Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

09 вересня 2014 року позивачі звернулися до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до СТОВ «Жовтневе» про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок. В позові зазначили, що протягом 1989-2002 років [PERSON] працював у радгоспі "Жовтневий", який в 1995 році було реорганізовано у СТОВ «Жовтневе». На момент реорганізації радгоспу і до теперішнього часу вони зареєстровані та постійно проживають в житловому будинку по [ADDRESS]. В 2006 році на ім'я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок, а також отримано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На даний час зазначений будинок перебуває на балансі відповідача. Вважали, що мають право на отримання даного будинку у власність в порядку приватизації. Ухвалою суду від 01 жовтня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Новоукраїнську сільську раду Березнегуватського району Миколаївської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили, що в 1992 році отримали від радгоспу «Жовтневий» будинок в с. Новоукраїнка Березнегуватського району в порядку черговості, оскільки так працював [PERSON] До даного час вони з дітьми в ньому постійно проживають. Вважають, що мають право на нього в порядку приватизації, однак будинок знаходиться на балансі СТОВ «Жовтневе». Із заявою про приватизацію будинку до Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району не зверталися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні також позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник СТОВ «Жовтневе» в судовому засіданні проти позовних вимог позивачів фактично заперечував, пояснив що вони вищевказаний будинок отримали в користування з умовою щомісячної плати. Раніше вони сплачували кошти за користування будинком, однак останнім часом їх не сплачують, в зв'язку з чим за ними рахується заборгованість, яку вони сплатити відмовляються. На даний час будинок знаходиться на балансі товариства. Представник Новоукраїнської сільської ради в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог позивачів, пояснила, що у власності територіальної громади житловий фонду відсутній. Позивачі не зверталися до сільської ради із заявами про приватизацією будинку, в якому проживають та відповідно і вона до СТОВ «Жовтневе» за передачею його до комунальної власності не зверталася. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного. Позивачі зареєстровані та проживають в житловому будинку по [ADDRESS] Миколаївської області, що підтверджується довідкою сільської ради від 18 березня 2014 року (а.с.34). Зазначений житловий будинок позивач [PERSON] отримав від радгоспу «Жовтневий» в порядку черговості, про що свідчить виписка з протоколу засідання профкому радгоспу від 29 серпня 1992 року, який у подальшому було реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (а.с.19,20). Згідно довідки СТОВ «Жовтневе» від 13 серпня 2014 року вищевказаний житловий будинок до даного часу перебуває на балансі товариства, а відповідач [PERSON] отримував його з умовою щомісячної оплати 23,75 грн. (а.с.22). За даними довідки Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року житловий будинок по [ADDRESS] в комунальну власність сільської ради не передавався та позивачі до сільської ради за його приватизацією не зверталися (а.с.63). Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація - це правочин між державою у особі її повноважних органів, визначених ч.1 ст.8 цього закону та громадянином щодо безоплатної передачі майна з державного житлового фонду у власність громадянина, який має право користування зазначеним майном. За положеннями вимог ст. 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житла у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житла у власність громадян, відповідно до ст.5 цього Закону, оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Враховуючи зміст зазначених вимог Закону, при визнанні права наймача на приватизацію жилого приміщення, суд сам не вирішує питання про право власності на це приміщення, оскільки згідно ст.8 Закону приватизація здійснюється уповноваженими на це органами за письмовою заявою всіх повнолітніх членів сім'ї наймача, до яких суд не належить. За приписами ст.ст.6,19 Конституції України судове рішення не може будь-яким чином підміняти собою рішення органу державної влади. Оскільки питання щодо приватизації житла та передача його у власність здійснюється уповноваженими на це органами, позовні вимоги про визнання за позивачами права спільної сумісної власності на житловий будинок, не узгоджується з нормами матеріального права. За такого, в задоволенні позову позивачів слід відмовити.

Outcome: dismissed