Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області, ідентифікаційний код [NUMBER], [NUMBER] виданий 25.09.1996 року Жмеринським РВ ГМВС України Вінницької області, аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 800 /вісімсот/ гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей відповідного віку, відкликати виконавчий лист № 014/513/12 ц Кагарлицького районного суду від 21 листопада 2012 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, який знаходиться на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва / м. Київ ,02121, проспект Бажана, 7-е /, згідно Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від судового збору, стягнути з відповідача судові витрати за надання їй юридичної допомоги в сумі 300 грн., посилаючись на те, що згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року по справі № 2-513/12 відповідач зобов'язаний до щомісячної сплати аліментів на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року і до досягнення дочкою повноліття. В даний час такий розмір аліментів є дуже малим, оскільки дитині майже вісім років. Вона часто хворіє, а тому потребує особливого постійного лікування та догляду за нею, а ліки та харчі коштують дуже дорого, утримувати дитину за 400 грн. в місяць їй одній дуже складно. Вона проживає одна, в неї крім дочки [PERSON], 2006 року народження, є ще дитина - син [PERSON], [INFO], батько якого - [PERSON], помер [INFO], тобто в неї на утриманні зараз двоє малолітніх дітей і вона одна їх виховує і утримує. Відповідач по справі жодного разу з часу припинення між ними сімейних стосунків, а саме: з 2011 року не відвідував дочку, не приймав і не приймає участі у її утриманні та вихованні, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених таким кодексом. Виходячи з положень ст. 192 Сімейного Кодексу України суд за своїм рішенням може збільшити розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення здоров'я платника, одержувача аліментів або дитини. Її матеріальний та сімейний стан змінився, в неї на утриманні двоє малолітніх дітей, їй одній їх тяжко утримувати. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і в нього на 01.05.2014 року заборгованість по не сплаті аліментів становить 8243 грн. 46 коп. Відповідач навмисно офіційно ніде не працює, хоча одружений, має дитину. Працює по ремонту автомобілів. Він вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати більшу суму аліментів і в змозі це робити. Відповідач позовні вимоги позивача не визнає та просить суд позивачу відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України підстави для зміни розміру аліментів наступні: зміна матеріального або сімейного становища стягувача аліментів: зміна матеріального або сімейного становища платника аліментів; погіршення або поліпшення стану здоров'я стягувача аліментів; погіршення або поліпшення стану здоров'я платника аліментів. Отже, погіршення стану здоров'я дитини відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України не є підставою для зміни розміру аліментів. Необхідно зазначити, що позивачем не додано до позовної заяви доказів того, що дитина часто хворіє, а тому потребує особливого постійного лікування та догляду за нею. Необхідно зазначити, що він ніколи не ухилявся та не збирається ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини. Він тривалий час не мав доходу, оскільки не був працевлаштований та не отримував заробітної плати. Незважаючи на скрутне матеріальне становище він сплатив позивачу аліменти в сумі близько 6000 гривень. Також, він бажав і бажає бачитись з дитиною, але позивач через неприязні відносини не дає йому можливості провідувати дочку. Після припинення шлюбних відносин з позивачем він одружився вдруге та має малолітню дитину (1,5 роки) та дружину, яка перебуває у декретній відпустці. У нього також немає близьких людей, які б могли допомагати йому. Отже, насправді на даний час у нього змінилось сімейне становище як платника аліментів, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України є підставною для зменшення розміру аліментів. Проте, він не звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки розмір аліментів в сумі 400 гривень це саме той розмір, який він має змогу сплачувати. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимогах позивачу відмовити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності підстав, визначених законом, а саме: зміни обставин, які були підставами для визначення судом розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не і може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач вказала, що коли відповідач посилає їй аліменти в меншому розмірі, чим присудив їй суд, то вона їх відправляла назад, тому зараз відповідач має заборгованість по несплаті аліментів в сумі 8 243 грн. 46 коп. Відповідач пояснив, що в дійсності в повній мірі не сплачував аліменти, але наміру щодо слати їх в повному обсязі має та буде старатися виплатити. З аналізу зазначеної статті слідує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо зміни обставин, які були враховані судом при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, та стали б підставою для збільшення зазначеного розміру аліментів. Безпідставними є також посилання позивача як на підставу збільшення розміру аліментів незадовільний стан здоров'я дитини та те, що дуже дорогі харчі. Відповідно до положень Закону України „Про індексацію грошових доходів населення", ч. 2 ст. 184 СК України наявність інфляційних процесів в державі є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, а понесені одним із батьків додаткові витрати, пов'язані з хворобою дитини, забезпеченням її фізичного, духовного та морального розвитку, є підставою для стягнення таких додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України, а не для зміни розміру аліментів. Враховуючи викладене, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності підстав, визначених законом, а саме: зміни обставин, які були підставами для визначення судом розміру аліментів. Крім того, відсутні докази того, що змінився матеріальний стан платника чи отримувача аліментів, а також стан здоров'я когось з них. В матеріалах справи відсутні докази, що з часу постановлення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 400 грн. стались зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршилось або поліпшилось здоров'я когось з них, які б давали підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо зміни обставин, які були враховані судом при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, та стали б підставою для збільшення зазначеного розміру аліментів. З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання дочки - [PERSON], [INFO] і відповідно заявлений позов є недоведеним та безпідставним, а тому вважає за необхідне позивачу в задоволенні позову відмовити. Щодо понесених позивачем судових витрат за надання юридичної допомоги в сумі 300 грн., то у задоволенні вимог позивачу суд відмовляє з наступних підстав. Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.. 84 ЦК України - це витрати сторони, що вона понесла у зв'язку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Однак, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, а є лише квитанція, та не має розрахунку витрат вказаних у квитанції, тому вказані вимоги позивача не підлягають до задоволення. Суд звільняє позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed