Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом та свої вимоги мотивують тим, що 23.07.1983 р. [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народила двох дочок: [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.09.2006 р., виданого Виконавчим комітетом СМР, квартира за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спірна квартира розташована на другому поверсі двоповерхового будинку та складається з однієї кімнати, площею 26,1 кв.м, житловою площею 14,5 кв.м. Відповідач протягом багатьох років зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, дебоші, неодноразово попереджався та притягувався до адміністративної відповідальності правоохоронними органами. Шлюб між позивачем, [PERSON], та відповідачем розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2001 р. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2014 р. визначено розмір часток позивачів і відповідача у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Але вони позбавлені права володіння та користування спірною квартирою, так як відповідач, застосувавши фізичну силу, примусово виселив їх зі спірної квартири. Відповідач мешкає у спірній квартирі разом зі своєю новою дружиною - [PERSON], яку поселив без їхньої згоди. Спірне володіння і користування квартирою неможливе у звязку з протиправною, аморальною поведінкою відповідача. У звязку з цим позивачі просять суд припинити право відповідача на частку у спільному майні, визнати за ними право власності на 1/4 частку спірної квартири, виселити відповідача, зобов'язати останнього знятися з реєстрації та зобовязати Ковпаківський РВ у м.Суми УДМС України в Сумській області зняти з реєстрації відповідача. Позивачі [PERSON], [PERSON] та представник, позивачів, [PERSON], в судовому засіданні дали пояснення аналогічні вищевикладеному та просили суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, заявою від 01.04.2015 р. просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову, пояснивши суду, що позивачі висунули до відповідача незаконні вимоги. Позов позивачів не підлягає задоволенню, так як задоволення позову припинить право часткової власності відповідача, що в даному випадку таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки [PERSON] не має свого власного житла, окрім 1/4 частки в спірній квартирі. Звіт про оцінку майна, який надили позивачі до позову, на даний час є неактуальним, так як в лютому 2015 р. змінився курс гривні щодо іноземних валют, а саме щодо Долару США. Ринкова вартість квартири, яка належить сторонам по справі, на момент розгляду справи є вищою ніж 160800 грн., приблизно 245244,00 грн. Виходячи зі звіту, квартира позивачів та відповідача відносно дол. США на дату оцінки становить приблизно 10242 дол. США. Можна зробити висновок, що схожі квартири , які наведені у звіті на ст.12 та 13 у вигляді витягів з Інтернет сторінки сайту OLX, оцінені продавцями сайту в 13000, 15500, 16500, 17000 дол. США, отже квартира позивачів оцінена на дві тисячі Американських доларів менше, ніж квартира, яка продається на сайту за 13000 дол. США. Також зазначили, що відповідач та його дружина доглядають за житлом, не допускають пошкодження житла, утримують в порядку, як саме житло, так і придомову територію, [PERSON] сплачує за житлово комунальні послуги та сплачує квартплату кожного місяця. В свою чергу позивачі не сплачують за комунальні послуги та не сплачують за квартплату, також не утримують та не допомагають в утриманні квартири в нормальному стані. Представник третьої особи Служба у справах дітей Сумської міської ради, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали до суду лист, в якому просили розглядати справу без їх участі. Представник третьої особи - Управління ДМС України в Сумській області, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.07.1983 р., який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2001 р. розірвано (а.с.24). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради від 22.09.2006 р., - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2014 р. визначено частки в спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], по 1/4 частини кожному із її співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). 08.08.2014 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.26). Згідно відповіді СМВ УМВС України в Сумській області від 06.02.2015 р. вбачається, що відносно [PERSON] протягом 2006 2015 р. були складені адміністративні протоколи за ст.173-2 КпАП України: №94 від 20.03.2006 р., №2676 від 03.01.2008 р., №23313 від 09.01.2014 р., №24299 від 27.01.2015 р. (а.с.18). Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна від 22.01.2015 р.,- квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], субєктом оціночної діяльності [PERSON] була оцінена в 160800 грн. (а.с.36-58). З копій платіжних квитанцій вбачається, що [PERSON] приймає участь в утриманні спірного житлового приміщення, здійснює оплату комунальних платежів (а.с.91-97). Згідно ст.47 Конституції України,- кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини, пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Положеннями п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, - оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України,- власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями 156, 157 ЖК України. Таких висновків Верховний Суд України дійшов в ухвалі від 31.01.2007 р. у справі № 6-24089св06 та рішенні від 28.05.2008 р. у справі № 6-20552св07. Власник згідно зі ст.319 ЦК України,- володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України,- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Спосіб захисту права власності обирається власником майна на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України,- право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач по справі не має іншого житла, окрім частки у спірній квартирі. Отже, відповідно до ст.365 ЦК України суд вважає, що припинення права [PERSON] на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласнику майна, та порушить його житлові права, оскільки іншого житла він не має. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, зняття відповідача [PERSON] з реєстрації в спірній квартирі можливо на підставі рішення суду про припинення права на частку у спільному майні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити, так як [PERSON] є співвласником спірної квартири, іншого житла у нього не має, а припинення права на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласнику. Отже [PERSON] не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно й інші позовні вимоги теж не можуть бути задоволені, оскільки право відповідача на частку у спільному майні залишається. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р., - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Як вбачається з позовної заяви позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявляють пять вимог: чотири - немайнового та одну- майнового характеру. Позивачами сплачено судовий збір в розмірі 646 грн., тобто за вимогу майнового характеру та за одну вимогу немайнового характеру. Враховуючи вищевикладене позивачам потрібно доплатити судовий збір в доход держави в сумі 1653,60 грн., тобто по 551 грн. 20 коп. з кожного, виходячи з того, що на даний час розмір судового збору за одну вимогу немайнового характеру становить 551,20 грн. 551,20 грн. х 3 = 1653,60 грн.

Outcome: dismissed