Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулось до суду з вимогами про стягнення надмірно виплаченої пенсії. Позивач зазначав, що відповідачці було призначено пенсію за віком. При масовому перерахунку пенсії внаслідок програмної помилки було проведено надмірне нарахування пенсії. Відповідачка добровільно кошти не повернула, у звязку з чим представник позивача просив суд стягнути надмірно виплачену пенсію у розмірі 1350 грн. 17 коп. \~ Представник позивача не зявився в судове засідання. Подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без їх участі. Просить задоволити заявлений позов. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Представник відповідачки не зявилася в судове засідання. Подала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без їх участі. Просить відмовити в задоволенні позову. До суду був наданий відзив. Зазначається про те, що 25 січня 2018 року відповідачка отримала позовну заяву. Ознайомившись з її змістом, вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. В позовній заяві позивач зазначає: «...У звязку з приведенням у відповідність середньомісячного заробітку в тому числі для [PERSON], програма (автоматизована система обробки пенсійної документації далі - АСОПД) невірно провела розрахунок. Таким чином в результаті програмної (розрахункової) помилки виникла переплата по пенсійній справі за період з 30.04.2013року по 30.04.2016року в сумі 1350,17 грн...». Згідно з п. 27 постанови №2 пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року (№6-151цс13) та від 02 липня 2014 року (№ 6-91цс14). Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його сторони (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014 р.). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. До позовної заяви не додано доказів того, що зі сторони Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області було допущено саме рахункову помилку у нарахуванні пенсії, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Таким чином, стороною позивача не надано жодних доказів, що підтверджують той факт, що при нарахуванні пенсії була допущена рахункова помилка, як і не надано доказів допущення відповідачкою будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати. Позивачем безпідставно ототожнено поняття «рахункова помилка» та «програмна помилка». Окрім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». В силу ст. 81 ЦПК України тягар доведення перед судом переконливості як вимог, так і заперечень цивільним процесуальним законом покладений на сторони. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed