Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 12 листопада 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Шумської міської ради (далі відповідача) з вимогою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті сестри - [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із: права на земельну частку (пай) в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Земельна ділянка була надана [PERSON] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0202871 виданого КСП «Каменяр», зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 332 від 23.12.1996 р. (оригінал Сертифікату втрачено - про що оголошено в районній газеті «Новини Шумщини» № 7667/16 від 20.04.2018 р.) Будучи спадкоємцем [PERSON] першої черги, відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України, сестра позивача прийняла спадщину, що відкрилася внаслідок смерті чоловіка, оскільки постійно проживала та була зареєстрована з ним на час його смерті. Сестра позивача [PERSON] прийняла спадщину, проте через ряд поважних причин не оформила її документально. [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із: права на земельну частку (пай) в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Земельна ділянка була надана [PERSON] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0202870 виданого КСП «Каменяр», зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 331 від 23.12.1996 р. (оригінал Сертифікату втрачено - про що оголошено в районній газеті «Новини Шумщини» № 7667/16 від 20.04.2018 р.) Позивач звертався у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак йому було відмовлено. На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за ним, як спадкоємцем другої черги спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті сестри - [PERSON] . ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 04 грудня 2020 року. 4. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. 5. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року призначено підготовче засідання на 06 січня 2021 року. 6. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про витребування актового запису про його народження, а також актового запису про одруження його сестри [PERSON] - відмовлено; справу призначено до судового розгляду по суті на 09 лютого 2021 року. 7. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Андрушівка Шумського району Тернопільської області, батьки якої [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. 10. Із свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 21.09.2004 р., що видане Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області стверджується, що [INFO] помер - [PERSON] . 11. Згідно свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] від 18.06.2008 р., що видане Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вказується, що [INFO] померла - [PERSON] 12. Померлій [PERSON] належало майно, що складається із: - права на земельну частку (пай), яка перебуває у КСП «Каменяр» в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії серії ТР № 0202871 виданого КСП «Каменяр», зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 332 від 23.12.1996 р. (оригінал Сертифікату втрачено) - права на земельну частку (пай), яка перебуває у КСП «Каменяр» в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії серії ТР № 0202870 виданого КСП «Каменяр», зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 331 від 23.12.1996 р. (оригінал Сертифікату втрачено) 13. Відповідно до листа № 245/0/206-18 виданого 26.04.2018 р. Відділом у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вбачається, що [PERSON] був включений в списки на паювання землі по КСП «Каменяр» за №332 від 23.12.1996 р. Одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0202871, який перебуває у колективній власності КСП «Каменяр» в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах. 14. Із листа № 245/0/206-18 виданого 26.04.2018 р. Відділом у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області вбачається, що [PERSON] була включена в списки на паювання землі по КСП «Каменяр» за №331 від 23.12.1996 р. Одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0202871, який перебуває у колективній власності КСП «Каменяр» в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах. 15. Як вбачається із довідки № 551 від 08.05.2009 р. виданої Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, у спадковому будинку, який знаходиться [ADDRESS] , станом на 01 липня 1990 року були прописані і проживали двоє осіб, а саме: [PERSON] - голова двору, [INFO] , помер [INFO] , [PERSON] - дружина, [INFO] , померла [INFO] . 16. Згідно довідки № 663 виданої Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вказується, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно являється сестрою [PERSON] , жителя с. Онишківці Шумського району Тернопільської області. Суд оцінює вказану довідку не допустимою, не належною та такою, що не дає підстав для підтвердження родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем, оскільки такий факт встановлюються органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно актового запису та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. 17. Відповідно довідки № 286 від 09.11.2020 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області, вказується, що до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] з нею проживав її брат [PERSON] в с. Онишківці Шумського району Тернопільської області та вели спільне господарство. 18. Згідно листа про роз`яснення щодо порядку спадкування № 70/01-16 від 11.03.2020 р. виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В., вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки ним не подано сертифікат на право на земельну частку (пай) із рекомендацією звернутися до суду. ІV. Оцінка Суду. 19. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 22. Згідно п. 7, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. 23. Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. 24. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. 25. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. 26. Суд зауважує, що ухвалою суду від 06.01.2021 р. у задоволенні клопотання про витребування актового запису про народження позивача, а також актового запису про одруження його сестри [PERSON] відмовлено, оскільки позивач маючи передбачене законом право на повторне звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, не вжив жодних дій щодо його відновлення про що свідчить відсутність відповідних доказів. 27. Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин його із сестрою, оскільки останній не представив суду докази про те, що він звертався до органів ДРАЦС про видачу актового запису про його народження, а також про видачу актового запису про одруження його сестри, що не унеможливлює встановити такий факт. 28. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 29. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 30. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 31. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 32. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 33. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 34. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 35. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. 36. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 36. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 37. Із змісту ст. 1272 ЦК України слідує, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 38. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відомостей про вчинення таких дій позивачем суду не надано та, відповідно, матеріали справи їх не містять. 39. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України. 40. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 41. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. 42. Згідно п.2.1 гл. 10 Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), серед інших, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. 43. Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. 44. Згідно із п.3 Глави 13 цього Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 45. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Доводи позивача зазначені у позовній заяві про те, що приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає безпідставними, оскільки поданий [PERSON] лист про роз`яснення щодо порядку спадкування № 70/01-16 від 11.03.2020 р., виданий приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В., не є належним та достатнім доказом, який свідчить про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, яким є належно мотивована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена у відповідності до ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат». 46. У пункті 1 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 йдеться про обов`язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. 47. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Судом встановлено, що спору між позивачем та відповідачем немає, в силу обставин, про які йдеться в ст. 392 ЦК України, а тому приходить до переконання, що в даному випадку відсутній спір про право на спадкування. Крім того, загальним правилом в спорах щодо визнання права власності на спадкового майна, відповідачами є особи, які прийняли спадщину в установленному законом порядку, тобто дані факти мають підтверджуватися відповідними доказами (ст.ст. 1268 - 1269 ЦК України). Позивач зазначених доказів не представила, а тому суд не взмозі перевірити те, що Шумська міська рада є належним відповідачем. 48. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 49. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. 50. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України). 51. Згідно з ч. 1, 7 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 52. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 53. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] не встановлено, в задоволення позовної вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] , слід відмовити. Крім того, суд зауважує, що позивач не наддав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив йому у видачі вказаного свідоцтва. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 54. Позивачем при подачі позову було сплачено 1261 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: dismissed