Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Петрівський квартал 2» було укладеного Договір №34/ЛУ24-Б купівлі продажу майнових прав на квартиру. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язується передати у власність Позивача, а Позивач зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру за адресою: [ADDRESS] та оплатити ціну майнових прав на квартиру. За умовами Договору №34/ЛУ24-Б позивач зобов`язаний сплатити вартість майнових прав на квартиру, що згідно п. 3.1. Договору становить 330 286 (триста тридцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 71 коп. в тому числі ПДВ 55 047 (п`ятдесят п`ять тисяч сорок сім) грн.. 79 коп., що еквівалентно 12 977 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) доларів 00 центів США. Ціна майнових прав встановлена в доларах США, та оплачується в національній валюті України. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується довідкою ТОВ «Петрівський квартал 2» від 28.09.2017 року. Відповідно до п. 2.4 договору орієнтовним строком прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію є 30 вересня 2018 року. Оскільки станом на момент звернення до суду із позовом Об`єкти будівництва не готові до експлуатації, відповідачем порушено його зобов`язання зо договором, тому позивач просив суд стягнути із ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь позивача 267556,15 грн. пені за прострочення виконання зобов`язань за договором та 368027,72 грн. моральну шкоду. Судові витрати покласти на відповідача. 27.01.2021 року представником відповідача ТОВ «Петрівський квартал 2» адвокатом Герасименко В.М. подано до суду відзив, згідно якого зазначено, що між Позивачем (як Покупцем) та Відповідачем (як Продавцем) був укладений договір №34/ЛУ24-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 23 серпня 2017 року. Строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію у договорах купівлі продажу майнових прав на квартири конкретно не визначений, оскільки в пунктах 2.4 договору зазначена не конкретна дата, а орієнтовна. Оскільки в договорах конкретна дата прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не визначена, а замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію об`єкту будівництва не є зобов`язанням відповідача за договором. Також умовами договору не передбачено відповідальність у вигляді пені за порушення Відповідачем передачі Позивачу майнових прав на квартиру, таким чином у діях відповідача відсутній склад цивільно-правового порушення, що виключає застосування до Відповідача стягнення у вигляді пені. Також зазначив, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин, тому просив відмовити в задоволенні позову. 02.02.2021 року до суду надійшов відповідь на відзив, в якому представник позивача адвокат Бажанов В.О. вказав, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію Договором не встановлено, отже, виникає потреба в тлумаченні договору. Тобто, за умови неясності положення стосовно орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, таке положення має трактуватися найбільш вигідним для Покупця (Позивача) чином, а саме - визнанням того, що Договором встановлено строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, визначено зобов`язання Відповідача із забезпечення прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію та відповідальність за його порушення. Посилання відповідача на невизначеність строку виконання ним своїх зобов`язань призводить до того, що виконання зобов`язань може ніколи не настати. Спірний договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії через те, що у даних договорах передбачено момент виконання зобов`язань в конкретний термін, з яким пов`язано закінчення строку дії договорів. Також зазначив, що не погоджується із запереченнями правових підстав позову, так як викладені у відзиві твердження стосовно неможливості стягнення пені за Договором, є необґрунтованими та хибними і жодним чином не спростовують доводи та докази, наведені у позовній заяві у справі, крім того відзив не містить заперечень стосовно заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди від порушення відповідачем зобов`язань за договором. У зв`язку з викладеним представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 23 серпня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Петрівський квартал 2» було укладено Договір №34/ЛУ24-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Відповідно до умов договору, ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язується передати у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру за адресою: [ADDRESS] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 1.4. договору майнові права на Квартиру за цим Договором передаються від Продавця Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав) (надалі -"Акт прийому-передачі"), який є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі підписується Сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва, у строк, визначений Продавцем та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором. Факт повної оплати Покупцем Ціни майнових прав на Квартиру буде підтверджуватися наданням Довідки згідно з п. 5.2.4 цього Договору. Квартира (як сукупність майнових прав) переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту прийому-передачі. За умовами Договору №34/ЛУ24-Б Позивач зобов`язаний сплатити вартість майнових прав на Квартиру, що згідно п. 3.1. Договору становить 330 286,71 гривень в тому числі ПДВ 55 047,79 гривень, що еквівалентно 12977 доларів 00 центів США. Відповідно п. 2.4 договору орієнтовним строком прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію є 30 вересня 2018 року. П. 3.4. договору передбачено що покупець має право здійснити оплату достроково. У відповідності до п. 5.2.1. договору продавець зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за цим Договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно Форвардного контракту. П. 6.2 договору передбачає, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття Об`єкту будівництва понад три місяці від орієнтовного строку введення Об`єкту будівництва в експлуатацію (п.2.4 договору), відповідач сплачує пеню позивачеві у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. До моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, суд вважає, що строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі № 34/ЛУ24-Б купівлі-продажу майнових прав на квартири від 23 серпня 2017 року конкретно не визначений, так як в п. 2.4. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію. В ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. При цьому, зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. В чинному законодавстві України таке поняття як прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію відсутнє. Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єктів, необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 880, з наступними змінами і доповненнями). Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. В п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Повноваження Держсервісбуду (раніше Держархбудінспекції) здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держсервісбуду (раніше Держархбудінспекції), а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів. Згідно з пунктом 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Так як прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин. Статтею 1 ЦК України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. За вказаних обставин пункт 2.4. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру носить технічний характер, оскільки вказує на технічні характеристики житлового будинку. Пункт 2.4. Договору міститься в розділі 2, який має назву «Технічні характеристики квартири». Викладене підтверджується і судовою практикою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/39364/15-ц, провадження № 61-5917сво18, постанова від 17 жовтня 2018 року, за касаційною скаргою ПАТ «Холдінгова компанія «Київміськбуд» на рішення апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року про стягнення з ПАТ «Холдінгова компанія «Київміськбуд» пені за договором купівлі-продажу майнових прав, якою, рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року про скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог скасовано, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав залишено без змін. Враховуючи, що термін прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони відповідача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 369/6303/19. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача [PERSON] , то суд приходить до висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. На підставі ст.ст. 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed