Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позов заявлений з тих підстав, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2019 року голова Кельменецької районної державної адміністрація Чернівецької області прийняв розпорядження № 152 про затвердження висновку служби у справах дітей від 15 липня 2019 року про підтвердження місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , для їх тимчасового виїзду за межі України, з яким відповідач не згідний. Відповідач вважає, що розпорядження є незаконним з тих підстав, що при його прийнятті не враховані ст. 153 СК України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", Постанови Великої Палати ВС по справі №712/10623/17 від 04 липня 2018 року та №643/1090/17 від 03.07.2019 року, ст. 3,9,18,27 Конвенції про права дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що 28 травня 2019 року [PERSON] повернулася в Україну. 08 липня 2019 року вона зняла дітей з реєстрації. 17 липня 2019 року було винесено оскаржуване розпорядження. Відповідач не з`ясував, чому було змінено місце реєстрації дітей, чому мати дітей забрала документи із навчальних закладів, чи не буде подорож шкідливою для дитини, чи будуть створені умови для проживання дітей. [PERSON] три роки не доглядала за дітьми. Зараз діти знаходяться за межами України. [PERSON] вважає, що було порушено право дітей на освіту, на спілкування з родиною, право батька спілкуватися з дітьми. Крім того, дитина пропускає необхідні медичні процедури. [PERSON] визнала, що [PERSON] подала до Служби у справах дітей Кельменецької районної державної адміністрації всі документи необхідні для підтвердження місця проживання дітей. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] були присутні на засіданні комісії. [PERSON] відмовився надати дозвіл на вивезення дітей закордон. [PERSON] не звертався до суду із позовом про визначення місця проживання дітей. Представник відповідача Крупко Л.В. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що [PERSON] подала всі необхідні документи. Начальник служби у справах дітей провела бесіду із батьком дітей. [PERSON] був на засіданні комісії. Працівники служби у справах дітей Кельменецької районної державної адміністрації відвідували дітей в с. Нагоряни і з дітьми було проведено бесіду. Представник третьої особи [PERSON]. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що розпорядження відповідає вимогам законодавства, а саме були надані всі необхідні документи, позивачу було направлено повідомлення про намір вивезти дітей. Добровільно дати згоду на вивезення дітей [PERSON] відмовився. В даний час діти знаходяться за межами України. Судом встановлено, що 17 липня 2019 року перший заступник голови Кельменецької районної державної адміністрації Урсуляк І.І. виніс розпорядження №152 яким затвердив висновок служби у справах дітей районної державної адміністрації від 15 липня 2019 року №181 про підтвердження місця проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] , а проживають разом зі матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , для їх тимчасового виїзду за межі України. Згідно висновку Служби у справах дітей Кельменецької районної державної адміністрації №181 від 15 липня 2019 року було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] та проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Між сторонами склалися правовідносини з приводу затвердження висновку про підтвердження місяця проживання дітей. Згідно до ч.5 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затверджений ПКМУ №866 від 24 вересня 2008 року. Згідно до пункту 72-1 вищевказаного Порядку для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи: заяву; копію паспорта заявника; копію паспорта дитини (у разі наявності); довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання); довідку про реєстрацію місця проживання дитини; копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності); підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності); копію документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (подається для тимчасового виїзду за межі України дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа або паліативної допомоги). Служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади: про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; про відмову у затвердженні такого висновку. Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є: неподання заявником документів, передбачених цим пунктом; наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували , що [PERSON] не подала до служби у справах дітей документи передбачені пунктом 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини. В судовому засіданні представник позивача також пояснила, що [PERSON] не звертався до суду із позовом про визначення місця проживання дітей із ним. Позивач не надав суду доказів, які б спростовували, що станом на 17 липня 2019 року [PERSON] та [PERSON] не проживали разом із своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували що оскаржуваним розпорядженням Кельменецька районна державна адміністрація порушила права позивача та дітей передбачені ст. 153 СК України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", ст. ст. 3,9,18,27 Конвенції про права дитини. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували порушення відповідачем прав позивача. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Таким чином права, свободи та інтереси позивача не були порушені, невизнанні або оспорені внаслідок прийняття оскарженого розпорядження. Згідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст. 157 СК України, пункту 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затверджений ПКМУ №866 від 24 вересня 2008 року,

Outcome: dismissed