Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий альянс" про визнання недійсним договору та стягнення коштів, посилаючись на те, що 01 квітня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір № 016450, предметом якого є надання послуг, спрямованих на придбання товару, за ціною, зазначеною в Додатку № 1 до договору, через систему «Альянс», організовану фірмою. Згідно пункту 2.1 договору фірма зобов'язується надати послуги, спрямовані на придбання товару за ціною, зазначеною в Додатку № 1 до даного договору на умовах діяльності системи «Альянс», в тому числі: а) сформувати групу учасників системи; б) організовувати та проводити розподіли фонду групи щодо надання учаснику системи права на купівлю товару; в) здійснити оплату товару на користь учасника системи чи надати суму в позику для придбання товару самим учасником системи. Згідно додатку № 1 до договору № 016450 ціна товару становить 250 000 грн. Згідно статті 1 додатку № 2 до договору № 016450 «Умови діяльності системи «Альянс», товаром є житловий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля. Згідно Додатку № 2 до договору «право на купівлю товару» - дозвіл, який надає учаснику фірми в результаті проведення розподілу фонду групи на умовах, передбачених даним договором. На підставі цього дозволу фірма проводить оплату товару та організовує його передачу у власність учасника системи. При укладанні вищезазначеного договору № 016450 працівник фірми повідомив, що з нею укладено кредитний договір, після внесення певної суми коштів, їй буде надано кредит для придбання квартири. На виконання умов договору позивачем сплачено 9000 грн. реєстраційного платежу та щомісячно сплачувались чисті платежі в сумі 2138,89 грн., починаючи з травня 2008 року по березень 2013 року включно (крім лютого 2013 року). Таким чином, позивачем було сплачено на виконання умов договору кошти на загальну суму: 9000 + 2138,89 х 58 місяців = 133055,62 грн. Вказана обставина підтверджується квитанціями. Вважає, що договір № 016450 від 01.04.2008 року, має бути визнано недійсним, а кошти сплачені нею за відповідним договором, повернуті з таких підстав. Як виявилось, відповідач ніяких позик не надає, а формує фонд групи учасників системи за рахунок чистих платежів, сплачених учасниками групи, а потім на власний розсуд приймає рішення про право на купівлю товару та розподіл фонду групи між його учасниками в порядку позики. За рахунок цих коштів учасники групи можуть придбати собі житло. У відповідності до частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. До нечесної підприємницької практики згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 того ж Закону відноситься зокрема і будь-яка діяльність, що вводить споживача в оману. Одним з видів такої діяльності у відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», є утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, що має місце у іншому випадку. Система «Альянс» ґрунтується на наданні позик за рахунок не власних платежів ТОВ «Житловий Альянс», а коштів, залучених до фонду групи учасників системи за рахунок платежів, сплачених учасниками групи, таким чином, договір укладено із застосуванням нечесної підприємницької практики. З договору слідує, що позивач сплачувала відповідачу кошти не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалося не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати позику залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками системи «Альянс». Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином,

Outcome: dismissed