Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, філії 12 Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ТОВ «Київжитлосвіт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації належного третій особі майна, а саме: 1/2 частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], щодо визнання недійсним протоколу № 1213229 проведення прилюдних торгів від 11.03.2014 року проведених відповідачем-2 з реалізації вказаного вище майна та визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна - 1/2 частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зазначивши, що між відповідачем - 1 та відповідачем- 2 04.10.2013 року в ході виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» коштів було укладено договір № 1213229 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, належного на праві власності третій особі. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що на час проведення прилюдних торгів термін дії експертної оцінки закінчився, а тому угода про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна укладена з порушенням норм законодавства, що є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Крім того, позивачем зазначено про відсутність повідомлення про проведення публічних торгів у місцевих друкованих засобах інформації. Проведені прилюдні торги, позивач вважає недійсними. Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в позові обставини просив позов задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання з`явилися, проти позовних вимог заперечували, надали письмові заперечення, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. 28.02.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №48.1/05-КЛТ-08 1, відповідно до якого позивач відкрив боржнику траншову кредитну лінію в межах загальної суми 7 500 000,00 грн. на основі Додаткових договорів про видачу кредиту до кредитного договору, які є його невід`ємною частиною. Згідно з п 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» найменування Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» . У зв'язку з неналежним виконанням умов вищезазначеного кредитного договору, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2012 року по справі за позовом позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до ВАТ «Родовід-Банк», третя особа: приватний підприємець [PERSON] про визнання недійсним договору поруки та згідно з рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14.11.2012 року з [PERSON] на користь позивача стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 538 860,99 грн. та судом видано виконавчий лист (справа №2-102/11) про стягнення зазначеної суми, за яким, на підставі заяви стягувача (позивача) державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №36113805 від 23.01.2013 року та боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду з моменту винесення постанови. Після опису та арешту майна боржника від 26.07.2013 року, відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] від 26.07.2013 року, як суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні призначено [PERSON], яка має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, та зобов'язано надати письмовий висновок. Звіт про оцінку майна боржника суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання [PERSON] було складено 01.08.2013року. Згідно ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Заявка на реалізацію майна боржника датована 24.09.2013р., договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також передача майна боржника спеціалізованій організації - 04.10.2013р. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Разом з тим, на момент складання заявки на реалізацію майна боржника та укладення договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна строк дії звіту про оцінку майна не закінчився. За п.3.2 вказаного вище положення, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158. Відповідно до пунктів 2.6. та 3.2. Тимчасового положення стартовою ціною лота (початковою вартістю майна) є ціна зазначена у заявці державного виконавця на реалізацію майна. Таким чином, звіт про оцінку майна повинен бути чинним на момент передачі майна на реалізацію. Дотримання строку, визначеного в ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» має значення лише для передачі арештованого майна на реалізацію, а не для проведення торгів. Суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на те, що висновки з оцінки на час проведення прилюдних торгів були не чинними, оскільки державний виконавець передав на реалізацію майно в межах шестимісячного строку з дня підписання висновку та в нього відсутні були підстави для повторної оцінки майна, оскільки майно вже було передано на реалізацію. Таким чином, у зв'язку з тим, що на момент складання заявки на укладення договору на реалізацію арештованого майна строк дії звіту про оцінку майна не закінчився суд не вбачає підстав для проведення повторної оцінки майна, оскільки державний виконавець передав на реалізацію майно в межах шестимісячного строку з дня підписання висновку з незалежної оцінки майна. Згідно положень п. 1.1. 1.2. 3.1.- 4.16 Тимчасового положення, до торгів відносяться лише дії, вказані в цьому положенні, та не стосуються визначення вартості (ціни) арештованого майна, оскільки до цього моменту вона повинна вже бути визначена і вказувалася в заявці державного виконавця. Оскільки, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за №745/4838». Прилюдні торги з реалізації вищезазначеного заставного майна відповідачем 2 призначалися на 28.10. 2013 року і 25.11.2013 року та не відбувалися через відсутність покупців. Стосовно відсутності повідомлення про проведення публічних торгів у місцевих друкованих засобах інформації, відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999р. № 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за №745/4038, організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку". Позивачем вірно зазначено норму права, однак як встановлено у судовому засіданні на прилюдних торгах було реалізовано не предмет іпотеки, а арештоване нерухоме майно, що належить боржнику і не є предметом іпотеки, про що свідчить ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 18.02.2014року по справі №22-ц/781/584/14, згідно з якою апеляційну скаргу ПАТ «Родовід банк» відхилено. Суд дійшов до наступних висновків: «З акту опису й арешту майна від 26 липня 2013 року вбачається, що державним виконавцем проведено опис майна, а саме 1/2 частини нежитлової будівлі загальною площею 1789,1 кв.м., що розташована по [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 листопада 2008 року, виданого на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2008 року № 1721. Згідно договору іпотеки № 48.1/05-КЛТ-08 від 28 лютого 2008 року, укладеного між Банком та [PERSON], [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань фізичної особи - підприємця [PERSON] перед Банком за кредитним договором від 28 лютого 2008 року, передано в іпотеку іпотекодержателю належне на праві власності нерухоме майно: житловий будинок під номером [ADDRESS], що належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 25 грудня 2007 року. Пунктом 1.1.2. договору іпотеки передбачено, що всі зроблені іпотекодавцем у період дії цього договору поліпшення, роботи щодо реконструкції, зміни, доробки, добудови, прибудови тощо автоматично стають предметом іпотеки за цим договором. У разі закінчення будівництва та одержання іпотекодавцем свідоцтва про право власності на предмет іпотеки до закінчення терміну дії цього договору, сторони вносять відповідні зміни до цього договору (1.1.4. договору). Як пояснила представник Банку, після отримання [PERSON] Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - 1/2 частину нежитлового приміщення по [ADDRESS], зміни до договору іпотеки не вносились. Заяву державному виконавцеві Банк про стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок майна, що перебуває в іпотеці, не подавав. Згідно даних Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підставою для заборони на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] є іпотечний договір від 28 лютого 2008 року. Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на викладене, обставини щодо реалізації на прилюдних торгах, що відбулися 11.03.2014р. майна належного боржнику [PERSON]., що не є предметом іпотеки, а відтак неможливість застосування до цих правовідносин норм Закону України «Про іпотеку», є встановленими судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили і не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed