Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивує тим, що з 1997 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2011 року було розірвано. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2011 року він зобов'язаний сплачувати на користь відповідачки аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення зазначеного рішення у нього не було іншої сім'ї, а тому він не заперечував проти такого розміру аліментів. Однак, на сьогоднішній день він вдруге одружився і в цьому шлюбі у нього [INFO] народився син [PERSON]. Його дружина не працює, позаяк перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку. Крім цього, він змушений надавати допомогу і своїм непрацездатним батькам, які хоч і отримують пенсійне забезпечення, однак розмір пенсії невеликий і батьки невзмозі належно себе утримувати. За наведених обставин просить суд постановити рішення, яким зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з частки від доходу до твердої грошової суми в розмірі по 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду аналогічне викладеному у позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідачка позову не визнала з підстав, які виклала письмово (а.с. 12). Вважає позов безпідставним та просить в його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 9). Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2011 року (а.с. 7) з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 03 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановлених законом 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В цьому зв'язку, виходячи із зазначених вимог закону, позивач зобов'язаний довести зміни матеріального або сімейного стану, погіршення свого здоров'я або навести інші обставини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. При зміні розміру аліментів суд враховує положення ст. 141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема, утримання дітей, як матір'ю, так і батьком. Також суд виходить з того, що Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2014 року встановлено в розмірі 1286 грн. Так, як встановлено в судовому засіданні, з моменту винесення 17.02.2011 року судового рішення позивач створив нову сім'ю, в якій у нього народилась дитина (а.с. 5-6), яку він зобов'язаний утримувати і на яку мати отримує допомогу від держави, однак це не дає йому підстав для ухилення від обов'язку щодо утримання своєї дитини від першого шлюбу. Крім цього, судом встановлено, що як і на час ухвалення 07.02.2011 року судового рішення, так і на час пред'явлення позову про зміну розміру аліментів і його розгляду судом, позивач офіційно працевлаштований, а тому змін в його матеріальному стані судом не вбачаться. Однак, доказів свого заробітку позивач суду не надав, вказавши, що сплачує аліменти синові щомісячно. Разом з тим, як вбачається з довідки про доходи від 06.08.2014 року за №9, відповідач також працевлаштована і її середньомісячний дохід складає біля 1250 грн. (а.с. 13). З оглянутих в судовому засіданні копій медичних документів (а.с. 14-18) вбачається, що син сторін - [PERSON] хворіє на сурдологічну двохсторонню сенсоневральну туговухість 2 ступеня з дитинства та перебуває на обліку в лікаря отоларинголога. Поряд з цим, не заслуговують на увагу покликання позивача на те, що він здійснює додаткове матеріальне утримання своїх непрацездатних батьків, оскільки останнім не представлено жодних доказів про необхідність надання такої допомоги та її надання. Той факт, що його батьки проживають самі (довідка, а.с. 8) не свідчить про їхнє утримання саме позивачем. Крім цього, останній не заперечував, що і на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів також допомагав своїм батькам. Таким чином суд вважає, що позивач належним чином не обґрунтував запропонований ним розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн., не довів погіршення свого матеріального становища або погіршення стану свого здоров'я. На думку суду, раніше визначені аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, відповідають інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби, а також стан її здоров'я. Крім цього, визначений раніше розмір аліментів відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що зазначено в рішенні суду. З огляду на наведені вище обставини суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed