Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з позовом до Фермерського господарства «Жовтень», в якому просить розірвати [PERSON] оренди землі від 14 січня 2009 року, що укладений між Позивачем та Відповідачем. Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовані, тим, що Відповідач в порушення умов Договору оренди сплачує орендну плати без врахування індексів інфляції, використовує земельну ділянку з не вико нанням вимог встановленого режиму використання земель та у спосіб, що порушує природну родючість земельної ділянки. Також Позивач вказує, що [PERSON] оренди не підписувала, а Відповідач передав орендовану земельну ділянки у фактичне використання СТОВ «Жовтневе» в порушення умов чинного законодавства та умов Договору оренди. В судовому засіданні Позивач надала пояснення, що дійсно 14 січня 2009 року уклала з Відповідачем [PERSON] оренди земельних ділянок, орендну плату отримувала щорічно в кінці відповідного календарного року, а орендну плату за 2017 рік поки що не отримувала. Просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Пояснив, що згідно актів обстеження посадовими особами місцевого самоврядування земельна ділянка фактично обробляється та використовується СТОВ «Жовтневе», що є підставою для розірвання договору згідно чинного законодавства. Окрім цього, зазначила, що Відповідачем порушуються вимоги щодо сівозміни земельної ділянки, що в свою чергу має наслідком погіршення родючості землі, що згідно вимог чинного Земельного кодексу є підставою для припинення права на земельну ділянку. Представник Відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка позивача обробляється виключно силами ФГ «Жовтень», а СТОВ «Жовтневе» не має до орендованої ділянки жодного відношення. Всі вимоги оскаржуваного Договору оренди ФГ «Жовтень» виконує в повному обсязі та жодних порушень не вчиняло. Просив позовні вимоги залишити без задоволення. Представник Відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не доведені належними доказами, також подала письмові заперечення. Третя особа свого представника до судового засідання не направила, письмовою заявою керівника повідомила суд про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила залишити без задоволення. Також окремим листом повідомила суд, що не визнає обставину фактичного використання земельної ділянки Позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що займає посаду землевпорядника Єлизаветівської сільської ради. Пояснила, що надійшов запит адвоката [PERSON] щодо фактичного використання земельної ділянки, ділянка знаходиться у фактичному використанні СТОВ «Жовтневе» згідно проекту. Свідок пояснила, що згідно інформації наявної у сільській раді земельна ділянка обробляється СТОВ «Жовтневе», на теперішній час засіяно соняшником саме СТОВ «Жовтневе». Також зазначила, що жодних документів, що підтверджують використання ділянки СТОВ «Жовтневе» або іншої юридичною особою у сільській раді відсутні, проте, сама ділянка розташована на боці знаходження господарського двору СТОВ «Жовтневе». Жодних перевірок стану використання земельної ділянки протягом 2009 2017 року не проводилось. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що займає посаду сільського голови Єлизаветівської сільської ради. Пояснив, що надійшов запит адвоката [PERSON] щодо фактичного використання земельної ділянки, ділянка знаходиться у фактичному використанні СТОВ «Жовтневе» згідно проекту. Свідок пояснив, що згідно інформації наявної у сільській раді земельна ділянка обробляється СТОВ «Жовтневе», на теперішній час засіяно соняшником саме СТОВ «Жовтневе». Також зазначив, що жодних документів, що підтверджують використання ділянки СТОВ «Жовтневе» або іншої юридичною особою у сільській раді відсутні, проте, сама ділянка розташована на боці знаходження господарського двору СТОВ «Жовтневе». Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення та доводи сторін по справі, пояснення свідків, встановив наступне. Позивач є власником земельної ділянки площею 3.18 га на території Єлизаветівської сільської ради Марїнського району для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДН № 027854. Згідно плану меж, що містяться в Державному акті, земельна ділянка складається з чотирьох окремих ділянок: кадастровий номер 1423382500:04:000:1823 площею 3.04 га, кадастровий номер 1423382500:04:000:1824 площею 0,05 га, кадастровий номер 1423382500:04:000:1825 площею 0,04 га, кадастровий номер 1423382500:04:000:1826 площею 0,04 га. В той же час, згідно кадастрового плану земельних ділянок, загальна площа вказаних земельних ділянок складає 3,1758 га. (арк.справи 13-16) 14.01.2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено [PERSON] оренди землі, згідно предмету якого Позивач передає, а Відповідач набуває права на оренду земельної ділянки площею 3,1758 га, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради (арк.справи 8-11). На підтвердження факту прийому передачі вказаної земельної ділянки між Позивачем та Відповідачем згідно умов Договору оренди від 14.01.2009 року було укладено [PERSON] прийому передачі земельних ділянок, підписаний Позивачем та Відповідачем. (арк.справи 6). Згідно п. 1.4 Договору оренди від 14.01.2009 року грошова оцінка орендованої земельної ділянки складає на дату укладання 30536,36 грн. Згідно п. 2.3.1 Договору оренди від 14.01.2009 року орендна плата складає 3% вартості земельної ділянки, що у грошовому виразі становить 950 грн. на дату укладання Договору. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі»Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобовязаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Поряд з цим, згідно ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовимпризначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для розірвання Договору оренди від 14.01.2009 року суд зазначає наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачка особисто підтвердила, що особисто підписала [PERSON] оренди від 14.01.2009 року, що спростовує доводи позовної заяви в частині підпису оскаржуваного Договору оренди від 14.01.2009 року невідомою особою. В судовому засіданні позивачка пояснила, отримувала щорічно орендну плату, зокрема, орендна плата за 2016 рік отримала близько 3500 грн. Дана обставина також підтверджується відомостями виплату орендної плати ФГ «Жовтень» за період 2011 2016 років, згідно яких позивачка отримувала орендну плату (арк.справи 127-145), а кожного року сума орендної плати індексувалась та збільшувалась згідно відомостей Держгеокадастру про індексації нормативної грошової оцінки (арк.справи 59). Також на підтвердження факту виплати орендної плати відповідачем долучені копії податкових розрахунків сум доходу, сплаченого на користь платників податку і сум утриманого з них податку за період 2011 -2016 років, згідно яких Відповідачем сплачувався податок з доходів саме Позивача. (арк.справи 127-145). В той же час, стороною позивача не надано жодних доказів щодо невиплати орендної плати або виплати у неналежних розмірах. Таким чином, доводи позовної заяви про виплату орендної плати без індексації не знайшли свого підтвердження в судовому розгляду. Посилання позивача на факт передання відповідачем земельної ділянки у користування СТОВ «Жовтневе» не знайшли свого підтвердження в судовому розгляді з огляду на наступне. В судовому засіданні керівник Відповідача [PERSON]П заперечив, що земельна ділянка передана у користування СТОВ «Жовтневе», поряд з цим, згідно письмової заяви СТОВ «Жовтневе», даний факт також заперечується з боку СТОВ «Жовтневе» (арк.справи 111). Оцінюючи докази, що подані позивачем на підтвердження обставини передання відповідачем земельної ділянки у користування СТОВ «Жовтневе», а саме: Довідка виконкому Єлизаветівської сільської ради № 1348 від 08.11.2016 року (арк.справи 7); [PERSON] обстеження стану використання земельних ділянок…, що належать на праві власності [PERSON] від 10.05.2017 року (арк.справи 35, 103); [PERSON] обстеження стану використання земельних ділянок…, що належать на праві власності [PERSON] від 30.06.2017 року (арк.справи 112), суд зазначає наступне. Вказані докази складені посадовими особами виконкому Єлизаветівської сільської ради, повноважень якиху сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища згідно ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» не містять повноважень щодо встановлення субєктів господарювання, що фактично обробляються чи використовують приватні земельні ділянки. Також, суд зауважує в судовому засіданні Сільський голова [PERSON] та землевпорядник ради [PERSON] пояснили, що відомості про фактичне використання земельної ділянки позивача саме СТОВ «Жовтневе» були включені до зазначених документів, оскільки земельна ділянка знаходиться поруч із господарчим двором СТОВ «Жовтневе», проте у виконкомі відсутні будь-які підтверджуючі документи фактичного використання саме СТОВ «Жовтневе» так само як і відсутні документи, що підтверджують оренду земельної ділянки відповідачем. Суд зауважує, що отримані в судовому засіданні пояснення свідків характеризують інформацію виконкому Єлизаветівської сільської ради щодо використання земельної ділянки СТОВ «Жовтневе» як припущення. Таким чином, суд не може визнати належними надані позивачем докази на підтвердження факту передання земельної ділянки у фактичне користування СТОВ «Жовтневе», з урахуванням приписів ст. 60 ЦПК України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи доводи позивача про погіршення стану орендованої земельної ділянки внаслідок порушення вимог до сівозміни суд зазначає наступне. З комплексного змісту положень ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі» порушення орендарем обовязків із дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а так само додержання державних стандартів, норм і правил, є підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону земель» родючість ґрунту це здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» агрохімічна паспортизація земель сільськогосподарського призначення - обов'язкове агрохімічне обстеження ґрунтів з видачею агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, в якому фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів, рівні їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами Згідно ст. 35 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі зобовязані, зокрема:підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; Згідно ст. 28 Закону України «Про охорону земель» стандартизація і нормування в галузі охорони земель полягають у забезпеченні екологічної та санітарно-гігієнічної безпеки громадян шляхом визначення вимог щодо якості земель, родючості ґрунтів і допустимого антропогенного навантаження та господарського освоєння земель Згідно ст. 29 Закону України «Про охорону земель» Нормативні документи в галузі охорони земель розробляються, затверджуються, перевіряються і переглядаються в порядку, встановленому Законом України "Про стандартизацію". Згідно ст. 37 Закону України «Про охорону земель» З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Таким чином, порушення відповідачемоптимальної сівозміни, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 11.02.2010 року, що не є державним стандартом в розумінні Закону України «Про стандартизацію», не може бути підставою для розірвання Договору оренди земельної ділянки в порядку ст. 32 Закону України «Про оренду землі» лише за наявності факту, без встановлення наслідків такого порушення та впливу неоптимальної сівозміни на стан земельної ділянки. При цьому суд зауважує, що розірвання Договору оренди земельної ділянки в порядку ст. 32 Закону України «Про оренду землі»можливо за умови встановлення наслідків неоптимальної сівозміни, якщоє доведеним факт погіршення родючості ґрунту земельної ділянки та псування земель саме внаслідок неоптимальної сівозміни.В той же час, згідно вищезазначених приписів законодавства, основними документами, що дозволяють встановити динаміку зміни родючостіґрунту земельної ділянки, є агрохімічні паспорти земельної ділянки, проте позивачемне надано суду даного документу за жодний часовий період, так само не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності будь-якого впливу неоптимальної сівозміни на стан земельної ділянки. Таким чином, на підстав всіх вище зазначених висновків, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про розірвання Договору оренди землі від 14 січня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Жовтень».

Outcome: dismissed