Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 09 грудня 2012 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9646811. За умовами якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Subaru» державний номерний знак [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 29 червня 013 року на вул. Чабанівській в с. Гатне сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] Визнавши дану поді страховим випадком, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 16 644,64 грн. Тому, посилаючись на п.33.1 ст.33 та пп.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які були порушені відповідачем, просить суд відшкодувати йому шкоду, завдану ДТП, у порядку регресу, стягнути з [PERSON] 16 644,64 грн. та 243,60 грн. судового збору. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. До початку розгляду справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів та зазначенням того, що обґрунтування позову та позовні вимоги ним підтримуються в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача й ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 29 червня 013 року на вул. Чабанівській в с. Гатне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Subaru» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Toyota Rav4» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 7-11). 01 липня 2013 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була забезпечена ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АВ/9646811, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 6, 12-13). Судом встановлено, що потерпіла у ДТП особа звернулась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою щодо відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, що сталася з вини водія ТЗ забезпеченого полісом страхування цивільної відповідальності (а.с. 14-20). Відповідно до страхового акту № ОЦ/048/000/13/0287 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 16 644,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 670 від 04 вересня 2013 року (а.с. 21, 22). Згідно п.п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Порядок укладання, умови та строки виплати страхового відшкодування, права і - обов'язки страховика та страхувальника встановлені та регулюються виключно Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, на момент ДТП відповідач мав письмово повідомити позивача про ДТП, однак цього не зробив. Згідно пп. ґ п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, через що останні підлягають задоволенню. При цьому суд вважає за можливе покласти в основу судового рішення доводи позивача, оскільки останні з боку відповідача доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду в розрізі положень ст. ст. 57-60 ЦПК України не надано. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З огляду на викладене, ст. ст. 993, 1191 ЦК України, пп. "ґ" п.. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved