Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 16.11.2017 року звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , згідно якого просили стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 25 000 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі проживають в квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачу. 24.08.2017 року позивачами було виявлено залиття їх квартири з квартири вище. Такими діями, відповідачем завдано матеріальної шкоди, розмір якої становить 25000 грн. Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу надійшла до провадження судді Свяченої Ю.Б. На підставі розпорядження керівника апарату суду №659/18 від 12.02.2018 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Ільченко Н.А. Ухвалою від 16.02.2018 року провадження у справі відкрите. На підставі розпорядження керівника апарату суду №2175/18 від 23.04.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа була передана судді Бойчуку А.Ю. Ухвалою від 24.04.2018 року суддею Бойчуком А.Ю. прийнято самовідвід по справі, оскільки він є орендарем квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2018 року, справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою від 02.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 07.06.2018 року. Підготовче засідання призначене на 07.06.2018 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів, на 27.07.2018 року. Підготовче засідання 27.07.2018 року не відбулося, у зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією всіх співробітників та відвідувачів суду з його приміщення. Наступне підготовче засідання призначене на 23.10.2018 року. У підготовчому засіданні 23.10.2018 року було залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.01.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 17.01.2019 року, розгляд справи відкладено на 18.02.2019 року. У зв`язку з тим, що відсутні відомості про сповіщення відповідачів про дату судового засідання, розгляд справи у судовому засіданні 18.02.2019 року було відкладено на 18.03.2019 року. Судове засідання 18.03.2019 року було відкладено, в результаті задоволення однойменного клопотання представника позивачів [PERSON] на 07.05.2019 року. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання 07.05.2019 року, розгляд справи відкладено на 12.06.2019 року. У судовому засіданні 12.06.2019 року представник позивача [PERSON] повідомив, що померла [PERSON] та просив надати час для подання доказів, оголошено перерву до 03.07.2019 року. Ухвалою від 03.07.2019 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 21.01.2020 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з тим, що [PERSON] отримав свідоцтво про прийняття спадщини за законом, судове засідання призначене на 25.02.2020 року. У судовому засіданні 25.02.2020 року ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку, наступне засідання призначене на 25.03.2020 року. У судове засідання 25.03.2020 року сторонине з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.07.2004 року купили квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу від 14.07.2004 року, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д. [PERSON] 14.01.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Суддя Бойчук А.Ю. заявляючи самовідвід вказав, що проживає в квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] . [PERSON] у заяві від 16.11.2018 року вказала, що не проживає більше трьох років в квартирі, в квартирі на правах договору оренди проживає [PERSON] . Згідно акту комісії в складі майстра дільниці №5 КП ЖКС «Фонтанський» Кравченко С.А., [PERSON] , сантехніка [PERSON] від 05.09.2017 року в квартирі [ADDRESS] спостерігаються сліди заливу в кухні та стінах, в коридорі на стелі, також в ванній кімнаті на стелі. Також в ванній кімнаті відпало дві плитки. Причини залива невідома, оскільки доступу до квартири сусіда зверху № 20 не отримали. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Втім, вищевказаний акт комісії №5 КП ЖКС «Фонтанський» від 05.09.2017 року не відповідає вимогам вказаних Правил, адже не містить відомостей про дату залиття квартири, відомостей про вартість пошкоджень, спричинених залиттям. Акт був складений за відсутності відповідачів та/ або третьої особи. У матеріалах справи відсутні докази щодо участі представника організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, під час огляду квартир сторін по справі. Тому, даний висновок, не приймається судом до уваги, як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно довідки дільниці №5 КП ЖКС «Фонтанський» від 15.09.2017 року 24.08.2017 року прориву внутрішьобудинкових комунікацій не було. Згідно висновку судового експерта гончар Наталії Вікторівни №71 від 14.03.2019 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт по ліквідації пошкоджень опоряджувальних матеріалів приміщень кухні, санвузла та коридору, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає. 20166 грн., а розмір майнової шкоди становить 18650 грн. (за вирахуванням 1516 грн. фізичного зносу будівельних матеріалів). Отже, матеріалами справи не встановлено причини залиття квартири позивача. У підготовчому засіданні суддею було роз`яснено представнику позивача [PERSON] право позивача замінити неналежного відповідача, передбачене ч.2 ст.51 ЦПК України. Також роз`яснено наслідки пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача. Представник позивача [PERSON] відмовився змінювати відповідачів [PERSON] та [PERSON] на особу, що мешкає в квартирі [ADDRESS] . Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Представник позивача в судових засіданнях не спростовував факт того, що в квартирі над квартирою позивача мешкає третя особа [PERSON] . Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не проживають в квартирі [ADDRESS] не є завдавачами шкоди, заподіяної позивачу внаслідок залиття квартири. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що вина [PERSON] та [PERSON] у заподіянні шкоди, тобто залитті квартири [PERSON] не доказана. Позивач в особі представника відмовився замінювати відповідачів на особу, що фактично мешкала на час залиття в квартирі, що розташоване вище. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідачів також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed