Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Собківська сільська рада Уманського району звернулася до суду з заявою про визнання майна безхазяйним. Заявник зазначив, що [INFO] в с. Собківка Уманського району померла жителька села [PERSON] (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть). Даній жительці належав сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований 26.04.2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №468 розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до інформації управління держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області від 31.05.2017 № 18-23-0.211-698/115-17 нормативно-грошова оцінка на дану земельну частку (пай) становить 84360,93 грн. Спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини, а саме земельної частки (пай), у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Собківської сільської ради Уманського району не звертались. Таким чином, на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, ніхто з його спадкоємців не претендує. Після відкриття провадження у справі заявником було подано уточнення до заяви про визнання майна безхазяйним, в якому заявник зазначив, що в абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз'яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Собківською сільською радою встановлено що у [PERSON] спадкоємці відсутні та після її смерті спадщину ніхто не прийняв. Відповідно до Положення «Про Спадковий реєстр», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 № 1810/5, лише зі Спадкового реєстру можливо отримати достовірну інформацію про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи. Однак, відповідно до ст. 8 Закону України "Про нотаріат" інформація, отримана під час вчинення нотаріальних дій є нотаріальною таємницею і не може бути розкрита на запит осіб, що не мають прямого відношення до вчиненої нотаріальної дії. Відповідно ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства у зв'язку з цивільними, господарськими, адміністративними або кримінальними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу. За вказаних обставин в Собківської сільської ради відсутня об'єктивна можливість щодо отримання вказаних доказів про відсутність спадкоємців та факту заведення спадкової справи. Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. За ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року суб'єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Отже, Собківська сільська рада була державним органом, який уповноважений взяти земельну ділянку на баланс, але з часу смерті [PERSON] здійснювалися заходи щодо встановлення спадкоємці, а тому на даний час вищезазначена земельна ділянка не має власника та її правовий статус є невизначеним. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Невизначеність правового статусу земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON], не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати її за призначенням або ж передати за плату в користування з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій. Собківською сільською радою подано оголошення в газету «Уманська зоря» про відсутність спадкоємців після смерті спадкодавця вищезазначеної земельної частки (пай), яке опубліковано 17.05.2013 року №20. Крім того, на виконання ч.1,3 ст. 137 ЦК УРСР взято на облік вказану земельну частку (пай). Заявник просив визнати спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів в адміністративних межах Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], вартістю 84360,93 грн., безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с. Собківка, Уманського району, Черкаської області в особі Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області. У судовому засіданні представник заявника Шевчук Т.Б. заяву підтримала, просила її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши заяву та додані до неї докази, встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00018115564 від 26 травня 2017 року. Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0325293 від 14 квітня 2000 року, вказаний сертифікат видано члену КПСП «Собківка» [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] на підставі рішення Уманської районної державної адміністрації від 24 березня 1997 року №150. Земельна частка (пай) перебуває у власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Собківка» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно із рішенням №67 від 27 грудня 2012 року виконавчого комітету Собківської сільської ради взято на облік земельні частки (паї), на які більше десяти років спадкоємці не оформили спадщину, у тому числі земельна частка (пай) [PERSON], яка померла [INFO] року, площею 2,82 га. У номері №20 від 17 травня 2013 року газети «Уманська зоря» Собківською сільською радою розміщене оголошення про те, що «в с.Собківка є в наявності дев'ять не витребуваних сертифікатів, спадкоємці яких відсутні, а саме: 1. [PERSON], померла [INFO] р, свідоцтво про смерть [NUMBER]…». Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49391815 від 09.10.2017 року, у вказаному реєстрі інформація про спадкові справи, заведені після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відсутня. У відповідності до ч.4, ч.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Враховуючи те, що [PERSON] померла [INFO], тому застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року, які діяли на момент відкриття спадщини. Згідно із ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до статті 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: ) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] ніхто з спадкоємців у визначений законом строк спадщину не прийняв, у відповідності до статті 555 ЦК УРСР 1963 року майно та права, які належали [PERSON], у тому числі земельна ділянка (пай), перейшли до держави. ЦК УРСР 1963 року не передбачав додаткового судового рішення для визнання такої спадщини власністю держави. В даному випадку суд не може визнати земельну ділянку (пай), яка залишилась після смерті [PERSON], безхазяйною, так як власник такої ділянки був наявний до моменту його смерті, і в подальшому таке майно перейшло до держави. Вирішення питання з приводу належного оформлення прав власності на таке спадкове майно державою, не віднесено до компетенції суду і не являється предметом заявлених вимог. Відповідно, суд не може визнати право власності на вказану земельну ділянку (пай) за Собківською сільською радою Уманського району Черкаської області.

Outcome: dismissed