Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся у Новомиргородський районний суд Кіровоградської області з зазначеним вище позовом, у якому просить: поновити його на роботі на посаді головного редактора редакції газети «Новомиргородщина»; стягнути на його користь з Новомиргородської районної ради Кіровоградської області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11 грудня 2015 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] зазначив наступне. 3 січня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено контракт за яким [PERSON] обійняв посаду головного редактора редакції газети «Новомиргородщина»; згідно умов строкового трудового договору (контракту) він діяв з 3 січня 2012 року до припинення повноважень Новомиргородської районної ради VІ скликання. 11 грудня 2015 року рішенням Новомиргородської районної ради Кіровоградської області №8 звільнено позивача з посади головного редактора газети «Новомиргородщина» на підставі ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказує на відсутність зі сторони відповідача вимоги про припинення трудового договору з ним, яка повинна була передувати останньому дню дії строкового трудового договору. Також [PERSON] посилається на відсутність подання голови районної ради та голови районної державної адміністрації, як того вимагає п.8.5 статуту редакції газети «Новомиргородщина». Згідно положень укладеного між сторонами контракту позивач повинен був втратити свої повноваження 4 грудня 2015 року на першій сесії Новомиргородської районної ради та відповідно отримати в цей день трудову книжку і розрахунок по заробітній платі в повному обсязі, проте цього не відбулося. Підсумовуючи викладене, позивач вважає, що наведені обставини свідчать про те, що трудовий договір між ним та відповідачем набув статусу безстрокового, а тому його звільнення на підставі ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України є незаконним. До того ж, позивач вказує у позові на порушення процедури відбору кандидатів та самого призначення на посаду головного редактора газети «Новомиргородщина» після його звільнення з вказаної посади. Під час судового розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив суд: поновити його на роботі на посаді головного редактора редакції газети «Новомиргородщина»; стягнути на його користь з редакції газети «Новомиргородщина» середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 188 грн. 82 коп. за один день, починаючи з 11 грудня 2015 року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з урахуванням поданих змін. Представники відповідача позов не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову, вважаючи, що він є необґрунтованим. Представник третьої особи - Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області заперечив проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Представник третьої особи - редакція газети «Новомиргородщина» заперечив проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за таких обставин. У відповідності до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на \~підставі \~доказів, наданих сторонами. Згідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення сесії Новомиргородської районної ради Кіровоградської області №148 від 30.12.2011 року та контракту від 3 січня 2012 року позивач був прийнятий на роботу у редакцію газети «Новомиргородщина» на посаду головного редактора на період з 03.01.2012 року до припинення строку повноважень Новомиргородської районної ради VІ скликання. Згідно рішення Новомиргородської районної ради Кіровоградської області VІІ скликання №8 11 грудня 2015 року позивач звільнений з посади головного редактора редакції газети «Новомиргородщина» на підставі ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України у звязку із закінченням строку трудового договору. Згідно ст.43 ч.1 Закону України «Про місцеве самоврядування»в Україні» в редакції від 28.10.2015 року виключно на пленарних засіданнях районної ради, окрім іншого, вирішуються такі питання: призначення і звільнення керівників засобів масової інформації відповідної ради (п.7); вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників (п.20). Згідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки та інше можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно до ст.23 ч.1 п.2 КЗпП України трудовий договір може бути строковим, тобто таким, що укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Відповідно до ст.251 ч.1 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Як роз'яснено в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події. З встановлених судом обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений строковий трудовий договір, який закінчився у звязку з припиненням строку повноважень Новомиргородської районної ради VІ скликання, а тому звільнення позивача з роботи на підставі ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України у зв'язку з закінченням дії строкового трудового договору є законним і проведено відповідно до вимог чинного трудового законодавства, п.26 Контракту від 03.01.2012 року та п.8.5 Статуту редакції газети «Новомиргородщина». При цьому необхідно зауважити, що голова Новомиргородської районної ради VІІ скликання [PERSON] 4 грудня 2015 року на першій сесії запропонував включити до порядку денного ряд питань, до яких під номером пять увійшло питання про головного редактора газети «Новомиргородщина», при цьому голова Новомиргородської районної державної адміністрації, який був присутній на сесії, не подавав заперечень з цього приводу; депутати затвердили запропонований порядок. У подальшому в першій сесії районної ради була оголошена перерва до 11 грудня 2015 року, після якої більшістю голосів (27 голосів) прийнято рішення про звільнення позивача. Вказана хронологія подій свідчить про наявність безпосередньо на сесії зі сторони голови районної ради одночасно вимоги згідно до ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України і подання відповідно до п.8.5 Статуту редакції газети «Новомиргородщина» про припинення трудового договору з позивачем, що передували останньому дню дії строкового трудового договору і відповідно роботи [PERSON] на посаді головного редактора. У звязку з наведеним, є безпідставними доводи позивача з приводу набуття трудовим договором (контрактом), укладеним сторонами 03.01.2012 року, статусу безстрокового. Що стосується доводів [PERSON] про відсутність подання голови Новомиргородської районної державної адміністрації з приводу звільнення позивача з посади головного редактора, як того вимагає п.8.5 статуту редакції газети «Новомиргородщина», то такі доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Більш того, сам представник третьої особи Новомиргородської районної державної адміністрації зазначив, що подання було усним, оскільки письмова форма подання нічим не передбачена, звільнення позивача є законним та таким, що відбулося з дотриманням норм контракту та статуту редакції газети «Новомиргородщина». У свою чергу представник третьої особи редакції газети «Новомиргородщина» [PERSON] пояснив, що приблизно за один місяць до закінчення повноважень Новомиргородської районної ради VІ скликання, перебуваючи на посаді заступника голови вказаної ради, у звязку з тимчасовою відсутністю голови ради [PERSON] виконував обовязки голови районної ради, що також підтвердив свідок [PERSON]; під час виконання обовязків голови він в усній формі узгодив з головою Новомиргородської РДА [PERSON] питання звільнення [PERSON] з посади головного редактора у звязку з закінченням повноважень Новомиргородської районної ради VІ скликання, при цьому на дошці оголошень за 20 робочих днів у приміщенні районної ради було розміщено, тобто офіційно оприлюднено, проект рішення вказаної ради про звільнення позивача зі згаданої вище посади щоб кожен хто бажає міг ознайомитися з такою інформацією. При аналізі наданих сторонами доказів судом не встановлено законодавчого визначення або попередньо узгодженої сторонами домовленості щодо оформлення вимоги і подання як голови районної ради, так і голови районної державної адміністрації про припинення трудового договору з позивачем, строку в який вони повинні бути здійснені, тобто судом не встановлено вимог як до волевиявлення вказаних субєктів у певній формі (усній чи письмовій), так і часового проміжку, в який вони здійснюються, у звязку з чим є прийнятною, в тому числі, усна форма подань, які повинні бути здійснені до дня звільнення позивача або в цей же день. Доводи позову [PERSON] з приводу порушення процедури відбору кандидатів та призначення на посаду головного редактора газети «Новомиргородщина» після його звільнення з вказаної посади суд вважає неприйнятними, оскільки вони не стосуються предмету розгляду даної справи. У звязку з вище наведеним, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині поновлення на роботі позивача. Що стосується позовних вимог в частині оплати за час вимушеного прогулу з третьої особи редакції газети «Новомиргородщина», то суд, враховуючи, що позовна вимога предявлена до третьої особи, яка не є відповідачем по справі, вважає за необхідне відмовити [PERSON] і в цій частині позову. Крім того, суд убачає необхідним дати оцінку доводам позову [PERSON] з приводу несвоєчасності розрахунку по заробітній платі та отриманню трудової книжки. Так, в частині доводів позивача про несвоєчасність проведення розрахунку по заробітній платі суд, враховуючи пояснення сторін та наявні у справі письмові докази, згідно з якими позивач залишився працювати у редакції газети «Новомиргородщина» до 25.12.2015 року після його звільнення з посади головного редактора, не вбачає порушень відповідачем ст.117 КЗпП України. Що стосується неотримання трудової книжки позивачем у період з 25 грудня 2015 по 15 січня 2016 року (день, коли позивач отримав трудову книжку в редакції газети «Новомиргородщина»), то такі обставини дійсно підтвердилися у судовому засіданні, проте позивач не довів, що вони відбулися з вини відповідача. Враховуючи положення ст.3 ч.1 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України згідно якого кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, дотримуючись принципу змагальності сторін, згідно з яким саме позивач повинен довести, що його права порушені, суд вважає, що позивач не довів порушення відповідачем його прав у сфері трудових правовідносин, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed