Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

10 лютого 2017 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно себе як доньки відповідача. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач суду пояснила, що батько не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не піклується та не займається її вихованням, а тому вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Відповідач позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні та пояснив суду, що по 2015 рік вживав заходів через суд щодо невжиття органами влади заходу для забезпечення йому доступу до дитини та можливості взяти участь у її вихованні, неодноразово здійснював поштові перекази на адресу опікуна доньки [PERSON], проте вони поверталися без їхнього прийняття опікуном, постійно сплачує аліменти, а в 2016 році вжив заходів по влаштуванні доньки в школу в м. Чернігові, проте остання відмовилася. Представник відповідача пояснив суду, що є чоловіком старшої сестри позивачки, на протязі останніх семи років він разом з відповідачем приїжджали в с. Андріївку до [PERSON] з подарунками, проте остання не виходила спілкуватися до свого батька [PERSON], а тому просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області просила позов задовольнити, оскільки відповідач не бере участі у вихованні доньки. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Мати дівчинки [PERSON], померла [INFO]. [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з бабусею - [PERSON], яка виконувала обов»язки її опікуна з 22 грудня 2006 року по 25 липня 2016 року. В судовому засіданні було встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів не знаходиться на виконанні у виконавчій службі з 31.10.2008 року та був повторно пред»явлений 19.08.2016 року[PERSON], в зв'язку з чим стягуються щомісячно аліменти з відповідача, заборгованість по сплаті аліментів не встановлена. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Однак, як встановлено в судовому засіданні, органом опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області не були з'ясовані та перевірені в повному обсязі обставини справи, а саме батько дитини вживав заходів в судовому порядку щодо доступу до дитини та його можливості взяти участь у її вихованні. Крім того, [PERSON] не зверталася до правоохоронних органів, органів державної влади чи органів місцевого самоврядування з метою її захисту чи будь-якого негативного впливу з боку відповідача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала свідчення суду, що працює директором в Андріївській середній школі. Батько [PERSON] жодного разу за 9 років її навчання у школі не цікавився дівчинкою, його ні разу не бачила. Тільки один раз з ним говорила по телефону з приводу надання дозволу для виїзду [PERSON] на відпочинок до Італії, але дозволу він так і не надав. По телефону зі мною він говорив грубо та виражався нецензурною лексикою. Для дитини в бабусі створені всі належні умови для проживання, вона регулярно відвідує школу, не пропускає уроки, має все необхідне, бабуся про неї піклується. Після повернення від батька у 2016 році [PERSON] повідомила свідку, що вона сама захотіла повернутися до бабусі в с. Андріївку, психолог проводив з нею анонімне тестування, яке визначило її душевний стан, як тривожний. Свідок [PERSON] дала свідчення, що працює в Андріївській сільській раді з травня 2015 року, неодноразово складала акти обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON]. Умови проживання дівчинки є комфортними, будинок теплий, є одна житлова кімната з перегородкою. У кімнаті є стіл, комп'ютер, підключений інтернет, чисто, охайно, прибрано. Бабуся піклується про дівчинку. [PERSON] привітна, ввічлива, охайна, завжди вітається. Батько [PERSON] з будь-якими питаннями до сільської ради жодного разу не звертався. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем щодо підстав не надання матеріальної допомоги, в судовому засіданні позивачка не заперечувала про сплату відповідачем щомісячно аліментів на її користь. Оскільки, винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх обов"язків по вихованню дитини в судовому засіданні не встановлено та інших доказів з боку позивача не надано, тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON].

Outcome: dismissed