Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини. За ухвалою від 21 серпня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, роз`єднано в самостійне провадження. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що позивач та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стали жертвами фізичної розправи - фізичних побоїв та психологічних знущань, домашнього насильства з боку [PERSON] , який є людиною жорстокою, схильною до садизму. Позивач та діти, постійно, системно, протягом декількох років зазнавали фізичних травм та побоїв від [PERSON] . В грудні 2018 року сторони почали мешкати разом за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить [PERSON] та його матері. 14.05.2019 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] народився спільний син [PERSON] подій [INFO] діти [PERSON] та [PERSON] потрапили в лікарню. 04.05.2020 [PERSON] поводив себе агресивно. 04.05.2020 поліцією був складний протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №435939 відносно [PERSON] [INFO] по статті 173-2 КУпАП України. Також 04.05.2020р. відносно [PERSON] [INFO] був виданий терміновий заборонний припис.За фактом нанесення [PERSON] дитині тілесних ушкоджень було порушено кримінальне провадження №12020040660000634 від 05.05.2020р. З 19.05.2020р. позивач та діти мешкали у «БУДИНОК МАМИ» Дніпропетровської обласної громадської організації «Центр захисту життя та сімейних цінностей» за адресою: [ADDRESS] . Про їх місце проживання дізнався [PERSON] . У нього закінчився строк дії термінового заборонного припису і він почав переслідувати позивача з дітьми. Він із своєю мамою приходить за адресою центру, вимагає щоб позивач вийшла та винесла йому дитину, погрожує, лається нецензурними словами, погрожує прорватись до приміщення, взломати двері. Позивач виходила до нього, намагалась його заспокоїти, але він кричав на неї, погрожував, що якщо позивач не віддасть йому [PERSON] , на якого він має такі ж права на його думку як і позивач, то він позбавить позивача батьківських прав бо у неї немає на що жити і він у будь якому разі забере дитину. Тому позивач просить суд визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] . Ухвалою від 21.08.2020 відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 22.10.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 24 листопада 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, наголошуючи на тому, що позивач не впорається з дитиною. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » від 22.10.2020 № 4/4-596, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1996 р.н. Суд, заслухавши доводи сторін та їх представників, думку органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач має ще двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2020 року (справа № 199/4713/20) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 травня 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , про що зроблено актовий запис № 189, розірвано, однак між батьками не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Дані обставини визнані учасниками справи, тому не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з лютого 2019 року [PERSON] зі своїми дітьми стали жертвами фізичної розправи та психологічних знущань з боку [PERSON] 04 травня 2020 року поліцією був складний протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП України, серії АПР18 №435939, відносно [PERSON] , [INFO] . Того ж дня, відносно [PERSON] був виданий терміновий заборонний припис серії АА №153971. Отже, органами поліції було встановлено наявність реальної загрози життю та здоров`ю [PERSON] та її дітей від дій [PERSON] . За фактом нанесення легких тілесних ушкоджень сину [PERSON] , [INFO] , в Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження №12020040660000634 від 05.05.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань. 24 травня 2020 року поліція повторно винесла щодо [PERSON] терміновий заборонний припис. Зазначені вище обставини, встановлені рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2020 (справа № 199/3300/20), яким були встановлені наступні заходи обмеження прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , та її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та покладено на [PERSON] наступні обов`язки: - \~ \~ \~ \~заборонити перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , або іншої адреси їх місця проживання; - \~ \~ \~ \~заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , та її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - \~ \~ \~ \~заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , [INFO] , або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 22 червня 2020 року постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на сорок годин. Відповідно до положень ч.1 ст. 3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. Крім того, ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Малолітня дитина проживає разом з позивачем в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні умови для її проживання. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » від 22.10.2020 № 4/4-596, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1996 р.н. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи те, що мати дитини виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, а також за наявності доказів вчинення домашнього насильства відповідачем відносно малолітнього [PERSON] , суд вважає, що проживання малолітнього з матір`ю створює спокійне та стійке середовище для дитини, тому суд дійшов висновку за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, що відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дитини. Розподіл судових витрат визначено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved