Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 27.03.2019 року про відкрите загальне позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, повернення безпідставно отриманого майна, зобов`язання вчинити певні дії. По початку слухання справи позивач неодноразово надавав заяви про уточнення позову. В сьогоднішньому судовому засідання представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Sonata, 2011 року випуску номер кузову [NUMBER] , укладений 05 лютого 2019 року між [PERSON] і [PERSON] , визнати право власності на вказаний автомобіль за [PERSON] і витребувати автомобіль з незаконного володіння [PERSON] . Сторона позивача також вимагає визнати рішення суду, таким, що підлягає виконанню територіальними органами з надання сервісних послуг МВС щодо перереєстрації автомобіля на ім`я [PERSON] . Позивач доводить, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 05.02.2019 року не відповідає вимогам Закону, тому як відчуження автомобіля було здійснено поза волею власника автомобіля- [PERSON] Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області не заперечувала проти вимог позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неодноразово сповіщались судом про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, до суду не з`являються, відзиви на позов не надали. Суд вислухав представника позивача, представника відповідача РСЦ МВС В Одеській області, вивчив матеріали справи і встановив наступне: На підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2018 року [PERSON] набув права власності на автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» , 2011 року випуску номер кузову [NUMBER] . В установленому законом порядку власник автомобіля оформив державну реєстрацію автомобіля на своє ім`я і отримав 30.10.2018 року в ТСЦ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] і реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 02 лютого 2019 року [PERSON] видав [PERSON] довіреність , якою надав [PERSON] право представляти його ( [PERSON] ) інтереси в сервісних центрах МВС України, з усіх без винятку питань, пов`язаних із користуванням та експлуатацією автомобіля HYUNDAI SONATA 2011 року випуску, номер кузову [NUMBER] , а також укладати договори найму (оренди), позички, купівлі-продажу, тощо (довіреність засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В. С. 02 лютого 2019 року,і зареєстрована за реєстровим № 859). 04 лютого 2019 року, дізнавшись, що [PERSON] дозволяє собі керувати ввіреним автомобілем у нетверезому стані, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової В. С. із заявою про припинення дії довіреності, посвідченої 02 лютого 2019 року. В той же день приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. внесений запис в Єдиний реєстр довіреностей про припинення дії довіреності від 02.02.2019 року. Позивач стверджує, що в той же день 04.02.2019 року він проінформував [PERSON] про скасування довіреності і попередив про необхідність негайно повернути автомобіль разом з документами і ключами. 05.02.2019 року [PERSON] автомобіль з документами і ключами не повернув власнику, а зробив відчуження автомобіля на користь [PERSON] . Перереєстрація права власності на автомобіль здійснена 05 лютого 2019 року відповідно до договору купівлі-продажу, який [PERSON] уклав на підставі довіреності [PERSON] від 02.02.2019 року. За період з 05.02.2019 року по 03.04.2019 року спірний автомобіль був тричі відчужений і перереєстрований: 22 лютого 2019 року на ім`я [PERSON] ; 26 лютого 2019 року на ім`я [PERSON] ; 03 квітня 2019 року на ім`я [PERSON] . Сторона позивача доводить, що належний [PERSON] на праві власності автомобіль HYUNDAI SONATA , 2011 року випуску був відчужений від імені [PERSON] без його на то згоди, тобто належне йому майно вибуло з його володіння усупереч його волі. На даний час спірний автомобіль перебуває в розшуку, що підтверджується листом РСЦ МВС в Одеській області №31\\15-3260 від 30.05.2019 року. До суду за захистом порушеного права власності [PERSON] звернувся 19.03.2019 року. Дослідивши надані до позову письмові докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних правових підстав: Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності є непорушним (ч.2,3 ст.321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала (пункт 2 частини першої статті 248 ЦК України). В силу статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Судом встановлено, що довіреність власника автомобіля HYUNDAI SONATA , 2011 року випуску [PERSON] від 02.02.2019 року на ім`я [PERSON] була скасована 04.02.2019 року, про що міститься відповідний запис в Єдиному реєстрі довіреності (а.с. 13), [PERSON] не приймав участі 05.02.2019 року в укладанні договору відчуження вказаного автомобіля, а [PERSON] виступав продавцем автомобіля на підставі скасованої довіреності, тому договір купівлі-продажу є недійсним в силу положень ч. з ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не отримав від сторони відповідача спростування тверджень [PERSON] про сповіщення [PERSON] про скасування довіреності 04.02.2019 року. За таких обставин, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину. шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Наведені норми кореспондуються з роз`ясненнями, викладеними в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до яких, спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Зазначена правова позиція також узгоджується із правозастосовною практикою Верховного Суду України відображеною зокрема у справах № 6-107цс12, № 6-53цс12, № 6-140ЦСІ4, № 6-164ЦСІ4, № 6-348цс15 тощо. Тобто витребування майна шляхом віндикації (ст. 388 ЦУ України) застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно, як у даному випадку, перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Пунктом 3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи зазначені норми матеріального права, а також фактичні обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] не здійснював відчуження належного йому автомобіля «HYUNDAI SONATA» , 2011 року випуску номер кузову [NUMBER] , а автомобіль із володіння [PERSON] вибув не з його волі, а іншим шляхом, спірний автомобіль підлягає витребуванню у [PERSON] на користь [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України. Суд погоджується з доводами сторони позивача, що відновити порушене право власності [PERSON] на спірний автомобіль можливо тільки шляхом визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «HYUNDAI SONATA» , 2011 року випуску номер кузову [NUMBER] . Щодо вимог позивача про визнання рішення суду таким, що підлягає виконанню органами з надання сервісних послуг МВС в Одеській області щодо перереєстрації автомобіля на ім`я [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388 в редакції, яка діяла на момент відчуження автомобіля), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Відповідно до п.40,41 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (в редакції, чинній на дату винесення рішення), зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. З огляду на викладене ця частина позову [PERSON] не міститься на вимогах Закону, тому не підлягає задоволенню.

Outcome: approved