Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

07.08.2020р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 28.11.1981р. Ниспоренським районним відділом ЗАЦС Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки, актовий запис № 19. Позов обґрунтований тим, що подальше збереження шлюбу неможливе через різні характери, взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності. Шлюбні відносини перестали існувати та сторони не підтримують будь - яких стосунків більше року. Від даного шлюбу є спільна повнолітня дитина - [PERSON] , 1985р.н. Так позивачка зазначає, що оскільки відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану вона змушене звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка також зазначила, що строку для примирення не потребує. Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, однак 09.09.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Представниця позивачки - адвокат Миронець Л.А. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, однак 08.09.2020р. звернулася до суду із заявою, в які підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, судові витрати просить залишити за позивачкою. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, водночас з пояснень останнього слідує, що сімейні відносини у нього з позивачкою не склалися та протягом останніх трьох років між ними постійно виникають конфлікти, а також, що з огляду на поведінку позивачки він побоюється за своє життя. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності позивачки та її представниці. Заслухав пояснення відповідача та дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 28.11.1981р. сторони уклали шлюб, про що Ниспоренським районним відділом ЗАЦС Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки зроблено відповідний актовий запис № 19 та 28.02.1981р. видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] ". Фактично сторони більше року припинили шлюбні відносини, не підтримують один одного до теперішнього часу, не мають будь яких відносин, не ведуть спільного побуту, хоча проживають за однією адресою, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 2388 від 21.07.2020р. Майнового спору у сторін не має. Від шлюбу є спільна повнолітня донька - [PERSON] , 1985р.н. (довідка Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області про склад сім`ї № 2388 від 21.07.2020р.). Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням заяви представниці позивачки судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивачку.

Outcome: approved