Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26.10.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідний кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 28.02.2014 року, відповідач заборгував позивачу 15 133,79 грн., з яких 2 488, 12 грн. - заборгованість за кредитом; 11 448, 82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 696, 85 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що укладений між сторонами договір продовжує діяти, а тому вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності за заявленими вимогами. Кредитна картка за умовами кредитування відповідача видавалася йому на 2 роки, про зазначено в заяві на видачу коштів, та докази продовження строку дії кредитної картки чи її перевипуску відсутні, проте на дійсність договору такі обставини не впливають. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що він не отримував кредитні кошти в позивача, хто міг користуватися його карткою йому не відомо, та з часу, зазначеного в заяві на видачу коштів, він не може точно стверджувати, що заява підписана саме ним, водночас просив застосувати наслідки спливу позовної давності, подавши відповідну заяву (а.с. 71 - 72), оскільки за матеріалами справи кредит було надано у 2006 році та з наявних матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду позивач звернувся з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, дійсно згідно матеріалів справи 26.10.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1 000 грн., з правом збільшення кредитного ліміту, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який відповідач зобов'язався повернути в порядку та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема в Заяві та Умовах і правилах надання банківських послуг (а.с. 9 - 15). Проте відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, станом на 28.02.2014 року, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] заборгував позивачу 15 133, 79 грн., з яких 2 488, 12 грн. - заборгованість за кредитом; 11 448, 82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 696, 85 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6 - 8). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Водночас ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, крім цього для стягнення пені ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність тривалістю один рік. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем було подано суду відповідну заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог (а.с. 71 - 72). Відповідно до умов укладеного із [PERSON] договору, останньому було видано кредитну картку, строк дії якої згідно п. 3.1.1 розділу II Умов і правил надання банківських послуг вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, п. 3.1.3. передбачено відповідні умови продовження строку дії картки на новий строк, що здійснюється шляхом надання клієнту кредитної картки з новим строком дії, та згідно заяви [PERSON], термін дії виданої йому кредитної картки складав 2 роки, тобто до останнього дня жовтня 2008 року (а.с. 9 зі звороту, 14 зі звороту). В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем було продовжено строк дії картки на новий строк, або продовження користування карткою чи картковим рахунком відповідачем після закінчення строку дії виданої йому платіжної картки, або отримання відповідачем у кредитора нової платіжної картки. Пунктом 5.4. розділу II Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, проводиться у визначеному порядку, а саме: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці (у полі місяць) (а.с. 15). Оскільки згідно умов кредитного договору між позивачем та відповідачем встановлено строк виконання основного зобов'язання не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, яка видавалася позивачу в жовтні 2006 року строком на 2 роки, в зв'язку з неотриманням позивачем належного виконання договору про порушення свого права позивач довідався та міг довідатись з часу закінчення строку, на який відповідачу надавалися кредитні кошти, а саме з часу закінчення дії кредитної картки відповідача, тобто останнього дня жовтня 2008 року, та відповідно до наданої позивачем виписки по особовому рахунку відповідача, останнє використання кредитної картки відповідачем було здійснено 14.02.2007 року (а.с. 59), що не заперечується представником позивача, а до суду за захистом порушеного права позивач звернувся лише 21.05.2014 року. Оскільки згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору лише на власний розсуд, враховуючи, що позивачем пред`явлено вимоги до відповідача з пропуском встановленого строку позовної давності, про що заявлено відповідачем, доказів наявності поважних причин пропущення позовної давності, її зупинення чи переривання позивачем не надано, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed