/), та на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/). Оскільки вищевказана поширена інформація стосовно неї є недостовірною і не відповідає дійсності, та принизила її честь, гідність та ділову репутацію, з урахуванням поданих нею змін та уточнень позовних вимог, позивачка просила спростувати недостовірну інформацію у спосіб, викладений у позовній заяві: 1. Визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують її права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, відомості опубліковані у статті «Размышление на тему….» та поширені відносно неї у липневому спецвипуску за 2016 рік Періодичним виданням Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера», на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/) та на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/), а саме: «Исполнителями этой аферы (кражи общежития по адресу ул. Ленина, 67) были …. Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON]В.». 2. Зобовязати відповідачів спростувати відомості, поширені ними щодо неї у липневому спецвипуску за 2016 рік Періодичним виданням Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера», а саме: «Исполнителями этой аферы (кражи общежития по адресу ул. Ленина, 67) были …. Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON]В.» у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації інформації про те, що ними поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, інформація, яка була опублікована у статті «Размышление на тему….» та розповсюджена у липневому спецвипуску за 2016 рік Періодичним виданням Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера». 3. Зобовязати [PERSON] спростувати відомості, поширені ним у статті «Размышление на тему кражи общежития ….» щодо неї, а саме: «Исполнителями этой аферы (кражи общежития по адресу ул. Ленина, 67) были …. Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON]В.» на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/) та на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/), у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації інформації про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, інформація на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/) та на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/)». Відповідач [PERSON], заперечуючи проти вимог [PERSON], до початку розгляду справи по суті в судовому засіданні подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання незаконними дій [PERSON] під час проведення 28 лютого 2013 року нею, як державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, державної реєстрації права власності за СП ТОВ «Світловодськпобут» на 9/100 часток будівлі, розташованої в пятиповерховій будівлі №67 по вулиці Леніна м. Світловодська, яке є комунальною власністю. Зазначив, що позовні вимоги [PERSON] повязані з відомостями, які опубліковано в періодичному виданні Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера» щодо проведення 28 лютого 2013 року [PERSON], як державним реєстратором, реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки вказані дії [PERSON] при проведенні державної реєстрації за СП ТОВ «Світловодськпобут» права власності на приміщення гуртожитку по вулиці Героїв України, №67 в м. Світловодську, яке на підставі свідоцтва про право власності належало Світловодській міській раді, є незаконними, що було вказано в опублікованій статті, тому для забезпечення свого права у доведенні достовірності опублікованої інформації, для обґрунтування свого заперечення проти позову [PERSON], відповідач подав для спільного розгляду з первісним позовом його зустрічний позов, так як обидва позови виникають з одних правовідносин та дій державної реєстрації права власності на частку гуртожитку по вулиці Героїв України (колишня вулиця Леніна) №67 в м. Світловодську, яка була проведена державним реєстратором [PERSON], а тому задоволення зустрічного позову виключить повністю задоволення первісного позову. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було видане свідоцтво ТОВ «Світловодськпобут» про право власності на 9/100 часток будівлі гуртожитку по вулиці Леніна, 67 в м. Світловодську, вартістю 850000 грн., яка належить Світловодській міській раді. На підставі вказаного свідоцтва державний реєстратор [PERSON] зареєструвала за СП ТОВ «Світловодськпобут» право власності на вказане нерухоме майно про що внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказані дії [PERSON] є незаконними оскільки вчинені в порушення вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 року, вимог ст.ст.9,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», яким установлено мораторій на відчуження гуртожитків. Про допущені [PERSON] порушення йому стало відомо у 2015 році під час судового розгляду у справі за позовом Світловодської міської ради про оскарження дій приватного нотаріуса [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право власноті на приміщення гуртожитку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав викладених у позовній заяві, заперечувала проти зустрічного позову вказала, що його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Пояснила, що відповідачі опублікувавши в газеті та на сайтах у серпні 2016 року згадану статтю розповсюдили не інформацію про незаконні її дії при проведенні 28 лютого 2013 року державної реєстрації права власності на майно, а фактично звинуватили її в тому, що в 2012 році вона була співвиконавцем «афери» щодо крадіжки у Світловодської громади першого поверху гуртожитку по вулиці Леніна, 67, і вказаний факт [PERSON] мав би підтвердити належними доказами. Вона, будучи державним реєстратором, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання СП ТОВ «Світловодськпобут» майна з прилюдних торгів, згідно чинного законодавства після проведеної перевірки, 28 лютого 2013 року провела дії щодо державної реєстрації права власності частини приміщення по вулиці Леніна, 67 в м. Світловодську, а тому опубліковані [PERSON] звинувачення її в участі в «афері» є недостовірною інформацією, яку просила спростувати у спосіб, зазначений у її позовних вимогах. В судовому засіданні позивач [PERSON] заперечуючи проти задоволення позову [PERSON] свої вимоги підтримав з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Суду пояснив, що у грудні 2012 року лютому 2013 року незаконно з власності громади м. Світловодська у власність приватного підприємства «Світловодськпобут» з допомогою незаконних дій начальника та державного виконавця відділу ДВС, приватного нотаріуса, і державного реєстратора [PERSON] було передано майно громади частина приміщення гуртожитку по вулиці Леніна, 67 в м. Світловодську. Фактично мала місце крадіжка приміщення гуртожитку, яка завершена проведенням [PERSON] державної реєстрації права власності на приміщення гуртожитку за СП ТОВ «Світловодськпобутом». Вказане фактично підтвердив господарський суд Кіровоградської області, який рішенням від 19 травня 2016 року визнав передачу з власності громади м. Світловодська приміщення гуртожитку на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» незаконною. Вказане рішення суду набрало законної сили. Крім цього, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року за позовом Світловодської міської ради визнано незаконними дії приватного нотаріуса [PERSON] з видачі свідоцтва від 04 лютого 2013 року про придбання майна з прилюдних торгів, а вказане свідоцтво визнано недійсним. У даних справах він представляв інтереси Світловодської міської ради. Оскільки у м. Світловодську багато майна громади незаконно відчужено, як представнику Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України, йому було доручено довести громадськості про вказаний факт крадіжки гуртожитку, органу місцевого самоврядування де ініціювати звернення до Міністра юстиції про незаконні дії ДВС, нотаріуса. Сесією Світловодської міської ради 28 липня 2016 року прийнято рішення про звернення до Міністерства юстиції для проведення перевірки дій ДВС і нотаріуса у вчиненні протиправного заволодіння приміщенням гуртожитку. Лише після рішення господарського суду та прийнятого Світловодською міською радою рішення в інтересах громади та з метою інформування громадськості міста про вказаний факт, в партійній «Газеті пенсіонера» за липень 2016 року, яка була розповсюджена у серпні 2016 року, та на Світловодських сайтах було опубліковано його, як члена партії, статтю. Метою статті було не претензії до [PERSON], а висвітлення події та встановленого судом факту «афери» з майном громади, та доведення до відома мешканцям Світловодська вказаного факту. Посилаючись на викладене, [PERSON] зазначав, що викладена в статті інформація є достовірною та правдивою, а дії [PERSON] є протиправними, оскільки після проведеної нею державної реєстрації вказаного факту (участь [PERSON]В.), майно громади незаконно вибуло з власноті громади на користь «Світловодськпобуту», що підтверджується рішенням господарського суду та документами. У статті він не давав правової оцінки діям [PERSON], а констатував лише вищезазначений факт. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів. Їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тощо. При вирішенні питання про обєднання зустрічних позовних вимог з первісними позовними вимогами судом враховано, що відповідач [PERSON] заперечуючи проти первісного позову [PERSON] зазначив, що в опублікованій статті «Размышление на тему…» він виклав відомі йому відомості достовірну інформацію. З метою доведення обґрунтованості своїх заперечень проти первісного позову він звернувся до суду з зустрічним позовом, як з обраним ним способом захисту свого цивільного права на інформацію, і вказаний спосіб захисту передбачений п.10 ч.2 ст.16 ЦК України. Суд враховує, що відповідач не знаходився з позивачем в правовідносинах, що виникають у звязку з здійсненням субєктом власних повноважень владних управлінських функцій. Отже, порушений [PERSON] спір не є публічно-правовим. Враховуючи те, що позивачкою [PERSON] заявлено позовні вимоги на захист свого немайнового права на повагу честі, гідності та репутації, а відповідачем [PERSON] первісний позов не визнано і заявлено зустрічні позовні вимоги на захист свого немайнового права на поширення інформації, що в даному випадку є правом особи на свободу вираження поглядів, ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Представник Періодичного видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера» [PERSON] позов [PERSON] не визнав, в судовому засіданні пояснив, що стаття «Размышление на тему….» була опублікована на підставі рішення господарського суду та рішення Світловодської міської ради, отже вказана інформація є достовірною і до публікації її в газеті та на сайтах вже була загальновідомою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріусу Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дії нотаріуса та державного реєстратора були вчинені на підставі документів відділу ДВС, яке і допустило порушення закону. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Світловодська міська рада, Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», Комунальне підприємство «Добробут», Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, своїх представників до суду не направили. В судовому засіданні досліджено надані позивачкою [PERSON] докази: 1. Газета пенсіонера спецвипуск за липень 2016 року, яка містить статтю під назвою «Размышление на тему…» автором якої є член комітета Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України [PERSON]. У статті зазначено дослівно на мові оригіналу (російська мова): «В 2012 году тихо и без лишнего шума у Светловодской громады был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Ленина 67 (которым управлял КП «Добробут») стоимостью 850\~000 грн. принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому Совету, т.е. громаде. Заказчиком этой аферы было известное в городе предприятие СП ООО «Светловодскпобут». Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управления юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В.), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON], Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON] (а.с.5-6). 2. Вказана стаття опублікована 05 серпня 2016 року на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/)та на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/)». 3. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, яка сформована 21 вересня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] з якої видно, що державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] 28 лютого 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944) та прийнято рішення (індексний номер: 635585) про державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області.(а.с.46-48). В судовому засіданні досліджено надані відповідачем [PERSON] докази: 1. Лист-відповідь Світловодського міського голови від 06 серпня 2014 року про відсутність рішення Світловодської міської ради про відчуження частини будівлі в будинку №67 по вулиціЛеніна м. Світловодська, та надання копій [PERSON] про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу у звязку з тим, що торги не відбулися від 29 грудня 2012 року, та копія Свідоцтва від 04 лютого 2013 року про придбання майна з прилюдних торгів (а.с.51). 2. Довідка слідчого СВ Світловодського відділу поліції від 04 січня 2016 року про розслідування кримінальної справи за ч.1 ст.358 КК України за повідомленням Світловодського міського голови по факту передачі 9/100 частини належної Світловодській міській раді будівлі гуртожитку по вулиці Леніна, 67 в м. Світловодську на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» на підставі підробленого акту державного виконавця ВДВС Світловодського МРУЮ від 29 грудня 2012 року (а.с.52). 3. Рішення Світловодського міської ради №466 від 28 липня 2016 року «Про звернення до Міністра юстиції України щодо дій підпорядкованих структур по відчуженню комунального майна Світловодської міської громади (а.с.53). 4. Звернення Світловодської міської ради до Міністра юстиції України про фактичне викрадення у Світловодської міської ради першого поверху гуртожитку по вулиці Леніна, 67 в м. Світловодську, яке здійснене за допомогою відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу, Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції в особі державного реєстратора. (а.с.54). 5. Копія, затвердженого начальником ДВС Світловодського МРУЮ 29 грудня 2012 року, [PERSON] про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу у звязку з тим, що торги не відбулися, який складено державним виконавцем Полоненком Р.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження з виконання наказів господарського суду Кіровоградської області про стягнення з КП «Добробут» на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» заборгованості, згідно якого стягувачу СП ТОВ «Світловодськпобут» передано нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 м. кв., що складає 9/100 частини будівлі, розташовані в пятиповерховійцеглянійбудівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області, що належать Світловодській міській раді (а.с.55-58). 6. Копія Свідоцтва про право власності №163 від 21 березня 2005 року з якого видно, що Світловодській міській раді належить на праві державної-комунальної власності ціла будівля гуртожитку по вулиці Леніна, №67 в м. Світловодську (а.с.59). 7. Копія Свідоцтва виданого 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом Світловодського міського округу [PERSON] на підставі [PERSON] про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу у звязку з тим, що торги не відбулися,затвердженого начальником ДВС Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, яким посвідчено, що Спільному підприємству Товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» належить на праві власності майно, що складається з: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 м.кв., що складає 9/100 частини будівлі, розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області, що раніше належало Світловодській міській раді (а.с.60). 8. Копія [PERSON] з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яка сформована 28 лютого 2013 року Реєстраційною службою Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області та з якої видно, що на підставі заяви від 25 лютого 2013 року [PERSON] державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] 25 лютого 2013 року на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер:53, виданий 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON], проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944) та прийнято рішення (індексний номер: 635585 від 28 лютого 2013 року) про державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. (а.с.61-63). 9. Копія рішення Світловодської міської ради №1697 від 27 липня 2010 року про передачу безкоштовно з балансу КП «Добробут» гуртожиток по вулиці Леніна, 67 на баланс управлінню житлово-комунального господарства міськвиконкому до 01 вересня 2010 року (а.с.64). 10. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року, яке набрало законної сили, та яким задоволено позовні вимоги у справі за позовом Світловодської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут», Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція», треті особи Виконавчий комітет Світловодської міської ради, Комунальне підприємство «Добробут», приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним прилюдних торгів та застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним акту. Рішенням суду визнано недійсним акт про передачу майна стягувачу у зв'язку з тим, що торги не відбулися, затверджений начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, за яким Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» було передано нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Визнано недійсним Свідоцтво, видане та зареєстроване в реєстрі 04 лютого 2013 року за № 53 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, яким посвідчено, що Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» ідентифікаційний код 31678853, належить на праві власності майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. (а.с.69-74, 176-184). 11. Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2016 року, якою апеляційну скаргу приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] залишено без задоволення, Рішення господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року залишено без змін. 12. Повідомлення суду Світловодської міської організації Партії пенсіонерів України від 26 грудня 2016 року про те, що оскаржувана [PERSON] у справі стаття члена Світловодської міської організації Партії пенсіонерів України [PERSON] «Размышление на тему….» була надрукована у липневому спецвипуску 2016 року «Газета пенсіонера», розповсюдження якої у м. Світловодську почалося з 01 серпня 2016 року. На Світловодських сайтах, а саме: стаття зявилася 05 серпня 2016 року. До початку розповсюдження вищезгаданої публікації у м. Світловодську вже були: рішення господарського суду від 19 травня 2016 року у справі №912/3669/15; рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Світловодської міської ради №466 від 28 липня 2016 року про звернення до Міністра юстиції України з цього питання. Судом також досліджено витребувану за клопотанням відповідача з Відділу державної реєстрації апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради реєстраційну справу обєкта нерухомого майна частини приміщень гуртожитку по вулиці Героїв України, №67. (а.с.83-127). В реєстраційній справі містяться: Заява представника СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 лютого 2013 року; документи на повноваження представника заявника; копія Свідоцтва приватного нотаріуса [PERSON] від 04 лютого 2013 року №53 на приміщення гуртожитку; картка прийому заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подана [PERSON] від 25 лютого 2013 року яка отримана державним реєстратором [PERSON] 25 лютого 2013 року та зареєстрована в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25 лютого 2013 року за реєстраційним номером 283330, з переліком документів; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності, сформовано 28 лютого 2013 року. Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] №635585 від 28 лютого 2013 року про проведення державної реєстрації права приватної власності на будівлю, що розташована м. Світловодськ, вулиця Леніна, будинок №67, на підставі заяви прийнятої від представника заявника за субєктом - СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] (а.с.122). Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований 28 лютого 2013 року Реєстраційною службою Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області та з якої видно, що на підставі заяви від 25 лютого 2013 року [PERSON] державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] 25 лютого 2013 року на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер:53, виданий 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON], проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944) та прийнято рішення (індексний номер: 635585 від 28 лютого 2013 року) про державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, представника третьої особи, дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд дійшов до висновків про задоволення зустрічного позову [PERSON] та про відмову в позові [PERSON], з таких підстав. Так, судом встановлено, що на підставі заяви представника СП ТОВ «Світловодськпобут» 25 лютого 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер:53, виданого 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON], проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944) та 28 лютого 2013 року прийнято рішення (індексний номер: 635585) про державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. (а.с.46,61-63). Проте, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року задоволено позовні вимоги Світловодської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут», Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція», треті особи Виконавчий комітет Світловодської міської ради, Комунальне підприємство «Добробут», приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], та визнано недійсним акт про передачу майна стягувачу у зв'язку з тим, що торги не відбулися, затверджений начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, за яким Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» було передано нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Також, судом визнано недійсним Свідоцтво, видане та зареєстроване в реєстрі 04 лютого 2013 року за № 53 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, яким посвідчено, що Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» ідентифікаційний код 31678853, належить на праві власності майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Після ухвалення судом вказаного рішення у серпні 2016 року в Газеті пенсіонера (спецвипуск за липень 2016 року), та на сайтах інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/) та Світловодської газети (http://sg.kr.ua/)» 05 серпня 2016 року опубліковано статтю під назвою «Размышление на тему…» автором якої є член комітета Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України [PERSON]. Стаття дослівно на мові оригіналу (російською мовою) містила таке: «В 2012 году тихо и без лишнего шума у Светловодской громады был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Ленина 67 (которым управлял КП «Добробут») стоимостью 850\~000 грн. принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому Совету, т.е. громаде. Заказчиком этой аферы было известное в городе предприятие СП ООО «Светловодскпобут». Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управления юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В.), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON], Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON]В.» (а.с.5-6). Позивачка [PERSON] подала позов про спростування інформації, автором якої є [PERSON], опублікованої засобами масової інформації стосовно неї, як недостовірної. Відповідач [PERSON] заперечував проти вимог [PERSON] посилаючись на те, що опубліковані в статті відомості відповідають дійсності, інформація стосовно позивачки є достовірною, він мав право таку інформацію поширювати, тому для доведення свого права на поширення інформації та обгрунтування заперечень проти первісного позову, заявив зустрічні вимоги про визнання дій державного реєстратора [PERSON], щодо яких йдеться мова в опублікованій статті, незаконними. З вказаного випливає, що між сторонами виник спір щодо захисту своїх особистих немайнових прав. Так, частиною 1 статі 12 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені, зокрема частиною другою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст.16 ЦК України). У пунктах 1-10 ч. 2 ст. 16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе. Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, та тісно повязані з фізичною особою, яка ними володіє довічно. Згідно статті 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно ст.274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією, можливе лише у випадках, передбачених нею. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених ЦК та іншим законом, можливе лише у випадках, передбачених ними. Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України, та може здійснюватися іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до статей 297 та 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими, та на недоторканість своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне. Позивачка [PERSON] вказувала, що відповідачі в опублікованій статті безпідставно звинуватили її в тому, що в 2012 році вона, як державний реєстратор була співвиконавцем «афери» щодо крадіжки у Світловодської громади першого поверху гуртожитку по вулиці Леніна,67. Зазначала, що поширена стосовно неї інформація про вчинення вищевказаного злочину є очевидно неправдивою. Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що при розгляді зазначеної категорії справ суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на особу, яка поширила інформацію, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Отже, для вирішення спору першим слід розглянути зустрічний позов. З досліджених в судовому засіданні доказів, рішення господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року і постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2016 року у справі за позовом Світловодської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут», Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція», треті особи Виконавчий комітет Світловодської міської ради, Комунальне підприємство «Добробут», приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним прилюдних торгів та застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним акту, встановлено, що на підставі рішення Світловодської міськради від 23 березня 2004 року № 601 проведена реорганізація ДП «Світловодськтепломережа» державного комунального підприємства «Світловодське підприємство теплових мереж» шляхом перетворення в міське комунальне підприємство «Добробут». Реорганізацію проведено на базі майна ДКП «Світловодське підприємство теплових мереж», а саме будинку гуртожитку, розташованого по вул. Леніна. 67. Рішенням виконкому Світловодської міськради\~\~віл 03 вересня 2004 року № 952 затверджено акт приймання-передачі, яким\~\~гуртожиток по вул. Леніна, 67 та майно необхідне для його обслуговування передані на баланс КП «Добробут», як внесок до Світловодської міськради до Статутного фонду. Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 березня 2005 року №231 оформлено право власності Світловодської міськради на цілу будівлю гуртожитку № 67 по вул. Леніна м. Світловодська. 24 березня 2005 року Світловодській міськраді видано свідоцтво про право власності на вищевказану будівлю гуртожитку в\~цілому. Державним виконавцем Світловодського ВДВС при виконанні зведеного виконавчого провадження щодо виконання наказів по справам № 13/50/11 від 04.03.2011, № 4/83 від 04.07.2008, № 5013/1330/12 від 12.12.2012, виданих господарським судом Кіровоградської області про стягнення з Комунального підприємства «Добробут» на користь Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут» заборгованості за опалення складено 18 жовтня 2011 року акт опису й арешту нежитлових приміщень гуртожитку, розташованих в підвалі та на першому поверху гуртожитку, загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 частин будівлі гуртожитку № 67 по вул. Леніна від загальної площі. 05 квітня 2012 року ВДВС Світловодського МРУЮ укладено з ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. За цим договором нежитлові приміщення гуртожитку площею 442,9 кв. м. передані на реалізацію з початковою ціною (визначеною експертом) 850\~\~810 грн. Спеціалізованою організацію проводилися торги, які\~\~не відбулися у звязку з відсутністю покупців. З цих підстав майно було зняте з реалізації. У звязку з тим, що стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, державним виконавцем 26 грудня 2012 року винесено постанову про передачу нерухомого майна. 29 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Світловодського МРУЮ був складений акт, затверджений начальником ДВС Світловодського МРУЮ 29 грудня 2012 року, про передачу нерухомого арештованого майна у звязку з тим, що торги не відбулися. За даним актом передано майно відповідно до акта опису й арешту від 18.10.2011р., а саме: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв.м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані у п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вулиці Леніна в місті Світловодську Кіровоградської області, яка є гуртожитком. В акті від 29.12.2012р. зазначено, що вказаний гуртожиток належить на праві власності Світловодській міській раді.\~\~ На підставі зазначеного акта приватний нотаріус [PERSON] 04 лютого 2013 року видала свідоцтво, яким\~\~посвідчила, що Спільне підприємство ТОВ «Світловодськпобут» належить на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху та підвальних приміщень загальною площею 442,9 кв.м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані у п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вулиці Леніна в місті Світловодську Кіровоградської області, яке раніше належало Світловодській міській раді. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що 25 лютого 2013 року за Спільним підприємством ТОВ «Світловодськпобут» державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 9/100 часток будівлі за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Леніна, 67, що виникло на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 53, виданого 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час проведення виконавчих дій, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. 01 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків». Пунктом 3 розділу VIII Прикінцеві положення встановлено, що з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, установити мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності, або увійшли до статутних фондів акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, протягом строку реалізації державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, але не менше шести років з дня опублікування цього Закону. Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб. Таким чином на час опису та арешту нежитлових приміщень гуртожитку, передачі їх на реалізацію та передачі відповідачу у власність діяв мораторій на відчуження у будь-який\~\~спосіб гуртожитків, в тому числі окремих нежилих приміщень. Тому державний виконавець здійснив вищезазначені дії в порушення Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків». Крім цього, акт від 29.12.2012 року про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу у звязку з тим, що торги не відбулися, на підставі якого приватний нотаріус [PERSON] видала свідоцтво від 04.02.2013 року, не відповідав вимогам встановленим п. 2 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме у ньому відсутні відомості про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника КП «Добробут» на нерухоме майно, яке було передане СП ТОВ «Світловодськпобут». Відповідно до ч.9 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Дії щодо складення акту державного виконавця від 29.12.2012р. про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу у звязку з тим, що торги не відбулися є підставою для оформлення права власності, проте такі дії державного виконавця щодо гуртожитку є незаконними, тому рішенням господарського суду від 19 травня 2016 року вказаний акт про передачу нерухомого майна стягувачу визнано недійсним. Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат», угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися, врегульована главою 13 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, згідно якої якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. У акті про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги (аукціон); коротка характеристика майна; прізвище, ім'я, по батькові (найменування юридичної особи), місце проживання/місцезнаходження кожного покупця; дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Як вбачається зі змісту акту від 29.12.2012 року боржником у виконавчому провадженні є КП «Добробут», а майно, яке було передане стягувачу СП ТОВ «Світловодськпобут» належало Світловодській міській раді, про що зазначено в акті. Відповідно до статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власноті не встановлена судом. Відповідно до п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Достовірно встановлено, що Світловодською міською радою не приймалось рішення про відчуження комунального майна - частини будівлі гуртожитку по вулиці Леніна, 67 в місті Світловодську в рахунок погашення боргових зобовязань КП «Добробут». Пунктом 1.4 Статуту комунального підприємства «Добробут» визначено, що власником підприємства є Світловодська міська рада. Світловодська міська рада згідно п. 1.6 Статуту КП «Добробут» не відповідає за боргами КП «Добробут». Пунктом 2 частини 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та Главою 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Господарським судом встановлено, що при видачі приватним нотаріусом [PERSON] свідоцтва від 04 лютого 2013 року, реєстраційний № 53, яким посвідчено право власності СП ТОВ «Світловодськпобут» на 9/100 частин гуртожитку, не було дотримано вимог законодавства, оскільки свідоцтво оформлено за відсутності допустимих відомостей про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності саме боржника на майно. Дане свідоцтво є правовстановлюючим документом, який посвідчує перехід права власності на нерухоме майно до набувача, що відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за СП ТОВ «Світловодськпобут» 25 лютого 2013 року державним реєстратором [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 9/100 частини будівлі гуртожитку, яка знаходиться за адресою Кіровоградська область м. Світловодськ вулиця Леніна, 67. Підставою реєстрації права власності згідно даних Державного реєстру є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 53, виданий 04.02.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] Вказане свідоцтво про право власності від 04.02.2013р. було видане на підставі акту про передачу нерухомого арештованого майна стягувачу від 29.12.2012р.. який визнаний судом недійсним, тому рішенням господарського суду від 19 травня 2016 року визнано недійсним свідоцтво видане приватним нотаріусом [PERSON] 04.02.2016р. і зареєстроване за № 53. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за правочином, який підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла на час вчинення [PERSON] досліджуваних реєстраційних дій, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, без вчинених державним реєстратором [PERSON] дій та без прийнятого нею рішення щодо проведення державної реєстрації права власноті Світловодська міська рада не була б позбавлена права власності на приміщення гуртожитку, а СП ТОВ «Світловодськпобут» не отримав би у власність вказане нерухоме майно. На підставі прийнятого державним реєстратором [PERSON] рішення від 28 лютого 2013 року №635585 про державну реєстрацію права власності у СП ТОВ «Світловодськпобут» виникло право власності на частину приміщення гуртожитку, а територіальна громада м. Світловодська, в особі Світловодської міської ради, була позбавлена вказаного комунального майна незаконно, що встановлено рішенням господарського суду. Згідно статті 9 вказаного закону державним реєстратором прав на нерухоме майно може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Оскільки на час проведення державним реєстратором [PERSON] державної реєстрації права приватної власності за СП ТОВ «Світловодськпобут» на приміщення гуртожитку, який належав Світловодській міській раді на праві комунальної власності, діяв мораторій на відчуження у будь-який\~\~спосіб гуртожитків, в тому числі окремих нежилих приміщень, що безсумнівно було відомо державному реєстратору [PERSON], на підставі викладеного суд приходить до висновку, що проведена 25 лютого 2013 року державним реєстратором [PERSON] державна реєстрація права приватної власності за СП ТОВ «Світловодськпобут» на 9/100 частини будівлі гуртожитку, яка знаходиться за адресою вулиця Леніна, 67 м. Світловодськ, здійснена в порушення Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків», а тому є незаконною. При цьому, згідно статті 9 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Разом з цим, на підставі встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном здійснюється державна реєстрація обтяжень. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків» в Україні діє мораторій на відчуження у будь-який\~\~спосіб гуртожитків, в тому числі окремих нежилих приміщень, що безсумнівно було відомо державному реєстратору [PERSON], державним реєстратором [PERSON] при вирішенні питання про державн реєстрацію прав на вказане нерухоме майно належало вирішити питання про державну реєстраці обтяження на будівлю гуртожитку, яка знаходиться за адресою вулиця Леніна, 67 м. Світловодськ, оскільки така заборона встановлена законом. Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Як видно з листа-відповіді Світловодського міського голови [PERSON] від 06 серпня 2014 року рішення Світловодської міської ради про відчуження частини будівлі гуртожитку в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська не приймалося, отже, Світловодській міській раді, як уповноваженому органу місцевого самоврядування територіальної громади м. Світловодська не було відомо про позбавлення її права власності на належне їй приміщення гуртожитку, тому в разі звернення державного реєстратора [PERSON] до власника гуртожитку Світловодської міської ради з відповідним запитом, процедура незаконного переходу права власності на приміщення гуртожитку була б зупинена, і в подальшому в державній реєстрації державним реєстратором мало бути відмовлено в звязку з вищевикладених підстав. Проте, державний реєстратор [PERSON] після перевірки одержавних нею для проведення реєстраційних дій від представника заявника документів, не звернула увагу на наявні суперечності у відомостях, які містилися у виданому приватним нотаріусом свідоцтві, а саме щодо факту переходу права власноті на гуртожиток від Світловодскьої міської ради до СП ТОВ «Світловодськопобут» (переходу комунальної власності у приватну власність) за борги юридичної особи КП «Добробут», яке не є власником відчужуваного майна. Вказані суперечності диктували державному реєстратору [PERSON] зажадати від представника заявника, чи/або органу місцевого самоврядування власника майна додаткової необхідної інформації для усунення суперечностей та для проведення законної державної реєстрації факту набуття права власності, або відмови в її проведенні. [PERSON] не усунула вказані суперечності, та без достатніх правових підстав здійснила державну реєстрацію права власності на приміщення гуртожитку за вказаним підприємством, а тому її дії є незаконними. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так як позивач [PERSON] не перебував у публічно-правових відносинах з державним реєстратором [PERSON], та подав зустрічний позов з метою доведення обґрунтованості своїх заперечень проти позову [PERSON], який є обраним ним способом захисту свого цивільного права на свободу вираження поглядів, який відповідає п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, суд визнає, що його вимоги мають бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, та є обґрунтованими, законними і доведеними. Пунком 10 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерсесу, і способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, суд визнає обґрунтованими та переконливими доводи [PERSON] про те, що його вимоги за зустрічним позовом предявлено ним у відповідь на позовні вимоги [PERSON] з метою захисту свого права, яке не визнається та оспорюється [PERSON], а саме права на поширення стосовно неї інформації, та для доведення ним у справі розглядуваного факту незаконності її дій, як державного реєстратора, що в свою чергу у закачаний ним спосіб доводить законність поширення ним інформації, яка міститься в опублікованій статті «Размышление на тему…» у спецвипуску за липень 2016 року Періодичного видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера», на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/), та на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/), стосовно [PERSON] На підставі викладеного суд визнає, що [PERSON] має право в порядку цивільного судочинства на захист свого невизнаного та оспорюваного [PERSON] права на інформацію шляхом подання розглядуваного зустрічного позову. Отже, в судовому засіданні позивачем [PERSON] допустимими, належними та достовірними доказами доведено факт незаконності дій [PERSON], отже доведено зустрічні позовні вимоги, а тому їх слід задовольнити та визнати незаконними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] щодо проведення 25 лютого 2013 року державної реєстрації права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944) та прийняття рішення (індексний номер: 635585) про державну реєстрацію права власності від 28 лютого 2013 року, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. З урахуванням результатів розгляду зустрічного позову, суд розглядає вимоги [PERSON], якою подано позов про спростування опублікованої в газеті та на сайтах мережі Інтернет інформації стосовно неї, автором якої є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що є автором опублікованої статті в засобах масової інформації (газеті та на сайтах мережі Інтернет). В статті ним викладено не звинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, а описано достовірний факт незаконного набуття права власності СП ТОВ «Світловодськпобут» на частину приміщення гуртожитку, тому інформація в статті відповідає дійсності, він мав право на поширення такої інформації з метою доведення її до громадськості, оскільки інформація стосується долі майна громади, яка має право отримувати інформацію. Суд зазначає, що для розгляду справи має бути вирішено питання про те, чи буде відповідати втручання суду, на підставі вимог позивача, в право [PERSON] на вираження поглядів, основоположним принципам демократичного суспільства, які гарантовані статтею 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якщо так, то чи є воно необхідним та співмірним у даній справі. Судом досліджувалися причини, підстави, мотиви та мета опублікування статті під назвою «Размышление на тему…» у спецвипуску за липень 2016 року Періодичного видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонера», на сайті Світловодської газети (http://sg.kr.ua/), та на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/), автором якої є член комітету Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України [PERSON], в тому числі, відомостей стосовно [PERSON] Судом враховуються фактичні обставини справи, а саме те, що 25 лютого 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер:53, виданого 04 лютого 2013 року приватним нотаріусом [PERSON], проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та 28 лютого 2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. Прийняттю вказаного рішення передувало: 1. оформлення державним виконавцем, в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості з КП «Добробут» на користь СП ТОВ «Світловодськпобут», акту про передачу майна стягувачу у зв'язку з тим, що торги не відбулися, який затверджений начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, за яким Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» було передано нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області; 2. реєстрація 04 лютого 2013 року за № 53 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, та видача Свідоцтва приватним нотаріусом [PERSON], яким посвідчено, що Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» ідентифікаційний код 31678853, належить на праві власності майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року за позовом Світловодської міської ради визнано незаконними дії приватного нотаріуса [PERSON] з видачі свідоцтва від 04 лютого 2013 року про придбання майна з прилюдних торгів, а вказане свідоцтво визнано недійсним, яке було скасоване лише з причини, що нотаріус не може бути відповідачем. Інтереси Світловодської міської ради в господарському суді представляв за довіреністю [PERSON] Проте, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року задоволено позовні вимоги Світловодської міської ради до Відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут», Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиція», треті особи Виконавчий комітет Світловодської міської ради, Комунальне підприємство «Добробут», приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], та визнано недійсним акт про передачу майна стягувачу у зв'язку з тим, що торги не відбулися, затверджений начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, за яким Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» було передано нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Також, судом визнано недійсним Свідоцтво, видане та зареєстроване в реєстрі 04 лютого 2013 року за № 53 приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником державної виконавчої служби Світловодського МРУЮ [PERSON] 29 грудня 2012 року, яким посвідчено, що Спільному підприємству товариству з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» ідентифікаційний код 31678853, належить на праві власності майно: нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення загальною площею 442,9 кв. м, що складає 9/100 часток будівлі, розташовані в п'ятиповерховій цегляній будівлі № 67 по вул. Леніна, м. Світловодськ Кіровоградської області. Інтереси Світловодської міської ради в господарському суді представляв за довіреністю [PERSON] Крім цього, рішенням суду в розглядуваній справі з вищевикладених підстав визнано незаконними: 1. дії державного реєстратора Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] щодо проведення 25 лютого 2013 року державної реєстрації права власності на нерухоме майно (номер запису про право власності: 243944); 2. та прийняте нею рішення (індексний номер: 635585) про державну реєстрацію права власності від 28 лютого 2013 року, форма власності приватна, за Спільним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на нежитлові приміщення першого поверху та підвальні приміщення, загальною площею 442,9 квадратних метрів, що складає 9/100 частки будівлі, які розташовані в пятиповерховій цегляній будівлі в будинку №67 по вулиці Леніна м. Світловодська Кіровоградської області. Суд бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] в яких він зазначав, що у вказаних справах він представляв інтереси Світловодської міської ради. З різних джерел йому відомо, що в м. Світловодську є непоодинокі факти незаконного відчуження майна територіальної громади, і як представнику Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України, йому було доручено довести громадськості про встановлений господарським судом факт незаконного переоформлення майна громади, а по суті про крадіжки гуртожитку. Суд переконаний, що наявна у [PERSON] інформація становить суспільний. Крім цього, органу місцевого самоврядування Світловодській міській раді, яку він представляв в судах, було відомо про вказаний факт «крадіжки», а тому 28 липня 2016 року сесією Світловодської міської ради було прийнято рішення про звернення до Міністра юстиції України про проведення перевірки дій відділу ДВС і нотаріуса щодо вчинення протиправного переоформлення з комунальної власності приміщенням гуртожитку у приватну власність. Покладаючись на рішення господарського суду від 19 травня 2016 року суд визнає переконливими та обґрунтованими доводи [PERSON] про те, що з використанням незаконних дій посадових осіб Відділу ДВС Світловодського МРУЮ, приватного нотаріуса [PERSON] та державного реєстратора [PERSON], було організовано та проведено процедуру незаконного переходу права власності на приміщення гуртожитку від Світловодської міської ради до СП ТОВ «Світловодськпобут», і вказана процедура була завершена фактом державної реєстрації, яку здійснила [PERSON] Фактично відбувся перехід права власності від законного власника підприємству, яке для набуття права власноті на гуртожиток не мало законних підстав. Отже, суд зазначає, що [PERSON] в судовому засіданні доведено факт того, що з комунальної власності міста Світловодська у приватну власність СП ТОВ «Світловодськпобут» протиправно вибуло майно (частина приміщення вказаного гуртожитку), вартістю 850 000 грн. без відома власника цього майна територіальної громади міста Світловодська в особі Світловодської міської ради, і прийняття рішення про державну реєстрацію вказаного факту здійснювалося державним реєстратором [PERSON] Доведеним також є факт, що лише після ухвалення господарським судом рішення від 19 травня 2016 року, та прийняття Світловодською міською радою рішення від 28 липня 2016 року, в серпні 2016 року в Газеті пенсіонера (спецвипуск за липень 2016 року), та на сайтах інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/) та Світловодської газети (http://sg.kr.ua/)» 05 серпня 2016 року опубліковано статтю під назвою «Размышление на тему…» автором якої є член комітета Світловодської міської організації Партії Пенсіонерів України [PERSON]. Так, дослівно на мові оригіналу (російською мовою) стаття містить інформацію такого змісту: «В 2012 году тихо и без лишнего шума у Светловодской громады был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Ленина 67 (которым управлял КП «Добробут») стоимостью 850\~000 грн. принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому Совету, т.е. громаде. Заказчиком этой аферы было известное в городе предприятие СП ООО «Светловодскпобут». Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управления юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В.), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON], Регистрационная служба Светловодского межрайонного управления юстиции в лице государственного регистратора [PERSON]В.» (а.с.5-6). При цьому, суд також враховує, що з повного змісту тексту вказаної статті випливає, що її автор - [PERSON] висловлює свої думку, міркування, стурбованість, «Размышление на тему…» та обурення подіями, які мають місце в державі і в м. Світловодську, та які повязані з протиправним збагаченням причетних до «подій» безвідповідальних посадових та службових осіб різних органів влади. Описавши приклад протиправного переоформлення права власності на частину приміщень гуртожитку з комунальної у приватну власність, автор звертається до мешканців м. Світловодська з пропозицією у наведенні у місті порядку шляхом висунення вимог до місцевих керівників, в тому числі, правоохоронних органів та служб, щодо дотримання у своїй діяльності особистої відповідальності, порядності та високої моральності. Доводи [PERSON], що опублікована інформація становить суспільний інтерес для громадськості суд визнає обґрунтованими та переконливими. Також суд погоджується з доводами відповідача [PERSON], що метою опублікування зазначеної статті було не висловлення його претензії особисто до [PERSON] як до приватної особи з метою приниження її честі, гідності та ділової репутації, а висвітлення події та встановленого господарським судом факту «афери» з майном громади, та доведення до відома мешканцям Світловодська вказаного факту. При цьому, загальновідомим фактом є те, що поняття «афера» (переклад з французької - справа) є синонімом нелегітимної справи корисливого характеру. Вказане поняття не є юридичним, а вживається у художньому і публіцистичному жанрі. До аферних дій кримінального характеру за Кримінальним кодексом України можуть бути віднесені: шахрайство, фіктивне підприємництво, випуск або реалізація недоброякісної продукції, приховування банкрутства, фіктивне банкрутство, та ін. У кримінально-правовому аспекті такі дії можуть кваліфікуватися як крадіжка, шахрайство, тощо. Отже, реальний факт незаконного переоформлення майна відповідає смисловому значенню поняття «афера». Доводи позивачки [PERSON] про те, що відповідачі опублікованою статтею її фактично звинуватили у вчиненні злочину суд не визнає переконливими. Дійсно стаття 62 Конституції України гарантує кожному презумпцію невинуватості. Проте, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON], що ним у статті не надавалася юридичної оцінки діям [PERSON], він не вказував про особисту винуватість [PERSON] у вчиненні будь-якого злочину, він констатував у статті реальний факт, та зазначив в статті про [PERSON], лише тому, що саме нею була проведена державну реєстрацію факту незаконного набуття СП ТОВ «Світловодськпобут» права власності на майно громади, отже саме прийнятим [PERSON] 28 лютого 2013 року рішенням і було завершено «справу». Крім цього, як судом вже зауважувалося, стаття [PERSON] була опублікована лише після ухвалення господарським судом вказаного рішення про фактичну незаконність переходу права власності на майно громади, яке було завершено [PERSON] шляхом державної реєстрації майна за СП ТОВ «Світловодськопбут», та після прийняття Світловодською міською радою вищезазначеного рішення про повідомлення вказаного факту Міністру юстиції України, якому підзвітні реєстраційні служби територіальних управлінь юстиції, відділи державної виконавчої службиі та нотаріуси. Вказане звернення містило оспорювану позивачкою інформацію. У постанові №1 від 27 лютого 2009 року Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», розяснив, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Разом з цим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров»я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статею 6 вказаного закону встановлені гарантії права на інформацію. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Стаття 7 вказаного закону передбачає, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Відповідно до ст.22 вказаного закону масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації. Стаття 29 вказаного закону передбачає випадки поширення суспільно необхідної інформації, а саме, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. Крім цього, стаття 30 вказаного закону передбачає звільнення від відповідальності суб'єктів інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною. Стаття 2 Закону Украхни «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» встановлює свободу діяльності друкованих засобів масової інформації. Свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Друковані засоби масової інформації є вільними. При цьому, відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. В правових позиціях, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Гендісайд проти Сполученого Королівства», [PERSON] проти Сполученого Королівства», «Торгейр Торгейрсон проти Ісладнії») визначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «Інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Ці принципи демократичного суспільства мають особливе значеня, коли йдеться про пресу. Хоча преса не повинна переступати меж, встановлених для захисту репутації інших осіб, на ній лежить обовязок повідомляти інформацію та ідеї на політичні теми так само, як і в інших сферах, які становлять громадський інтерес. І не лише засоби масової інформації мають завдання повідомляти таку інформацію та ідеї, а й громадськість має право отримувати їх. Це не тільки завдання преси поширювати подібну інформацію та ідеї суспільство також має право отримувати їх. Інакше чи здатна була б преса відігравати цю життєво важливу роль «вартового пса демократії». Пункт 2 статті 10 Конвенції ( 995_004 ) майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Суд переконаний, що своїм позовом [PERSON] фактично просить суд втрутитися в реалізоване [PERSON] право на поширення інформації, яка на думку позивачки, є недостовірною, а за твердженням відповідача - є достовірною, та такою, яка у контексті всього змісту вказаної статті має суспільний інтерес. Суд визнає обґрунтованими та переконливими доводи [PERSON], що опублікована інформація становить суспільний інтерес для громадськості, тобто у розумінні пункту 2 статті 10 Конвенції у справі встановлено існування «нагальної суспільної необхідності» на поширену інформацію. Вимоги позивача про зобовязання [PERSON] спростувати достовірну інформацію суд визнає втручанням у право відповідача на свободу вираження поглядів, яке не відповідає закону та не є пропорційним і необхідним у демократичному суспільстві. З врахуванням встановлених обставин справи, на переконання суду таке втручання у право особи на свободу вираження поглядів становитиме порушення статті 10 Конвенції ( 995_004 ), так як воно не підпадає не під одне з виключень, встановлених пунктом 2 статті 10 Конвенції. Враховуючи викладене у суду відсутні законні підстави втрутитися в конституційне право відповідача на поширення інформації, яке гарантоване ст. 10 Конвенції. Суд враховує, що поданим зустрічним позовом відповідач [PERSON] довів незаконність дій [PERSON], та скористався своїм правом на захист особистого немайнового права на поширення інформації. Крім цього, відповідачем [PERSON] доведено, що інформація стосовно [PERSON] в статті викладена не юридичними термінами, а викладена в публіцистичному жанрі, і є достовірною та правдивою, так як дії [PERSON] є протиправними, що підтверджується висновками суду та господарського суду, а також дослідженими судом доказами. З огляду на викладене, суд вважає, що інформація, що міститься в статті не може розцінюватися судом як поширення недостовірної інформації відповідачем щодо позивача, а відтак не містить юридичного складу порушення у розумінні ст. 277 ЦК України, у результаті якого настає цивільно-правова відповідальність. В той же час, суд також зазначає, що питання незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке належить територіальній громаді, коли йдеться про державного реєстратора, який здійснював таку реєстрацію, не належить до сфери приватного життя державного реєстратора. Отже, вимоги захисту статтею 10 Конвенції необхідно оцінювати не у відношенні інтересів свободи преси або відкритого обговорення вказаного питання, який становить гострий громадський інтерес, а швидше стосовно права відповідача повідомляти громадськість про допущені порушення державного реєстратора. У цьому контексті суд враховує, що одним із принципів верховенства права є те, що громадянин повинен мати можливість повідомляти про незаконні дії державного службовця (реєстратора), які йому видаються неправомірними або незаконними. Таким чином, суд визнає, що [PERSON] мав право поширювати щодо встановленого господарським судом факту інформацію, оскільки ця інформація стосується не особисто [PERSON], не її приватного життя, а стосується факту проведеної нею у лютому 2013 року незаконної державної реєстрації права власності на приміщення гуртожитку, а тому вказана інформація становить суспільний інтерес, і судом не встановлено підстав для визнання такої інформації недостовірною, отже вона є такою яка описує реальний факт, що мав місце є достовірною, а тому спростуванню не підлягає, а відтак в задоволені вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Крім цього, суд зазначає, що оскільки інформація, яка викладена в опублікованій засобами масової інформації статті, автором якої є член партійної організації [PERSON], стосується вчиненої [PERSON], як державним реєстратором, реєстрації права власності на приміщення гуртожитку, і не стосується її приватного життя, то [PERSON] помилково обрано вказаний спосіб захисту права. Відповідно статті 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Поширена відповідачем інформація не стосується сфери приватного життя [PERSON], а тому її права на гідність, честь і ділову репутацію, як фізичної особи, поширеною інформацією не торкалися, і вказане нею не спростовано. Крім цього, Світловодською міською радою прийнято рішення №466 від 28 липня 2016 року «Про звернення до Міністра юстиції України щодо дій підпорядкованих структур по відчуженню комунального майна Світловодської міської громади. Направлене на підставі рішення Світловодської міської ради до Міністра юстиції України звернення містить таку інформацію, - «В 2012 році за борги комунального підприємства «Добробут» у Світловодської громади був фактично вкрадений перший поверх гуртожитку за адресою вулиця Леніна, 67, вартістю 850\~000 грн.. який ніколи не належав боржнику, а належав на правах власності Світловодській міській раді, тобто громаді. Крадіжка була здійснена за допомогою відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції (начальник відділу [PERSON], держвиконавець [PERSON]В.), приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], Реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції в особі державного реєстратора. Міська рада з цього питання у 2015 році звернулася з позовом до господарського суду Кіровоградської області і виграла процес (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні довів, що опублікувавши статтю «Размышление на тему…» він лише розповсюдив інформацію, що становить важливий суспільний інтерес, та про яку він дізнався під час судових засідань. Відповідно до статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Беручи до уваги що на час поширення відповідачем інформації, її з врахуванням рішення господарського суду вже було обговорено на сесії Світловодської міської ради, на підставі неї органом місцевого самоврядування прийнято зазначене рішення та звернення, отже, така інформація вже була оприлюднена та поширена, а тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача обовязку вказану інформацію спростовувати. Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати належить стягнути з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved