Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про припинення трудових відносин, покликаючись на те, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Гал-Транс-Сервіс» від 25 січня 2011 року його було призначено на посаду генерального директора. На даний час засновники товариства не займаються та не опікуються товариством, у нього немає найманих працівників. Внаслідок цього, він був змушений написати 18 березня 2019 року заяву про звільнення, починаючи з 18 березня 2019 року та скерував засновникам дану заяву, однак засновники проігнорували повідомлення. Таким чином, позивач позбавлений можливості вільно обрати місце роботи, що порушує його права. Просить припинити трудові відносини між ним та ТзОВ «Гал-Транс-Сервіс» у зв`язку із його звільненням на підставі ст. 38 КЗпП з 01 квітня 2019 року та внести зміни до відомостей про юридичну особу товариства. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 07 жовтня 2019 року, 19 грудня 2019 року, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, а відтак, суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що протоколом загальних зборів ТзОВ «Гал-Транс-Сервіс» від 25 січня 2011 року генеральним директором товариства призначено [PERSON] . Відповідно до ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Згідно п. 9.3. статуту ТзОВ «Гал-Транс-Сервіс» у товаристві створюється виконавчий орган - генеральний директор, який призначається рішенням загальних зборів учасників товариства є підзвітним загальним зборам. Відповідно до п.п. в п.9.2. статуту до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить створення та відкликання виконавчого органу товариства, а відтак вирішення питання про припинення трудових відносин із директором підприємства відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства. А також, позивач у своїй заяві від 18 березня 2019 року про звільнення, яку він скерував засновникам товариства просить звільнити його з 18 березня 2019 року, однак просить суд припинити трудові відносини з 01 квітня 2019 року, а відтак, позивачем не надано суду жодних доказів, що він звертався до засновників товариства з проханням скликати загальні збори та припинити трудові відносини з ним саме з 01 квітня 2019 року. Крім того, згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, однак позивачем не надано суду жодних доказів, що він звертався до відповідного органу з проханням внести зміни до відомостей про юридичну особу товариства та йому було у будь-якій формі у цьому відмовлено, а відтак дана позовна вимога є передчасною та безпідставною. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Outcome: dismissed