Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

06 вересня 2018 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою звернулась Миргородське громадське формування з охорони порядку «Обергі». У позові викладено прохання визнати недостовірною інформацію, поширену депутатом Миргородської міської ради, [PERSON] , під час виступу на 32 позачерговій сесії Миргородської міської ради, яка відбулась 22.11.2017 року, а саме : що Миргородське громадське формування з охорони громадського порядку «Оберіг» є терористичною організацією, і міський бюджет не повинен фінансувати терористичну організацію. Також зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію стосовно Миргородського громадського формування з охорони громадського порядку таким самим способом, в який вона була поширена, у тому ж місці, а саме : шляхом виступу на найближчій черговій або позачерговій сесії Миргородської міської ради із заявою наступного змісту : «Я, [PERSON] , спростовую інформацію, яку я поширив під час свого виступу на 32-й позачерговій сесії Миргородської міської ради 22.11.2017року, про те, що Миргородське громадське формування з охорони громадського порядку «Оберіг» є терористичною організацією і повідомляю, що така інформація була визнана недостовірною на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від (дата ухвалення судом відповідного рішення)». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час 32 позачергової сесії Миргородської міської ради, яка відбулась 22 листопада 2017 року, одним із питань порядку денного було створення тимчасової контрольної комісії ради для об`єктивного та прозорого вивчення питань діяльності та фінансування громадського формування «Оберіг». Під час розгляду вказаного питання, депутат Миргородської міської ради, [PERSON] , повідомив перед усіма присутніми наступне: « ...На даний час існує підозра, якби воно не виглядало, що нерезидент України, раз, машина знаходиться незрозуміло де два, незрозуміло де приймали вони участь три, і так далі так далі, ... єдине прикре те, що люди, які там є, також підпадають під загальний колпак підозру і недовіру, і це єдине для мене прикре. Я хотів, є підозра, і воно так виглядає... а я вам скажу, ви не посміхайтесь, бо воно виглядає так як фінансування тероризму, шановні, терористичної організації,... ви слухайте як я кажу...виглядає так і є підозра..підозра...таке от бачення, що на сьогоднішній день усі факти не з`ясовані, і навпаки ми повинні бути заінтересовані у тому щоб створити, розібратись, надати факти і сказати, шановні депутати, місцевий бюджет не фінансував терористичну організацію.» На переконання представника позивача, відповідач, під час свого виступу, фактично декілька раз назвав Миргородське громадське формування з охорони громадського порядку «Оберіг» терористичною організацією та закликав припинити її фінансування, так як міський бюджет не повинен фінансувати терористичну організацію. Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2013 року, терористична організація - стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації. Відповідно до статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» організація, відповідальна за вчинення терористичного акту і визнана за рішенням суду терористичною, підлягає ліквідації, а належне їй майно конфіскується. Кримінальна відповідальність за створення терористичної організації передбачена ст. 258-3 Кримінального кодексу України. Представник позивача вважає, що до будь-яких звинувачень у вчиненні кримінального правопорушення, має застосовуватись передбачена Конституцією України презумпція невинуватості, яка безпосередньо полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Публічний статус відповідача, як депутата місцевої ради, особливо зобов`язує його діяти в межах Конституції і законів України, а також ретельно слідкувати за своїми висловлюваннями та за тим, щоб такі висловлювання носили об`єктивний характер і не завдавали шкоди правам та інтересам осіб. На думку позивача, зазначені висловлювання відповідача містять та розповсюджують необмеженій кількості осіб негативну, недостовірну інформацію, що порочить його ділову репутацію, оскільки в твердженнях, які були оголошені під час проведення позачергової сесії, по відношенню до нього міститься ряд безпідставних, необґрунтованих, недоведених звинувачень у вчиненні злочинів, негативна інформація та фактичні дані, які не відповідають дійсності. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Скориставшись своїм правом відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. В якому позовні вимоги МГ ФОГП «Оберіг» заперечив. У відзиві відповідач виклав сумніви у повноваженнях керівника організації, [PERSON] , бути представником даної організації. Щодо змісту позову, [PERSON] , зазначає, що позивач просить спростувати, як він вважає, недостовірну інформацію проголошену ним під час 32 позачергової сесії Миргородської міської ради, яка відбулася 22 листопада 2017р., одним із питань порядку денного якої було створення тимчасової контрольної комісії ради для об`єктивного прозорого вивчення питань діяльності та фінансування МГ ФОГП «Оберіг». Таким чином позивач сам стверджує, що підстава щодо розгляду діяльності даної організації органом місцевого самоврядування на позачерговій сесії, з огляду на події пов`язані з вбивством депутата Миргородської міської ради [PERSON] , та наявних на той час чуток у місті щодо можливої причетності до його вбивства осіб чи технічних засобів (автомобіля) даного громадського формування та її можливої протизаконної діяльності, мала офіційних характер та проводилась за участі депутатів міської ради. З огляду на наведені позивачем висловлювання на даній сесії, відповідач звертає увагу суду, що під час його виступу ним використовувались наступні слова «існує підозра», «воно так виглядає», «виглядає так як фінансування тероризму», «таке от бачення», «факти не з`ясовані», «ми повинні розібратись і сказати, шановні депутати, місцевий бюджет не фінансував терористичну організацію». Далі позивач в позові вказує, що ним «фактично декілька разів названо МГ ФОГП «Оберіг» терористичною організацією та заклики припинити фінансування, так-як міський бюджет не повинен фінансувати терористичну організацію». При цьому не наводить жодного доказу, що [PERSON] стверджувалось, що МГ ФОГП «Оберіг» є терористичною організацією з закликом припинення фінансування даної організації, як терористичної. Зважаючи на зміст виступу, наведений самим же позивачем у позові, відповідач вважає відсутні абсолютно будь - які підстави для визнання його слів твердженнями, вони є його оціночним судженням, критичною оцінкою певних фактів та недоліків пов`язаних з діяльністю даного громадського формування та його суб`єктивна думка щодо вжиття заходів органом місцевого самоврядування, після створення тимчасової комісії ради для об`єктивного прозорого вивчення питань діяльності та фінансування ГФ «Оберіг». На переконання відповідача, позивачем не надано належних доказів у визначенні ст. 77 ЦПК України, щодо його твердження під час 32 позачергової сесії Миргородської міської ради про порушення МГ ФОГП «Оберіг» норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій які, на думку позивача, порушують право даного ГФ на повагу до ділової репутації. Трактування позивачем витягів з Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та Кримінального кодексу України абсолютно не пов`язані зі змістом його виступу. Крім того у виступі відсутнє жодне посилання на МГ ФОГП «Оберіг», а отже посилання позивача на підстави визначенні законодавством України для задоволення позову при розгляді справ про спростування недостовірної інформації відсутні. 16.10.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник МГ ФОГП «Оберіг» вказав, що посилання відповідача на той факт, що метою скликання позачергової сесії Миргородської міської ради стала подія вбивства депутата Миргородської міської ради [PERSON] , не означає, що під час обговорення питань порядку денного депутати міської ради або інші особи, які були присутні та мали право перебирати на себе обов`язки слідства та суду та робити висновки щодо характеру діяльності позивача в розрізі його причетності чи не причетності до події злочину. Крім того, відповідач особисто у своєму відзиві зазначає, що ним висловлювались думки та твердження стосовно того, що позивач є терористичною організацією та є причетним до події злочину (вбивство депутата Миргородської міської ради [PERSON]) та закликав припинити фінансування організації. Щодо юридичної складової тверджень позивача зауважує наступне. Дійсно, теорія права та судова практика визначають, що оціночні судження не підлягають спростуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Представник вказує, що жодних гіпербол, алегорій та сатири відповідач не вживав у своїй промові. З точки зору логіки та лінгвістики при вживанні оціночних суджень завжди присутні два елементи: безпосередньо факт і оцінка цього факту. Для наявності оціночного судження має бути і судження (думка, погляд) і оцінка. Це означає, що не будь-яка думка є оціночними судженнями. Додавання до речення слів «воно так виглядає», «таке от бачення», «мені здається», «я думаю» тощо не робить автоматично вираз оціночним судженням. Додавання виразу, який натякає на власну думку не сильно при цьому змінює контекст фрази. Крім того, представник позивача зауважує, що відповідач є публічною особою (депутатом міської ради), а отже його позиція, думки і судження, навіть якщо вони оціночні, носять значний публічний інтерес та вплив. Саме тому, відповідач має дуже ретельно формулювати свої висловлювання. ЄСПЛ у своєму прецедентному праві проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночні судження. В своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово зазначає, що навіть в тому випадку, коли твердження є оціночним судженням, необхідна наявність достатніх фактичних підстав для його підтвердження, за відсутності яких воно буде надмірним (див. Ліндон, Otchakovsky-Лораном і липні проти Франції, §55; ТОВ «Інститут економічних реформ» проти України, 02.06.2016 р.; «Новая газета» и Бородянський проти Росії, 28.03.2013р.). Таким чином, враховуючи, що відповідач висловлювався стосовно причетності позивача до події злочину (вбивство депутата Миргородської міської ради [PERSON]), яке саме по собі є фактом, його висловлювання не можуть визначатися як оціночні, а отже можуть і мають бути предметом судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача, [PERSON] та адвокат Захаров Т.Г. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги МГ ФОГП «Оберіг» заперечили з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. В ході судового розгляду встановлено, що під час 32 позачергової сесії Миргородської міської ради, яка відбулась 22 листопада 2017 року одним із питань порядку денного було створення тимчасової контрольної комісії ради для об`єктивного та прозорого вивчення питань діяльності та фінансування громадського формування «Оберіг». Причиною винесення даного питання на розгляд сесії, було використання автомобіля Миргородської міської ради, який перебував в оренді МГ ФОГП «Оберіг» особами, які підозрювались, а в подальшому були засуджені під час висліджування та заподіяння смерті депутату Миргородської міської ради [PERSON] . Під час розгляду вказаного питання, депутат Миргородської міської ради [PERSON] повідомив перед усіма присутніми на вказаній сесії наступне: « ...На даний час існує підозра, якби воно не виглядало, що нерезидент України, раз, машина знаходиться незрозуміло де два, незрозуміло де приймали вони участь три, і так далі так далі, ... єдине прикре те, що люди які там є також підпадають під загальний колпак підозру і недовіру, і це єдине для мене прикре. Я хотів, є підозра, і воно так виглядає... а я вам скажу, ви не посміхайтесь, бо воно виглядає так як фінансування тероризму, шановні, терористичної організації,... ви слухайте як я кажу...виглядає так і є підозра..підозра...таке от бачення, що на сьогоднішній день усі факти не з`ясовані, і навпаки ми повинні бути заінтересовані у тому щоб створити, розібратись, надати факти і сказати, шановні депутати, місцевий бюджет не фінансував терористичну організацію.» Із змісту промови видно, що вона не містить взагалі висловлювання або ствердження, що Миргородське громадське формування з охорони громадського порядку "Оберіг" є терористичною організацією чи заклики припинити фінансування даної організації, як терористичної. Лише із перебігу розгляду питання на сесії міської ради, з приводу якого мав місце виступ відповідача, можливо зробити висновок, що його виступ стосувався обґрунтування необхідності створення тимчасової контрольної комісії для перевірки законності створення та діяльності МГ ФОГП «Оберіг». Незважаючи на складний зміст виступу, на переконання суду, вістуні підстави для висновку про наявність у ньому тверджень. Навпаки він містить сукупність оціночних суджень та критичну оцінку певних фактів пов`язаних з діяльністю позивача та суб`єктивна думка (обґрунтування) депутата міської ради, [PERSON] , щодо необхідності прийняття рішення про створення тимчасової комісії для вивчення питань діяльності МГ ФОГП «Оберіг». Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримання своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. З урахуванням змісту ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed