Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж [ADDRESS] (далі - Гараж). Позов мотивовано тим, що вона у 1999 році побудувала одноповерховий гараж на земельній ділянці, право власності на яку зареєструвала 19.02.2020 з відповідним цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. Звернувшись до інспектора управління ДАБІ у Житомирській області з метою введення самовільно побудованого гаража в експлуатацію, отримала рекомендацію про необхідність звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нього, у зв`язку з чим позбавлена можливості врегулювати та зареєструвати право власності на Гараж в досудовому порядку. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду представник позивача позовні вимоги підтримала, просилаїх задовольнити з вказаних підстав, проти чого представник відповідача не заперечив, при вирішенні питання поклавсяна розсуд суду. Представник ІІІ особи до суду не прибув, жодних заяв, клопотань чи заперечень з приводу позову не надав. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0026 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої будівництво індивідуальних гаражів. Зазначене підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1810097842019 від 02.09.2019 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.02.2020. 22.05.2019 комунальним підприємством "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської області на ім`я позивача було виготовлено технічний паспорт на Гараж. Згідно висновку № 3 тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради від 05.02.2021 одноповерховий Гараж в гаражному масиві побудовано в межах відведеної земельної ділянки, розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням. Таким чином, оскільки будівництво гаража було проведено ще 1999 року, і наданий час позивач не має відповідної документації, яка давала б їй право виконувати будівельні роботи та затвердженого в установленому порядку проекту, суд приходить до висновку, що Гараж має статус самочинно збудованого об`єкту. Окрім того, усі можливі заходи його узаконення у позасудовому порядку позивачем вичерпано. За змістом ст.331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування» визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, на які набуває право власності. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України. Згідно з вимогами пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Пунктом 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд…», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 91 (чинним на час будівництва гаражу) встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, окрім інших, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України). Частина 5 ст.376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі №727/720/17, від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц. Враховуючи те, що позивач самочинно побудувала Гараж на належній їй на праві власності земельній ділянці, яка була виділена саме для цих цілей; він не порушує нормативних містобудівних вимог, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на Гараж, ніж звернення з відповідним позовом до суду, у позивача немає, - суд приходить до висновку, що її вимоги про визнання права власності на Гараж є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved