Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У серпні 2014 року Чернівецька міська рада звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що відповідно до інформаційної довідки Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 19.11.2013 року відповідач [PERSON] набула право власності на будівлю за адресою [ADDRESS], проте земельна ділянка на якій розташована вказана будівля належить територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, у зв'язку з чим, придбавши будівлю відповідач не набула права власності або права користування спірною земельною ділянкою та відповідно до норм ЗК України вказане земельна ділянка не може бути оформлена за [PERSON] на правах постійного користування, тому плата за користування спірною земельною ділянкою має визначатись виходячи із розміру орендної плати, у зв'язку з чим відповідач повинна оплачувати Чернівецькій міській раді плату за користування земельною ділянкою. Так, відповідно до акта з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради унаслідок порушення земельного законодавства від 31.07.2013 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.09.2013 року №467/15 [PERSON] заподіяно збитків на загальну суму 2 132 628,69 грн. Крім того, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 27 лютого 2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 180 грн. При цьому, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради на адресу відповідача направлявся лист щодо сплати грошових коштів за користування земельною ділянкою, проте відповідач на вказаний лист належним чином не відреагувала. Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Чернівецької міської ради заподіяні збитки в сумі 2132628,69 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3654 грн. В судове засідання представник позивача Баланецького О.Д. не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, а також зазначив, що поданий позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не з'явилась в судове засідання незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомила і не подала заяви про відкладення розгляду справи. Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідка АДБ при УДМС України в Чернівецькій області відповідач зареєстрований за адресою - [ADDRESS], саме за цією адресою судом неодноразово надсилались судові повістки та матеріали позовної заяви з додатками. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов Чернівецької міської ради обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що обов'язок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.11.2013 року, будівля за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а/с 29). Відповідно до актів перевірки вимог дотримання земельного законодавства від 21.08.2012 року, 27.09.2012 року, [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,5909 га за адресою [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі без наявності правовстановлюючого документа на право користування спірною земельною ділянкою (а/с 25,27). Зокрема, як убачається з вищевказаних актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області винесено приписи № 00223 від 21.08.2012 року та №00346 від 27.09.2012 року, в яких встановлено невиконання відповідачем вимог попереднього припису (а/с 24,26). Так, диспозицією ст. 188-5 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків. Як убачається з матеріалів справи, постановою Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області від 27.09.2012 року №181 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 180 грн. за невиконання умови припису посадової особи №00223 від 21.08.2012 року щодо усунення порушення земельного законодавства за адресою [ADDRESS] (а/с 22). Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 0,5909 га належить територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України та п.п. 3,4 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б вказували на протилежне. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, [PERSON] на праві приватної власності належить будівля, яка розташована на спірній земельній ділянці, розташованій за адресою [ADDRESS]. При цьому, як встановлено судом, у відповідача [PERSON] відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які посвідчують її право власності або право користування спірною земельною ділянкою, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства складеними Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області, а також приписами та постановою про накладення адміністративного стягнення (а/с21,25,27). Так, відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Як убачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.10.2012 року №645/20 створено комісію з питань визначення та відшкодування збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради внаслідок порушення земельного законодавства та затверджено її склад (а/с 15). Відповідно до акту з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради внаслідок порушення земельного законодавства від 31.07.2013 року визначено розмір збитків, які підлягають відшкодуванню Чернівецькій міській раді [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 0,5909 га по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів в сумі 2132628,69 грн. та вказане також підтверджується розрахунком суми втрат орендної плати (а/с 9,11). Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Ккрім того, п. 14.1.147 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Таким чином, орендна плата являється складовою плати за змелю та сплачується саме орендодавцеві. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Положеннями п. 6 ст. 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Таким чином, відшкодування збитків за доходи які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене являється мірою цивільно-правової відповідальності та може виникати за наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Так, ст. 120 ЗК України (в редакції від 25.10.2001) передбачено перехід права користування земельною ділянкою до нового власника житлового будинку (будівлі, споруди), розташованого на цій земельній ділянці, на підставі договору оренди. З 20.06.2007 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007 N 997-У, яким було змінено редакцію частин першої та другої статті 120 ЗК України. Зокрема, стаття 120 ЗК України (в редакції від 27.04.2007) не містила положення про договір оренди як про єдину підставу права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда. Отже, з дати набрання чинності названим Законом передбачене статтею 120 ЗК України право власника нерухомого майна користуватися земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, може ґрунтуватися й на інших підставах, ніж договір оренди земельної ділянки. Зокрема, статтями 92,93,98, 102 ЗК України передбачено користування земельною ділянкою на праві постійного користування, оренди, сервітуту, еміфітевзису та суперфіцію, проте матеріали справи, на підставі яких ухвалюється рішення з урахуванням положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, не містять жодних доказів того, що відповідач має право користування спірною земельною ділянкою на встановлених законом підставах, окрім того, протиправне використання спірної земельної ділянки без належних правовстановлюючих документів встановлено актами, приписами та постановою про накладення адміністративного стягнення Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області й відповідно відповідачкою в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного. Крім того, згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» визначено, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій. Як вбачається з листів Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради направлених на адресу відповідача, останнього було повідомлено про необхідність в добровільному порядку відшкодувати завдані протиправним використанням земельної ділянки збитків, проте відповідач на вказані листи належним чином не відреагував (а/с 6,8). Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані, при цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Чернівецької міської ради, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено наявність в діях відповідача сукупності усіх елементів, які вказують на наявність складу цивільного правопорушення, що тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування позивачу збитків за неодержаний дохід (упущену вигоду). При цьому, відповідачем не отримано правовстановлюючого документу на право користування земельною ділянкою на якій розміщений набутий відповідачем у власність об'єкт нерухомого майна,що свідчить про порушення цивільного права Чернівецької міської ради на отримання плати за використання спірної земельної ділянки. Крім того, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved