Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про визнання позивача власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті року [INFO] її матері [PERSON] , а також визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства в такому ж порядку спадкування.. Вимоги представник обґрунтувала тим, що після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Спадщину позивач прийняла у встановленому законом порядку. Інші діти спадкодавця, як спадкоємці за законом першої черги, спадщину не прийняли і на неї не претендують. До складу спадщини увійшли вищевказані житловий будинок та земельні ділянки, які [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка (батька позивача) [PERSON] . Земельні ділянки були передані у приватну власність [PERSON] рішенням Полапівської сільської ради № 16/7 від 26 січня 1994 року, проте за життя він лише розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершив. Цієї процедури в порядку спадкування за життя не завершила й мати позивача [PERSON] , яка також не оформила у такому ж порядку правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. У зв`язку із цим, а саме, через відсутність реєстрації спадкового нерухомого майна у державних органах як щодо будинку, так і земельних ділянок, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу за відсутності позивача. Від Рівненської сільської ради електронною поштою надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог та матеріалів справи приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.1217, 1218, 1261, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х "Перехідних положень" ЗК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved