Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Київського району управління сужб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення постійного місця проживання дитини. Позивач зазначив, що з вересня 2006 року він перебував з Відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Святошинським районним судом м. Києва 4 вересня 2015 року, справа № 795/11345/15-ц. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач є уродженкою м. Феодосія, «Автономна Республіка Крим» у зв'язку із окупацією АР Крим у березні 2014 року в сім'ї почалися сварки на суспільно-політичні теми та склалися різні погляди з цього приводу. Результатом вищезазначених подій стало те, що дружина в червні 2014 року зібрала свої речі та поїхала до батьків у м. Феодосія, забравши при цьому із собою і сина [PERSON]. Позивач проти проживання свого сина на тимчасово окупованій території заперечує, наполягаючи на визначенні місця проживання сина разом з ним, його батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В зв"язку з вищевикладеним позивач просив суд визначити місце проживання його сина [PERSON], [INFO] та залишити його проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON], та його законний представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях у судовому засіданні з обґрунтуванням доводів та зібраних доказах, враховуючи висновок щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], наданий третьою особою Службою у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з"явилась, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, вимоги ухвали судді від 27 січня 2016 року про відкриття провадження в цивільній спраі не виконала. Третя особа Служба у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради своїх представників в судові засідання не направили, про час та місце судового розгляду були повідомлені. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної, справи № 761/32652/15-ц, провадження № 2/761/2240/2016, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Положеннями ст. 410 ЦПК України про процесуальні права та обов'язки іноземних осіб встановлено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. (ч.1). Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 2). Статтею 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Конвенція про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання,виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей (Про приєднання до Конвенції із заявами та застереженням додатково прийнято Закон N 136-V від 14.09.2006) визначила у ч.1 ст. 5, що судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно із ч.1 ст. 60 цього Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. А також судом прийняті до уваги посилання позивача на ту обставину що відповідач є уродженкою м. Феодосія, «Автономна Республіка Крим» у зв'язку із окупацією АР Крим у березні 2014 року в їх сім'ї почалися сварки на суспільно - політичні теми та склалися різні погляди з цього приводу. Судом встановлено, що з вересня 2006 року по 4 вересня 2015 року, позивач [PERSON], перебував з Відповідачем - [PERSON], у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Святошинським районним судом м. Києва 4 вересня 2015 року, справа № 795/11345/1 5-п. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. З пояснень в судовому засіданні позивача відповідач [PERSON], прийняла російське громадянство та разом із сином до червня 2015 року проживали на тимчасово окупованій території у м. Феодосія, Автономна Республіка Крим. Проти проживання сина на тимчасово окупованій території позивач заперечує, наполягає на визначенні місця проживання сина разом з ним, його батьком. До теперішнього часу він та Відповідачка не дійшли згоди щодо місця проживання сина [PERSON]. Згідно із ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. (ч.2). З матеріалів справи вбачається, що подружжя, проживаючи з вересня 2006 року по 4 вересня 2015 року у зареєстрованому шлюбі, будували сім'ю та мали спільні інтереси. Сім'я, починаючи з 4 вересня 2015 року, після розірвання шлюбу фактично розпалася. Результатом вищезазначених подій стало те, що дружина в червні 2014 року зібрала свої речі та поїхала до батьків у м. Феодосію, забравши при цьому із собою і сина [PERSON]. Відповідач [PERSON], прийняла російське громадянство та разом із сином проживають на тимчасово окупованій території у м. Феодосія, Автономна Республіка Крим. Таким чином, виходячи із викладеного, судом встановлено, що сім'я тривалий час проживала в Україні, малолітній син [PERSON], [INFO], народився в Україні, є громадянином України, має проживати за місцем своєї реєстрації, тобто у м. Харкові, оскільки у нього тут є всі належні умови для повноцінного зростання та розвитку. Що також підтверджується висновком щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], наданий третьою особою Службою у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. В якому Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради розглянуло питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] під час розгляду питання були з'ясовані наступні обставини. Мати дитини - [PERSON], Батько дитини - [PERSON]. Шлюб між батьками дитини розірваний згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2015. У 2014 році мати дитини, [PERSON], порушуючи вимоги ч. 1 ст. 160 СК України, без згоди батька дитини, [PERSON], виїхала разом з малолітнім [PERSON], [INFO], на постійне місце проживання до м. Феодосії АРК, де мешкає на теперішній час. [PERSON] є власником та мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], де для дитини створені усі умови для повноцінного розвитку (акт обстеження від 22.02.2016). [PERSON] матеріально забезпечений, є приватним підприємцем, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. [PERSON] не надала необхідний пакет документів для вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини разом з нею. Питання визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], було також розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищевикладене, враховуючи рекомендації Комісії,

Outcome: approved