Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в якому посилається на те, що з грудня 2012 року по теперішній час вона та її донька [PERSON] підвергаються моральному тиску з боку гр.. [PERSON], яка майже кожного місяця, а то частіше звертається до органів міліції з повідомленням про те, що її сім'я займається виготовленням та збутом наркотичних засобів, без усіляких на то підстав та доказів. Внаслідок цих заяв, до них додому стали приходити працівники міліції з перевірками щодо наявності наркотичних засобів, при перевірці дані заяви підтвердження незаконного обігу наркотичних засобів не знайшли. Крім того, гр.. [PERSON] та її матір [PERSON] неодноразово самі приходили до неї додому з перевірками та при її близьких та рідних ображали її, «кричали», що вона варить наркотичні засоби, виражалися нецензурною лайкою, все це дуже негативно впливає на її стан здоров'я, своїми діями позивачка поширює недостовірну інформацію відносно неї, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, та такими діями вона спричинила їй моральну шкоду. Враховуючи вищевикладене, просить визнати недостовірною інформацію, яку поширює [PERSON] та яка порочить її честь гідність та ділову репутацію, зобов'язати [PERSON] припинити дані неправомірними дії та припинити моральний терор, якій стосується її та членів її сім'ї, стягнути з відповідачки спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивака [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи це тим, що в даній справі неналежний відповідач, всі звернення до міліції робила матір відповідачки [PERSON], який вісімдесят три роки, у неї погане самопочуття, вона постійно скаржиться на неприємні запахи, які лунають через стінку будинку від її сусідів - сім'ї [PERSON], говорить що це запах медикаментів, ацетону та наркотиків, в зв'язку з чим вона постійно викликає міліцію. Крім того, з приводу доказування, то відповідачка не надала суду доказів щодо поширення інформації саме гр.. [PERSON] про виготовлення гр.. [PERSON] наркотичних засобів. Посилання позивачки на те, що [PERSON] поширює таку інформацію серед сусідів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, в задоволені позову просять відмовити в повному обсязі. Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Відповідно до змісту статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, що є недоторканими. З позовом про захист її гідності та честі має право звернутися до суду фізична особа. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, що випливає із статті 277 ЦК України. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування даної інформації. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснює, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, яка порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Згідно із п. 16 вказаної постанови - відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Так, в судовому засіданні позивачкою не доведено, що саме відповідачка поширювала недостовірну інформації щодо нею, шляхом подання заяв до правоохоронних органів, а також поширення цієї інформації серед сусідів, належних доказів цього позивачка не надала. Згідно досліджених в судовому засіданні наданих Генічеським РВ УМВС України в Херсонської області матеріалів перевірок, встановлено, що саме гр. [PERSON] зверталася на протязі 2013 року з заявами відносно позивачки та членів її сім'ї про незаконне виготовлення та збут наркотичних засобів, яка є матір'ю відповідачки. Так, відповідно висновку № 611 від 29 березня 2013 року гр. [PERSON], [INFO] зателефонувала до Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області з повідомленням про те, що з сусіднього будинку з яким у неї спільна стінка лунає неприємний запах, після проведення відповідної перевірки подвір'я гр.. [PERSON], ознак злочину виявлено не було. Надалі, згідно висновків № 679 від 06 квітня 2013 року, № 2446 від 20 червня 2013 року, № 5452 від 26 жовтня 2013 року, № 4533 від 14 листопада 2913 року, № 4672 від 08 грудня 2013 року, гр.. [PERSON] неодноразово зверталася до міліції з відповідними заявами про те, що гр.. [PERSON] та її сім'я за місцем свого проживання займається виготовленням наркотичних засобів, але після проведення перевірок, дані заяви свого підтвердження не знайшли. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що саме вона зверталася до міліції із заявами про те, що [PERSON] виготовляє наркотичні засоби та збуває їх, відповідачка, яка є її донькою не має до цього ніякого відношення. Отже, [PERSON] не доведено, а судом не здобуто в судовому засіданні доказів того, що мав місце факт поширення відповідачем недостовірної інформації що порочить її честь, гідність та ділову репутацію серед сусідів та шляхом звернення з відповідними заявами до органів внутрішній справ. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка є донькою позивачки та [PERSON], який є співмешканцем доньки, не підтвердили факт поширення відповідачкою недостовірної інформації. Інших свідків, які могли підтвердити факт поширення відповідачкою недостовірної інформації, позивачкою не заявлено. Пред'являти позовні вимоги до гр.. [PERSON] позивачка відмовилася. Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до положень статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, фізичної особа. Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, праві наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено у відповідності до статті 60 ЦПК України факту завдання їй моральної шкоди відповідачем, оскільки не доведено, що саме відповідачка поширює недостовірну інформацію щодо неї. Тому, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed