Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

03.02.2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції, з 30 квітня 2010 року, актовий запис № 49. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.02.2014. Відповідач позов визнав та зазначив, що не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу). Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 квітня 2010 року, розірвали шлюб 20 лютого 2014 року (арк. с. 2, 10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою (арк. с. 6). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини проживає окремо від неї, а тому відповідно до вимог ст. ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2014 і до досягнення донькою повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved