Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просив визначити йому додатковий 2-х місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 14.11.2012 року. Свої вимоги позивач [PERSON] обгрунтував тим, що 27.04.2002 року помер його батько [PERSON], а після цього 14.11.2012 року померла мати його батька, тобто бабуся [PERSON]. 04.10.2016 року від приватного нотаріуса він отримав повідомлення про те, що його дядько [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Крім того, в цьому повідомленні нотаріуса було зазначено, що він та його сестра [PERSON] маємо право на спадщину після смерті бабусі. Після цього, він та його сестра [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі. Однак, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вони пропустили 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як являючись інвалідом 2 групи, має поганий стан здоровя, постійно хворіє і тому майже не перестає лікуватися, що підтверджується копіями медичних довідок. Крім того, 20 жовтня 2016 року до Богуславського районного суду Київської області звернулася [PERSON] з аналогічним позовом, вимоги якого обґрунтовує аналогічними обставинами (а.с.31-40). Ухвалою суду від 05 грудня 2016 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та цивільна справа [PERSON] до [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на підставі ст. 126 ЦК України обєднанні у одне провадження (а.с. 70). Ухвалою суду від 04 січня 2017 року змінено неналежного відповідача [PERSON] сільську раду Богуславського району Київської області на належного відповідача на [PERSON] (а.с.85). Ухвалою суду від 31 січня 2017 року до участі у справі залучені в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON], які є потенційними спадкоємцями по закону після смерті їх матері [PERSON], яка померла 14 листопада 2012 року (а.с.102). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що він був на похоронах у бабусі [PERSON], але своєчасно не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, оскільки хворів та хворіє гепатитом [PERSON] постійно стаціонарно та амбулаторно лікується. Працює охоронником газового господарства і кожен раз коли він йшов на роботу, то міг зайти до нотаріальної контори, яка розташована неподалік від його місця роботи і написати заяву про прийняття спадщини, але чого він цього не зробив, пояснити не може. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її дочкою, яка з дитинства являється інвалідом 3 групи, оскільки перебуває на обліку у лікаря психіатра. Дочка працює контролером в газовій конторі. Коли померла [PERSON] вони не претендували на спадщину. Але, в 2016 році відповідач [PERSON] зібрав всіх братів і сестер та повідомив, що він бажає оформити спадщину після смерті матері. Після цього, вони подумали, як що б був живим їх батько, який помер в 2002 році, то і він би мав право на отримання спадщини. Її дочка - позивач по справі своєчасно не звернулася до нотаріуса, оскільки хворіла і їй було не спадщини. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав надавши письмове заперечення (а.с. 26-28) та пояснив, що позивачі попустили строк на прийняття спадщини без поважних причин, оскільки їх тимчасові хвороби не є тяжкими, які б перешкоджали їм звернутися до нотаріальної контори, що розташована поруч з їх місцем роботи. Просив відмовити у задоволені позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачі без поважних причин пропустили строк на прийняття спадщини і тому їх вимоги не можуть бути задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав суду нотаріально посвідчену заяву від 10.02.2017 року, в якій зазначено, що будучі спадкоємцем першої черги по закону він не буде приймати спадщину після смерті матері [PERSON], він не заперечує, щоб його частку спадщини прийняв брат [PERSON] відповідач по справі (а.с.109). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи №60/2016, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2002 року помер [PERSON] у віці 52 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 28 квітня 2002 року [PERSON] сільською радою Богуславського району Київської області, актовий запис №21 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] його діти [PERSON] та [PERSON] (позивачі по справі) спадщину не оформляли. Із матеріалів спадкової справи №60/2016 вбачається, 14 листопада 2012 року померла [PERSON] у віці 87 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 14 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №200 (а.с.94). 01 жовтня 2016 року до нотаріуса звернувся відповідач [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що викрилась внаслідок смерті матері [PERSON] зазначивши про наявність інших потенційних спадкоємців (а.с.89). 04 жовтня 2016 року нотаріус надіслав позивачам [PERSON] та [PERSON] повідомлення, в якому зазначено, що вони мають право на спадщину після смерті бабусі [PERSON]П, оскільки їх батько [PERSON] помер в 2002 році. Однак вони пропустили строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України і тому їм необхідно в 10-ти денний строк звернутися до нотаріуса та повідомити про свої наміри щодо спадщини, яка відкрилась після смерті їх бабусі або надати нотаріусу рішення суду про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.9, 38). 13 жовтня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами, в яких просили надати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки мають намір в судовому порядку встановити додатковий строк для прийняття спадщини, який був пропущений з поважних причин (а.с.96,97). 13 жовтня 2016 року нотаріус виніс постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно яких позивача [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вони не прийняли спадщину у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с.10, 39). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1270 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1, ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження того, що строк прийняття спадщини був пропушений по поважним причинам позивачі [PERSON] та [PERSON] надали до позовної заяви медичні довідки (а.с.10,11,40,78,80), однак суд не приймає їх до уваги, як належні докази, оскільки ці довідки не підписані головним лікарем та відсутня гербова печатка медичної установи, що передбачено наказом Міністерства охорони здоров'я України "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я незалежно від форми власності та підпорядкування" від 14 лютого 2012 року N 110. Також суд не приймає до уваги виписку №2793/82, з якої вбачається, що [PERSON] в період з 18.05.2012 року по 30.05.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в Богуславській ЦРЛ з діагнозом хронічний гепатіт С (а.с.76) та виписку №405/780, з якої вбачається, що [PERSON] в період з 22.07.2012 року по 24.07.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в Богуславській ЦРЛ з діагнозом еризипелоїд 2 пальця лівої кисті (а.с.77), оскільки згідно даних виписок позивач [PERSON] хворів ще до відкриття спадщини, тобто до 14.11.2012 року. Згідно виписки №5464/641 вбачається, що [PERSON] в період з 16.10.2013 року по 25.10.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в Богуславській ЦРЛ з діагнозом гострий правобічний середній отіт. Загострення хронічного ріносінусіт (а.с.81). Враховуючи те, що позивач [PERSON] з 22.06.2009 року по даний час перебуває на обліку з діагнозом «Хронічний вірусний гепатіт С з переходом в цироз печінки», працює охоронником газового господарства та те, що він після відкриття спадщини хворів в період з 16.10.2013 року по 25.10.2013 року, тобто лише 10 днів, суду вважає, що у нього було достатньо часу, щоб своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки №905, виданої 29.12.2016 року головним лікарем Богуславської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] в період з 03.12.2012 року по 14.12.2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гострий бронхіт (а.с.79). Згідно довідки від 28.12.2016 року (а.с.80) вбачається, що [PERSON] перебуваючи на обліку у лікаря психіатра, амбулаторно відвідувала кабінет психіатра 05.12.2012 року, 12.12.2012 року, 18.03.2013 року, 27.03.2013 року, 28.03.2013 року та 20.04.2013 року. Враховуючи те, що позивач [PERSON] перебуваючи на обліку у лікаря психіатра, після відкриття спадщини стаціонарно хворіла в період з 03.12.2012 року по 14.12.2012 року, тобто лише 12 днів та 6 днів амбулаторно відвіддувала лікаря психіатра та те, що вона працює контролером в газову госмподарстві, суду вважає, що у неї було достатньо часу, щоб своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки цивільним законодавством України визначено порядок здійснення права на спадкування, але позивачами на протязі тривалого часу, а саме: в період з 14 листопада 2012 року по 13 жовтня 2016 року, своєчасно не реалізували своє право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку та не надали жодного належного і достовірного доказу, які б мали підтвердити обставини, що підтверджують поважність причин пропущення ними строку для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed