Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області, Роменської районної державної адміністрації, третя особа : Роменська районна державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку (пай). Свої вимоги мотивує тим, що 01.06.1998 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла йому належні їй житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані в с.Коржі по вул.Шкільній, 2 та все інше майно. Даний заповіт не змінено і не відмінено. 08.04.2005 року [PERSON] померла. [PERSON] до дня смерті 08.04.2005 постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна. Померлій також належала земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,48 га, яка розташована на території Коржівської сільської ради Роменського району. Він звернувся до ДНК з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але йому було відмовлено в прийнятті заяви, так як у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а він не міг надати оригінал заповіту, так як він був втрачений. 20.08.2015 року Коржівською сільською радою йому було видано дублікат заповіту. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 13.10.2015 року за ним було визнано право в порядку спадкування за заповітом після смерті 08.04.2005 року спадкодавиці [PERSON] на завершення приватизації та одержання в органах Державної реєстраційної служби України свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Після виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, 04.10.2016 року була проведена державна реєстрація земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4815 га, до складу якої входять чотири земельні ділянки, що належали померлій [PERSON] На даний час він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки та провести державну реєстрацію речових прав на своє імя, у звязку з відсутністю у нього оригіналу заповіту, складеного [PERSON] та наявності розбіжностей загальної площі земельної ділянки, яка вказана у Державному акті на право приватної власності на право приватної власності на землю та у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4815 га, розташованої на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області, яка складається: з ріллі площею 2,0135 га кадастровий номер: 5924185400:01:003:0081; з сіножаті площею 0,1566 га кадастровий номер: 5924185400:01:002:0277; з сіножаті площею 0,1244 га кадастровий номер: 5924185400:01:002:0247; з пасовища площею 0,1870 га кадастровий номер 5924185400:01:003:0142, що належали померлій 08.04.2005 року [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 003976 від 20.09.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 613. Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від представника до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Представник відповідача Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , від нього до суду надійшла заява, в якій проти позову не заперечує та просить справу слухати без його участі. Представник відповідача Роменської районної державної адміністрації Сумської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшло клопотання, в якій просив справу слухати без участі представника, заперечень проти позову не було. Представник третьої особи Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшла заява, в якій проти позову не заперечує та просить справу слухати без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 08 квітня 2005 року померла [PERSON] ( а.с.13). За життя 01 червня 1998 року [PERSON] залишила заповіт , яким належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Коржі Роменського району по вул.Шкільній, під номером 2, та все інше майно, яке на день смерті залишиться їй належним, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповіла [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки Коржівської сільської ради Сумської області від 25.08.2015 року [PERSON] до дня смерті 08 квітня 2005 року, постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області за реєстровим номером 19 від 01.06.1998 року не змінено і не відмінено. На час смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала одна (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,48 га, яка розташована на території Коржівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-СМ № 003976 (а.с.6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті 08.04.2005 року спадкодавця [PERSON], визнано право на завершення приватизації та одержання в органах Державної реєстраційної служби України свідоцтв про право власності на земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га, що розташовані по вул..Шкільна, 2 в с.Коржі Роменського району та були передані у власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Коржівської сільської ради від 26.01.1996 року та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,48 га, що розташовані на території Коржівської сільської ради Роменського району Сумської області та належали [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 003976 від 20.09.2002 року (а.с.15). Згідно довідки Комунального підприємства «Архітектурно-планувальне підприємство» Роменської районної ради Сумської області від 23.11.2016 року [PERSON] на підставі державного акта № І-СМ 003976 від 20.09.2002,належать земельні ділянки, а саме: кадастрові номери 5924185400:01:002:0277 площею 0,1244 га, 5924185400:01:002:0247 площею 0,1566 га, 5924185400:01:003:0081 площею 2,0135 га, 5924185400:01:003:0142 площею 0,1870 га, що знаходиться за адресою Сумська область Роменський район Коржівська сільська рада. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. В судовому засіданні встановлено, що згідно відповіді Роменської районної державної нотаріальної контори від 21 березня 2017 року, після смерті 08 квітня 2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Будь-які відомості про коло спадкоємців в нотаріальній конторі відсутні. Позивач не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення права на спадщину, а в своїй заяві про виконання ухвали Роменського міськрайонного суду від 13.01.2017 року зазначив, що вважає , що не має необхідності йти до нотаріуса, оскільки нотаріус відмовить йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за відсутності у нього оригіналу заповіту та правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому зверненню до суду для розгляду спадкової справи має передувати попереднє звернення спадкоємця у нотаріальну контору та відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ст.ст.3, 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство має диспозитивний характер: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не звертався до нотаріальної контори та нотаріусом йому не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то все це свідчить про відсутність спору та про те, що права позивача на оформлення спадщини не порушуються та не оспорюють ся, а тому відсутні правові підстави на звернення до суду. Суд не може перебирати на себе функції нотаріуса та фактично займатися оформленням спадкового майна, оскільки це відноситься до компетенції нотаріуса, згідно ЗУ «Про нотаріат». Крім того, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних у положеннях п. 1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, роз'яснено, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Тому суд прийшов до висновку що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed