Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 15 липня 2017 року, актовий запис № 1. Від сумісно проживання сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що оскільки на даний час виховує сина, не може працевлаштуватись та отримувати доходи. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, також зазначив, що позовні вимоги не визнає та не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки вже сплачує аліменти на утримання дитини, на даний час є студентом, стипендії не отримує (а.с.41). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає за таких обставин. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому виконавчим комітетом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області шлюбі з 15 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.04). Від спільного проживання в шлюбі, [INFO], народився син [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 28 листопада 2017 року (а.с.05). Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, проживає окремо, син знаходяться на її утриманні та вихованні. 14 січня 2019 року судовим наказом виданим Великобурлуцьким районним судом Харківської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 10 січня 2019 року і до досягнення дитиною віку повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та як вбачається з довідки про отримання допомоги від 13 грудня 2018 року за № 2148, виданої начальником управління соціального захисту населення, [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн 00 к.(а.с.08). Саме за цих підстав позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, оскільки отриманих від держави коштів та аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання сина не вистачає, також не вистачає грошових коштів на нормальне існування та придбання необхідних для життя речей. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З аналізу зазначеної норми витікає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Як вбачається з наявного в матеріалах справи студентського квитка серії [NUMBER], відповідач [PERSON] на даний час є студентом Харківського машинобудівного коледжу, денної форми навчання, відділення технології зварювання та економіки виробництва (а.с.31). Крім того, відповідачем, разом з заявою про розгляд справи без його участі, було надано довідку про доходи за № 46 від 15.02.2019 року Харківського машинобудівного коледжу з якої вбачається, що [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, однак стипендію не отримує, оскільки остання не нарахована за підсумками семестрового контролю та загальна сума доходу за період з серпня 2018 року по січень 2019 року становить 0 грн 00 к. Відповідно до положень закріплених в ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Виходячи з того, що позивачем не надано доказів достатності заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів, суду не надано достатніх і переконливих доказів, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання дружини, натомість з матеріалів справи вбачається, що він є студентом денної бюджетної форми навчання та на даний час немає доходу, тому суд приходить до висновку, про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір повинен бути віднесений за рахунок держави.

Outcome: dismissed