Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання дійним договору міни автомобіля марки RENAULT Megane, 1999 року виготовлення, кузов № [NUMBER] на автомобіль марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, кузов № [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнання права власності [PERSON] на автомобіль марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, кузов № [NUMBER]; зобовязання Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України повернути [PERSON] вищевказаний автомобіль. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в березні 2014 року позивач з [PERSON] обміняв належний [PERSON] автомобіль марки RENAULT Megane 1.4, 1997 року виготовлення, кузов № [NUMBER] на автомобіль, належний [PERSON] марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, кузов № [NUMBER]. Працівники міліції 12.06.2014 року зупинили позивача на автомобілі FORD FOCUS та виявили, що номер кузова з національною базою даних не співпадає, в звязку з чим автомобіль вилучено Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області. З Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області автомобіль вилучено посадовими особами Кіровоградської митниці згідно з протоколом про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил. Митницею відносно [PERSON] складено протокол про порушення митних правил. Проте, постановою суду, яка залишена без змін судовим рішенням суду апеляційної інстанції закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В звязку з чим, позивач 13.02.2015 року звернувся до Кіровоградської митниці Міністерства доходів з письмовою заявою про повернення автомобіля FORD FOCUS, на яку листом від 23.02.2015 року надано відповідь про відмову повернути автомобіль. Враховуючи, що Кіровоградською митницею порушено права позивача володіти та користуватися автомобілем FORD FOCUS, який належить останньому на підставі договору міни, [PERSON] змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання, призначене на 13.05.2015 року та 10.06.2015 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 45, 67). В судовому засіданні 27.04.2015 року, 22.06.2015 року, 13.08.2015 року, 14.12.2015 року та 14.01.2016 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] митниці Міністерства доходів і зборів України в судовому засіданні 27.04.2015 року, 22.06.2015 року та 14.12.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 13.05.2015 року, 10.06.2015 року та 13.08.2015 року, представник відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 45, 67). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2015 року позовну заяву в частині предявлення позовних вимог до відповідача, Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України, залишено без розгляду (а.с. 186). Відповідач, [PERSON] в судове засідання 27.04.2015 року та 13.05.2015 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, судова повістка у даній справі про виклик до суду повернута на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23, 47). В судове засідання, призначене на 10.06.2015 року, 22.06.2015 року, 13.08.2015 року, 14.12.2015 року та 14.01.2016 року відповідач також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.87, 100, 121, 123, 196, 200). Подав до суду заяви (вх. 21203 від 22.06.2015 року; вх. № 26735 від 11.08.2015 року; вх. № 32803 від 07.10.2015 року; вх. № 39207 від 28.10.2015 року; вх. № 39402 від 01.12.2015 року; вх. № 41157 від 15.12.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 103, 131, 152, 157, 171, 194). Водночас, судом протокольною ухвалою від 14.12.2015 року на підставі частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача, Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби (а.с. 64). В судове засідання, призначене на 10.06.2015 року та 13.08.2015 року представник відповідача, Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 82, 83) та розписка про наступний розгляд справи (а.с. 99). В судовому засіданні 22.06.2015 року, 14.12.2015 року та 14.01.2016 року представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. Також представником відповідача надано до суду письмові заперечення (а.с. 30-31), в яких зазначено, що перевіркою, проведеною оперативним управлінням боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів, а також у ході провадження адміністративної справи від 13.06.2014 року № 72/90100/2014 було встановлено, що автомобіль марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, (VIN) № WFOAXXGCDAXP68954 ввезений на територію України поза митним контролем. Під «переміщенням товарів поза митним контролем» потрібно розуміти їх переміщення через митний кордон України поза місцем розташування митниці (тобто поза зонами митного контролю), або поза часом здійснення митного оформлення, або з використанням незаконного звільнення від митного контролю внаслідок зловживання посадовими особами своїм службовим становищем. Вищевикладене свідчить про те, що митне оформлення зазначеного товару автомобіля FORD FOCUS, не здійснювалось та відповідно не сплачувались передбачені законодавством митні платежі. На підставі протоколу про порушення митних правил спірний автомобіль вилучено у позивача та передано на склад митниці на зберігання, де він перебуває і по цей час. Таким чином, правовими підставами для видачі автомобіля FORD FOCUS [PERSON] є: наявність у позивача документі про право власності на зазначений транспортний засіб або відповідне доручення від його власника; проведення митного оформлення автомобіля згідно встановленого чинним законодавством порядку; сплата митних платежів передбачених чинним законодавством при ввезенні на митну територію України автомобіля. Із вищевказаного слідує, що законодавством України чітко визначений порядок видачі спірного автомобіля, який позивачем не дотримано. Натомість вважає, що позовні вимоги до Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України є безпідставними та необґрунтованими, такими, що суперечать діючому законодавству. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON] митниці Державної фіскальної служби, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно протоколу про порушення митних правил № 72/90100/14 від 13.06.2014 року, складеного головним державним інспектором відділу оперативно-аналітичної роботи, боротьби з незаконним переміщенням наркотиків, зброї та кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Кіровоградської митниці міністерства доходів і зборів України, [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності, яка передбачена статтею 484 Митного кодексу України, а саме: використання автомобіля ввезеного на митну територію України поза митним контролем (а.с. 33-34). На підставі вищевказаного протоколу, представник Кіровоградської митниці начальник адміністративно-господарського відділу прийняв вилучений транспортний засіб (автомобіль марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, (VIN) № WFOAXXGCDAXP68954, обєм двигуна 1,6 см. куб., бензин, чорного кольору) у [PERSON] від головного державного інспектора відділу оперативно-аналітичної роботи, боротьби з незаконним переміщенням наркотиків, зброї та кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Кіровоградської митниці міністерства доходів і зборів України, про що свідчить акт прийняття-передавання товарів на склад Кіровоградської митниці Міндоходів № 37 від 25.06.2014 року (а.с. 39). Головним державним інспектором відділу оперативно-аналітичної роботи, боротьби з незаконним переміщенням наркотиків, зброї та кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Кіровоградської митниці міністерства доходів і зборів України складено протокол про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил № 72/90100/14 від 24.06.2014 року, згідно якого на підставі статей 508, 511 Митного кодексу України у старшого слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області капітана міліції [PERSON] вилучено транспортний засіб марки FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, (VIN) № WFOAXXGCDAXP68954, обєм двигуна 1,6 см. куб., бензин, чорного кольору, вартість якого складає 75000,00 грн. (а.с. 6). Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2014 року (а.с. 7-10), яка залишена без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 05.02.2015 року (а.с. 11-13) провадження в адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративного відповідальності закрито у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 484 Митного кодексу України. Листом від 23.02.2015 року Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України повідомлено представника позивача, що відповідно до норм Митного кодексу України правовими підставами для видачі автомобіля FORD FOCUS [PERSON] є: наявність у позивача документів про право власності на зазначений транспортний засіб або відповідне доручення від його власника; проведення митного оформлення автомобіля згідно встановленого чинним законодавством порядку; сплата митних платежів передбачених чинним законодавством при ввезенні на митну територію України автомобіля. Враховуючи викладене, дата та час видачі зі складу митниці автомобіля FORD FOCUS, 1999 року виготовлення, (VIN) № WFOAXXGCDAXP68954 громадянину [PERSON], можуть бути погодженні при наявності наведених вище правових підстав (а.с. 14-15). В матеріалах перевірки від 23.06.2014 року, ЄО № 2838 від 18.06.2014 року, за заявою [PERSON] щодо неправомірних дій відносно заявника під час обміну автомобіля марки RENAULT Megane на автомобіль марки FORD FOCUS, наданими Миргородським міським відділом з обслуговування м. Миргород та Миргородського району УМВС України в Полтавській області, міститься висновок про результати розгляду повідомлення [PERSON] від 23.06.2014 року, в якому зазначено, що в ході перевірки по факту обміну автомобілів не виявлено ознак краніального правопорушення, в звязку з чим, перевірку по даному факту визнано закінченою, матеріали перевірки списано в справу Миргородського МВ (а.с. 109). В звязку з чим, позивач вважає себе власником вказаного автомобіля внаслідок укладення ним угоди міни та просить визнати за ним це право. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). Статтею 715 Цивільного кодексу України визначено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Умова про предмет договору так само, як і для кожного іншого цивільно-правового договору, є істотною умовою договору міни. Предметом договору міни можуть виступати: будь-який товар, що відчужується, тобто не вилучений з цивільного обороту і невідємний від фізичної чи юридичної особи, а також роботи (послуги). Оскільки в статті 715 Цивільного кодексу України не конкретизується термін «товар», яким охоплюється предмет договору міни, слід керуватися відповідними нормами про договір купівлі-продажу. Стаття 716 Цивільного кодексу України при розгляді питань регулювання міни прямо відсилає до загальних положень про купівлю-продаж, якщо це не суперечить суті зобовязань. Дане посилання стосується також і положень щодо предмета договору купівлі-продажу (стаття 656 Цивільного кодексу України). Відповідно предметом договору міни може бути рухоме та нерухоме майно, майно, що є у сторони на момент укладення договору, або ж яке буде створене (придбане, набуте) сторонами у майбутньому. Відповідно до частини 4 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятись у формі встановленій законом. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена також постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. У відповідності до частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, діючим в Україні Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цим Порядком, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Таким чином, нормами закону встановлено додаткові вимоги до порядку переходу права власності на автомобілі. Істотними умовами договору є умови про предмет договору і зокрема умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду. Так в абзацах 12, 13 пункту 8 вищевказаного Порядку встановлено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. За приписом статті 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, чинне законодавство встановлює наступні правила придбання легкових автомобілів: відчужувач та набувач повинні укласти договір про придбання автомобіля (договір купівлі-продажу, міни, дарування, тощо); підставою для реєстрації транспортного засобу у підрозділах ДАІ є правочин щодо придбання автомобіля, який має бути нотаріально посвідченим; право власності на автомобіль виникає у власника з моменту фактичної передачі автомобіля, якщо інше не встановлено договором; перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах ДАІ. Таким чином, відчуженню та реєстрації підлягає лише правомірно придбаний транспортний засіб, при цьому перед відчуженням автомобіль має бути знятий з обліку - вказані приписи є істотними умовами угоди щодо відчуження автомобіля. З матеріалів справи вбачається, що при передачі [PERSON] спірного автомобіля [PERSON] цієї умови договору не дотримано. Позивачем пояснював, що між ним була здійснена доплата, при цьому доказів зазначеного суду не надано. Не надано позивачем і доказів того, що вищезазначені дії по відчуженню свого автомобіля ним були здійснені. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль FORD FOCUS, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) WFOAXXGCDAXP68954, чорного кольору, з 29.08.2013 року, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії САТ № 248735 належить [PERSON] (а.с. 116). Даний факт ніким із сторін не оспорювався. Посилання представника позивача, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії САТ № 248735 є підробленим будь-якими доказами не підтверджується, а тому є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги під час ухвалення рішення. Згідно частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вищевказаних норм позивачем не доведена належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена наявність дій позивача та відповідача, [PERSON], на укладення договору міни, оскільки докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог в цій частині ґрунтуються на припущеннях. Відтак, суд не встановив підстав для визнання договору міни дійсним з мотивів наведених в позовній заяві, позивач не надав належних і достовірних доказів на підтвердження заявлених цивільно-правових вимог, а тому в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача про визнання договору міни дійсним, тому суд відмовляє позивачеві і у визнанні права власності на автомобіль. За наслідком відсутності правових підстав про визнання права власності, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобовязання повернути спірний автомобіль, оскільки дана вимога є похідною та в даному спорі передчасною. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed