Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області №2-671 з нього на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідого віку, починаючи з 28.03.2006року і до досягнення дитиною повноліття. 18.05.2006року Державною виконавчою службою у Костопільському районі було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь відповідача аліментів утримання неповнолітньої дитини. Вищевказане рішення суду ним виконувалося належним чином. Однак, на даний час його матеріальний стан погіршився. Він став безробітнім, тому він змушений заробляти собі на життя за рахунок тимчасових підробітків. Крім цього, у нього на утриманні ще двоє малолітніх дітей та батьки, які являються пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Яворівського районного суду Львівської області №2-671 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утриманнянеповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідого віку. Стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідого віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Чепелюк О.О. не з`явилися. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просять такі задовольнити. Відповідач та її представник - адвокат Поставитюк В.В. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Поставитюк В.В. подав до суду клопотання, у якому просить розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача. Просять у задоволенні позову відмовити за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.01.2007 року, актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.2007 року, виданим Відділом реєстраці актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свіоцтва про народженя серії [NUMBER] від 18.12.2004 року, виданим Прилбичівською сільською радою Яворівського району Львівської області. Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області №2-671 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідого віку, починаючи з 28.03.2006року і до досягнення дитиною повноліття. З наданого витягу з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на січень 2020 року становить 18431 грн. 74 коп. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Зі змісту ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, суд звертає увагу на те, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, від якого у позивача народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №228, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.06.2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №56, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.02.2011 року, виданого Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, які перебувають на його утриманні. Що стосується покликання відповідача на те що він не взмозі сплачувати аліменти в повній мірі на утримання [PERSON] , оскільки утримує своїх батьків, які являються пенсіонерами та дружину- [PERSON] , то суд відхиляє таке покликання так як батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] отримують пенсію, а дружина позивача - [PERSON] отримує соціальну допомогу по догляду за дітьми, тобто вказані особи отримують соціальне забезпечення від держави. Суд бере до уваги те, що позивач на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній, що підтверджується довідкою №334 від 23.072019 року, виданою Костопільською районною філією Рівненського обласного центру зайнятості та те, що згідно корінця направлення на працевлаштування на вільне робоче місце №17581905270001003 від 04.07.2019 року він направлявся на посаду слюсара-ремонтника у СВСК "Селянський ліс", однак як вбачається із картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду за станом здоров`я не придатний для роботи за такою професією. При цьому суд зауважує, що [PERSON] не позбавлений можливості працевлаштуватися за іншою професією, до якої немає медичних протипоказань. Крім цього, слід зазначити, що [PERSON] не встановлено інвалідність, а відтак особа вправі працевлаштуватися на роботу та отримувати заробітню плату. Щодо покликання позивача на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, то таке не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, оскільки долучена до матеріалів справи розписка на ім`я [PERSON] від 19.02.2020 року жодним чином не свідчить про те, що грошові кошти в розмірі 20000 грн., які він позичив у [PERSON] , (яка з його пояснень перебуває на його утриманні), він передав саме відповідачу для погашення заборгованості. Позивач у своїх поясненнях покликається на те, що він також купляє дитині подарунки, зокрема мобільний телефон, однак суд звертає увагу на те, що батьки зобов`язані не тільки сплачувати аліменти, визначені рішенням суду, але й допомагати іншим чином матеріально, а також брати участь у вихованні та розвитку дитини як особистості. Враховуючи наведене, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів є необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини та покращать належні умови його життя. Стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частки від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць є мінімальним гарантованим розміром аліментів визначених законом та відповідає вимогам СК України. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем суперечать інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, погіршать її матеріальне становище, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed