Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької обласної ради, третя особа голова Запорізької обласної ради [PERSON], про визнання незаконним та скасування рішення № 24 тридцять девятої сесії шостого скликання Запорізької обласної ради, визнання недійсним та скасування абзацу 2 п. 5.3 контракту. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем на 39 сесії шостого скликання було прийнято рішення № 24 про звільнення [PERSON] з посади директора КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, а саме п. 5.3 контракту за невиконання без поважних причин обовязків, покладених п. 2.2 контракту, та про розірвання з нею контракту від 27.12.2013. Вважала, що зазначене рішення не відповідає діючому законодавству, при його ухваленні були порушені порядок і процедура прийняття рішення, рішення прийнято після спливу встановлено законодавством строку для його прийняття. Зазначені порушення виразилися у тому, що на сесії щодо питання про її звільнення депутати проголосували після нетривалого та безпредметного обговорення в порядку черговості після 23-го питання порядку денного. При голосуванні «за основу» рішення не було прийняте («за» проголосувало 48 депутатів зі 100). [PERSON] питання про її звільнення виніс на повторне голосування, рішення не було прийнято («за» проголосувало 44 депутати зі 100). Надалі сесія розглянула питання №№ 25, 26, 27, пакетом питання №№ 27, 31, 33, 35, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 54, 59, 60, та надалі перейшла до обговорення питання № 28. Під час обговорення питання № 28 до зали зайшли сторонні люди та почали вимагати голосувати в черговий раз за питання № 24. Під тиском, діючи всупереч [PERSON] ради, [PERSON] виніс на чергове голосування питання № 24 без обговорення, рішення не було прийнято («за основу» проголосувало 52 депутати, «в цілому» 50). [PERSON] знову наполягав на черговому голосуванні питання № 24, рішення було прийняте («за» проголосувало 53 депутати). Порушення процедури звільнення є безумовною підставою для визнання рішення № 24 від 25 грудня 2014 р. протиправним та його скасування. Зазначала, що рішення № 24 від 25.12.2014 було прийнято на підставі подання голови обласної ради від 28.11.2014 № 3760/01-16, висновку Департаменту освіти і науки Запорізької обласної ради від 16.10.2014 № 1404.04-15, довідки розгляду колективних звернень працівників КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР від 08.10.2014, наданої Департаментом освіти і науки Запорізької облдержадміністрації (лист від 28.11.2014 № 250/К). При прийнятті рішення сесія ради керувалась рішенням Запорізької обласної ради № 34 від 24.11.2011. Вважала, що відповідно до пункту 27 додатку 2 до цього рішення питання про її звільнення повинно було розглядати та вирішувати управління з питань спільної власності територіальних громад виконавчого апарату Запорізької обласної ради, а Департамент освіти і науки не мав права перевіряти виконання нею умов контракту, і тому висновок цього Департаменту не підлягав дослідженню на сесії. Також питання про її звільнення не розглядалось комісією з питань управління обєктами спільної власності територіальних громад області та житлово-комунального господарства, та її звільнення відбулось без участі вказаної комісії, що є грубим порушенням приписів п. 3.5 додатку 1 вказаного рішення та розділу ІІ глави 6, розділу ІІІ глави 5 [PERSON] ради. Рішення про її звільнення вважала немотивованим, оскільки в ньому не зазначено, які саме обовязки вона не виконала. Також відповідачем не було дотримано порядку застосування дисциплінарних стягнень, визначеного ч. ч. 1, 3 ст. 149 КЗпП України, а також строків, визначених ст. 148 КЗпП України. Також вважала незаконним п. 5.3 контракту, укладеного 27.12.2013 між нею та Запорізькою обласною радою, яким передбачено звільнення до закінчення терміну дії контракту у разі невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом, оскільки ця умова контракту суттєво погіршує становище працівника порівняно із чинним законодавством (п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), оскільки надає можливість звільнення у будь-який час за будь-яке порушення п. 2.2 контракту, передбачає звільнення без умови попереднього притягнення до дисциплінарної відповідальності. Просила визнати незаконним та скасувати рішення тридцять девятої сесії шостого скликання Запорізької обласної ради від 25.12.2014 № 24 «Про звільнення [PERSON] з посади директора комунального закладу «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, а саме п. 5.3 контракту: за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на [PERSON] п. 2.2 контракту, та про розірвання з нею контракту від 27.12.2013», визнати недійсним та скасувати абзац 2 пункту 5.3 контракту від 27.12.2013, укладеного між [PERSON] та Запорізькою обласною радою в особі голови [PERSON], наступного змісту: «5.3. Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління в односторонньому порядку до закінчення терміну його дії: - у разі невиконання Керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом» (арк. справи 2 9). Позивач та її представники у судовому засіданні підтримали позов, зазначивши, що спірне рішення прийняте за спливом строку для застосування дисциплінарного стягнення, із порушенням порядку та процедури його прийняття ([PERSON] ставив на голосування питання про «не включення» питання про звільнення [PERSON] до порядку денного; за рішення про звільнення [PERSON] депутати проголосували після чотириразового винесення цього питання на голосування, в той час як переголосування не передбачене [PERSON]; рішення прийнято під впливом осіб колишніх працівників, яких [PERSON] звільнила за порушення дисципліни, які увірвались до зали засідань ради, та вимагали звільнення [PERSON]; рішення було підготовлене за ініціативою Департаменту освіти і науки, в той час як готувати проект рішення мало Управління з питань спільної власності територіальних громад; на відповідній комісії з питань управління спільної власності рішення про звільнення не розглядалось; [PERSON] не ознайомлювали з результатами проведеної щодо неї перевірки). Також посилались на показання свідків, які були допитані у судовому засіданні, та підтвердили, що вони не брали участь в остаточному голосуванні за звільнення [PERSON], відтак, голосів депутатів для її звільнення не вистачало. Зазначили, що п. 5.3 контракту не відповідає вимогам закону та має бути визнаний недійсним, т.я. суттєво погіршує становище працівника у порівнянні із положеннями КЗпП України, зокрема ст.ст. 40, 41 цього Кодексу. Просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що позивач пропустила строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2015 у справі № 2/335/832/2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.09.2015, у задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено, це рішення має преюдиційне значення, та яким вже була надана оцінка викладеним у позовній заяві [PERSON] обставинам. Зауважила, що вішення про звільнення [PERSON] виносилось на розгляд ради за ініціативою Голови ради, який має відповідне право, регламентоване [PERSON] ради та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»; його дії протиправними не визнавались. Сесія приймала це рішення колегіально, та була повноважна. Депутати голосували до оголошення перерви, а відтак, свідки були присутні під час остаточного голосування за звільнення [PERSON] Також депутати були обізнані, які саме питання ставляться на розгляд, оскільки вони висвітлювались на табло і на моніторах у кожного депутата. Працівники КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради дійсно були присутні при голосуванні, але вони не чинили тиску на депутатів, нікому не погрожували. Просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження [PERSON] як голови Запорізької обласної ради шостого скликання припинені 3 грудня 2015 р. Оскільки він був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи (як за місцем попередньої роботи, так і за місцем проживання), заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, які зявились у судове засідання, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 27.12.2013 року між Запорізькою обласною радою, як органом управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області та [PERSON] як директором КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради було укладено контракт, на підставі якого між ними виникли трудові правовідносини. Пунктом 5.3 цього Контракту, визнати недійсним та скасувати який просить позивач у позові, було визначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління в односторонньому порядку до закінчення терміну його дії у разі невиконання керівником без поважних причин обовязків покладених на нього цим контрактом (абз. 2). Рішенням тридцять девятої сесії Запорізької обласної ради шостого скликання № 24 від 25.12.2014 року, яке позивач просить визнати незаконним та скасувати в своєму позові, [PERSON] звільнено з посади директора КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, а саме п. 5. 3. Контракту: за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на [PERSON] п. 2.2. контракту та розірвано з нею контракт. Строки, передбачені ст. 233 КЗпП України, на спірні правовідносини не поширюються, тому у цій частині суд доводи заперечень представника відповідача до уваги не приймає. Рішенням Орджонікідевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2015 у справі № 335/1682/15-ц, провадження № 2/335/832/2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.09.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015, у задоволенні позову [PERSON] до Запорізької обласної ради, 3-тя особа: Комунальний заклад «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради про поновлення на посаді та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу (арк. справи 101103, 104106, 193195). Відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищевказаними судовими рішеннями встановлені такі обставини: -Запорізька обласна рада, як орган управління, мала всі підстави для звільнення [PERSON] з посади та дострокового розірвання контракту із керівником КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради, і доказів протилежного суду не надано. - Доводи позивача та її представників про те, що умови п. 5.3 контракту, укладеного з [PERSON], на підставі яких її було звільнено, в силу ст. 9 КЗпП України є недійсними, оскільки погіршують становище позивача, є безпідставними, оскільки контракт між сторонами було укладено за заявою самого позивача і чинним законодавством прямо передбачено можливість, за угодою сторін, у контракті визначатиправа, обов'язки і відповідальність сторін, умови розірвання договору, в тому числі дострокового. Апеляційний суд Запорізькій області в своїй ухвалі від 29.09.2015 з цього питання також зауважив, що зазначена підстава дострокового припинення договору з ініціативи Запорізької обласної ради є додатковою підставою, установленою угодою сторін договору, яка не передбачена нормами трудового законодавства (ст.ст. 40, 41 КЗпП України), то в такому випадку на правовідносини сторін не поширюються норми ст.ст. 40, 41, 148-149 КЗпП України. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 3 червня 2009 р. № 6-9326св09. - При прийнятті рішення про звільнення [PERSON] з посади, Запорізька обласна рада керувалася, в тому числі, своїм рішенням № 34 від 24.11.2011 року «Про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і закладів, що є обєктами спільної власності територіальних громад області, укладення та розірвання з ними контрактів», яке відповідачем було дотримане, у звязку із чим суд дійшов висновку про те, що доводи позивача та її представників щодо порушення порядку підготовки проекту рішення відповідачем єтакими, що не заслуговують на увагу. - Доводи позивача щодо порушення процедури звільнення [PERSON] з посади керівника КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради на засіданні Запорізької обласної ради з тих підстав, що [PERSON] роботи Запорізької обласної ради шостого скликання не передбачено повернення до голосування з тих, питань, по яким вже депутатами прийнято рішення, суд вважає недостатніми для задоволення позову, оскільки зазначеним вище [PERSON] прямо не заборонено повертатися до розгляду цих питань. Більш того, сам по собі факт порушення процедури звільнення, на що посилаються представники позивача, не може свідчити про незаконність рішення Запорізької обласної ради про звільнення [PERSON] з посади та припинення з нею контракту при наявності безумовних підстав для звільнення позивача за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї контрактом. - [PERSON] роботодавцем стало відомо про виявлені порушення умов контракту за поданням 28.11.2014 Голови Запорізької обласної ради, а не з часу виявлення порушень Департаментом освіти і науки, який не є роботодавцем позивача, і є структурним підрозділом облдержадміністрації, а не обласної ради. Питання щодо розірвання контракту було вирішено на найближчому засіданні ради (щодо строків ст. 148 КЗпП). Відтак, доводи позивача та її представників в обґрунтування позову, які основані на вищевикладених обставинах, які вже були предметом розгляду судами у спорі між тими ж сторонами, та яким судами було вже надано відповідну оцінку, судом не можуть бути взяті до уваги при вирішенні даного спору, а тому відкидаються. У судовому засіданні позивач та її представники також обґрунтовували свою позицію показаннями свідків, допитаних під час судового засідання. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що після перерви, яка була оголошена у засіданні Запорізької обласної ради від 25.12.2014, вони участі у остаточному голосуванні з приводу звільнення [PERSON] не брали, а до цього часу голосували проти її звільнення. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були депутатами Запорізької обласної ради 6 скликання, підтвердили відсутність свідків [PERSON] та [PERSON] у сесійній залі після перерви. [PERSON] та [PERSON] також надали покази про те, що вони голосували проти звільнення [PERSON] Зазначені показання свідків судом не можуть бути взяті до уваги як докази того, що голосування відбулось із порушеннями, що тягнуть за собою незаконність оспорюваного рішення, з таких підстав. Частиною другою статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Запорізька обласна рада є представницьким органом місцевого самоврядування, яка виконує повноваження, передбачені ст.ст. 142, 143 Конституції України та вирішує інші питання, віднесені законом до її компетенції, тому повинна діяти виключно в межах, засобом та на підставі Конституції та законів України. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009р. визначено, що всі органи місцевого самоврядування, при здійсненні влади, самостійно вирішують питання, віднесені законом до їх компетенції, приймають рішення, обов'язкові для виконання способом, передбаченим Конституцією та законами України. Ці ж положення закріплені в статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, яка встановила, що головні повноваження та функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією та законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають право вирішувати питання, що не виключені із сфери їх компетенції і вирішення якого не доручено іншому органу. Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Пунктом 20 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників. Пунктом 14 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що порядок скликання сесії ради, підготовки і розгляду нею питань, а також порядок роботи сесії визначається регламентом ради. Отже, для прийняття рішення, яке належить до компетенції обласної ради, необхідно, щоб за це рішення проголосували більшість депутатів від загального складу відповідної ради. Порядок прийняття рішення визначається регламентом ради. Витягом з протоколу № 39 засідання 39 сесії Запорізької обласної ради 6 скликання від 25.12.2014, витягом зі стенографічного звіту цього засідання та повним стенографічним звітом підтверджено, що за звільнення [PERSON] проголосувало 53 депутати, тобто більшість від її загального складу (арк. справи 6976). Всі голоси депутатів рахувались за допомогою електронної системи голосування «Рада», яка виключає можливість спотворення результату (див. лист ФОП [PERSON] на запит Запорізької обласної ради від 03.02.2016 № 01-19/0148 арк. справи 190), що відповідає статті 3.7.12 [PERSON] Запорізької обласної ради (арк. справи 81 зворотній бік). Також під час голосування всі питання, які вносилися на голосування, відображались на індивідуальних моніторах ноутбуків депутатів, що спростовує посилання позивача, її представників та свідків на те, що депутати не розуміли, за що вони голосують, т.я. [PERSON] як головою ради питання на голосування формулювались некоректно. Також суд звертає увагу на те, що довідкою Запорізької обласної ради від 04.03.2016 № 01-35/0327 підтверджено, що вказані вище свідки, які були депутатами Запорізької обласної ради 6 скликання, взагалі не звертались до [PERSON] із зауваженнями чи запереченнями з приводу проведення засідання від 25.12.2014, ними не зазначалося про неправильне відображення чи спотворення результатів їхнього голосування, врахування чи неврахування голосу за будь-якими питаннями, у т.ч. і щодо звільнення [PERSON] Крім того, суд також критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не голосували «за» звільнення [PERSON], т.я. були відсутні в сесійній залі після перерви, оскільки стенограмою засідання [PERSON] від 25.12.2014 підтверджено, що вказане (остаточне) голосування за цим питанням відбувалось до оголошення перерви. Також не знайшов у судовому засіданні факт тиску на депутатів з боку працівників КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради при голосуванні. З дослідженого у судовому засіданні відеорепортажу новин місцевого телеканалу міста Запоріжжя (СD-диск наявний в матеріалах справи) вбачається, що журналістами було висвітлено окремі частини (а не все) засідання ради від 25.12.2014, а тому цей запис не може бути визнано належним та допустимим доказом по даній справі. В цей же час, у цьому відеорепортажі наявні дані, що зазначені працівники закликали депутатів до голосування, але ніяких погроз чи інших висловлювань, які б могли розцінюватися як тиск, не допускали. Також, суду не надано доказів, що з приводу вчинення тиску будь-яким з депутатів були подані відповідні заяви до правоохоронних органів чи заперечення (зауваження) до обласної ради, які б посвідчували, що волевиявлення депутатів на голосуванні не було вільним. Судом також не може бути взято до уваги надана позивачем та її представниками в якості доказу у справі роздруківка із сайту «Он-лайн репортаж із сесії Запорізької обласної ради» (арк. справи 153161) з підстав, зазначених у ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Крім того, офіційний зміст засідання ради від 25.12.2014 зафіксовано у стенографічному звіті, який є офіційним та встановленим [PERSON] ради джерелом інформації про хід та порядок засідання [PERSON], та який прийнято судом як доказ у справі. Підсумовуючи викладене, судом не встановлено з боку відповідача порушень процедури та порядку голосування, які б могли потягти за собою скасування оскаржуваного рішення, отже підстави для задоволення позову [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування рішення тридцять девятої сесії шостого скликання Запорізької обласної ради від 25.12.2014 № 24 про її звільнення відсутні. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним та скасування абзацу 2 пункту 5.3 контракту від 27.12.2013, укладеного між [PERSON] та Запорізькою обласною радою, то як вже зазначалось судом вище, рішеннями (ухвалами) судів першої, апеляційної та касаційної інстанції було надано оцінку обставинам, на які посилались позивач та її представники в обґрунтування недійсності цього пункту контракту при розгляді справи № 335/1682/15-ц, провадження № 2/335/832/2015, і ці доводи не були взяті до уваги. У судовому засіданні в даній справі позивач та її представники не зазначили інших доводів та доказів з цього питання, крім тих, які вже були досліджені раніше судами. Підстави для не взяття до уваги вказаних рішень судів відсутні. Також суд зауважує, що вказаний контракт на даний час є розірваним, тобто таким, що вже вичерпав свою дію, що, на переконання суду унеможливлює визнання недійсними та скасування окремих його пунктів. Підсумовуючи вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: dismissed