Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", про визнання неправомірними дій, які обмежують права громадян та захист порушених прав та просив визнати неправомірними дії ПАТ «Криворіжгаз» при відключенні газових приладів та побутових лічильників газу у домоволодінні [ADDRESS] і зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» розпломбувати ввод перед лічильником у домоволодінні [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими він є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить йому на праві приватної власності. 16.09.2015 представниками ПАТ «Криворіжгаз» в його відсутність, на його прибудинковій території всупереч існуючих правил припинення газопостачання споживачам було припинено газопостачання за адресою: [ADDRESS] , про що складено АКТ №1111 на відключення газових приладів та побутових лічильників газу ( ПЛГ) від 16.09.2015 р. У акті було вказано, що підставою відключення будинку від системи газопостачання слугував наявний на час відключення- борг за спожитий газ у розмірі 9 026,24 грн. Однак він вважає дії представників ПАТ «Криворіжгаз» неправомірними у зв`язку з тим, що ними не було враховано той факт, що борг у розмірі 9 026,24 грн мав місце за період до вересня 2012 року, поза межами 3 річного строку позовної давності коли підприємство може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги по газопостачанню. За період часу з вересня 2012 року до вересень 2015 року заборгованості за спожитий газ за цим домоволодінням не обліковується, а ПАТ « Криворіжгаз» з позовами про стягнення заборгованості за спожитий газ раніше до мене не звертався. Протягом останніх 3 років він своєчасно вносив плату за користування послугами з газопостачання. Ним виконувався Пункт 29 Правил згідно з яким споживач, повинен своєчасно вносить плату за надані послугу з газопостачання. Згідно з п. 31 та п.6 Правил газопостачання на об`єкт та газові прилади і пристрої споживача припиняється зокрема з у разі несвоєчасної або не в повному обсязі оплати услуг з газопостачання . Між тим протягом останніх 3 років він сплачував послуги з газопостачання згідно з показами лічильника і заборгованості у нього немає. Крім того є акт обстеження домоволодіння [ADDRESS] відповідно до якого показання газового лічильника у цьому домоволодінні на 03.12.2015 становлять «30717», що відповідає даним, які містяться у квитанціях по сплаті витрат по газопостачанню. Відповідачем грубо порушено вимоги п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, він не отримував від ПАТ« Криворіжгаз» у лютому місяці 2015 року за адресою : [ADDRESS] письмового попередження про припинення газопостачання у зв`язку з несплатою наданих послуг з газопостачання, у зв`язку з тим що у нього немає заборгованості з газопостачання за останні 3 роки. Відключивши його от газопостачання 16.09. 2015 без письмового попередження за 10 днів відповідач грубо порушив вимоги п. 19 Правил. Відповідач не виконує свою основну функція - безперебійне газопостачання споживачам. 30.12.2015 він звернувся до відповідача з претензією про поновлення газопостачання за адресою: [ADDRESS] і отримав відповідь за № 30/413 від 13.01.2016, відповідно до якої ПАТ «Криворіжгаз» посилаючись на борг за спожитий газ у сумі 9026,24 грн , який обліковується за домоволодінням [ADDRESS] , без урахування часу коли він виник, йому відмовив у відновленні газопостачання у домоволодіння [ADDRESS] . Він вважає, неправомірними дії представників ПАТ «Криворіжгаз», які грубо порушили його права і інтереси як споживача послуг з газопостачання, оскільки він пенсіонер і отримує мінімальну пенсію, у зимовий час вимушений був мешкати у будинку, який не мав газового опалення, у мене нього було можливості належним чином приготувати собі їжу, помити посуд, прийняти ванну. Відповідач прийняв на себе зобов`язання з надання послуг з газопостачання, а він з моменту отримання будинку [ADDRESS] згідно договору дарування, добросовісно сплачував його послуги з газопостачання. Той борг, на який посилається відповідач, за домоволодінням [ADDRESS] утворився за час до 2006 року - моменту переходу на нього права власності на цей будинок по договору дарування. При таких обставинах він вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором про надання послуг з газопостачання. Ним 12.02.2013 укладено з відповідачем договір № 1025813, який є чинним по теперішній час, це договір про надання населенню послуг з газопостачання на будинок [ADDRESS] . Відповідачем грубо порушено обов`язки, які він прийняв на себе згідно цього договору, а саме п. 30 1) забезпечувати безперервне постачання газу, якісні показники та величина тиску якого відповідає вимогам нормативних документів і згідно з п. 31 цього договору Відповідач (Виконавець договору) несе відповідальність згідно із законодавством за 1) порушення вимог Правил газопостачання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідача Щербачов А.П. в судовому засіданні позовну заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні в повному обсязі. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача зазначив, що 10.03.2006 [PERSON] згідно договору дарування від 10.03.2006 року став власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 13.12.2007, за заявою позивача, між Позивачем та ПАТ «Криворіжгаз» (у 2007 році - ВАТ «Криворіжгаз») було укладено договір про розстрочку у погашенні заборгованості за надані послуги з газопостачання, що утворилися станом на 01.12.2007, загальний борг становив 6236,69 грн. Даний договір було укладено на строк з 01.12.2007 по 01.12.2012 рік. 04.06.2009 Центрально-Міським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 6726,64 грн. 09.07.2009 за заявою [PERSON] даний судовий наказ було скасовано. 09.11.2012 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу було постановлено заочне рішення про стягнення солідарно відповідачів з [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані по [ADDRESS] , на користь ПАТ «Криворіжгаз» заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 6801,89 грн. 12.02.2013 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 1025813. Згідно з пп 3 п. 28 зазначеного Договору, споживач зобов`язаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги, проте умови даного пункту договору Позивачем не виконувались, що вбачається із наданого розрахунку заборгованості. Згідно з п.п. 1 п. 29 зазначеного Договору, виконавець має право припиняти постачання газу споживачеві у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання. [PERSON] неодноразово повідомлявся про наявну заборгованість за спожитий природній газ за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відповідними повідомленнями від 24.04.2014, 01.08.2014, 28.01.2015. 24.12.2014 [PERSON] не допустив до свого домоволодіння представників ПАТ «Криворіжгаз» для здійснення відключення від газопостачання через заборгованість за спожитий природній газ, у зв`язку з чим ПАТ «Криворіжгаз» вимушене було звернутись до суду із позовною заявою про усунення перешкод доступу до внутрішньо будинкових систем газопостачання. 21.04.2016 року за заявою ПАТ «Криворіжгаз» даний позов було залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю предмету спору. Із зазначеного вбачається, що твердження Позивача про те, що ПАТ «Криворіжгаз» із позовами про стягнення заборгованості за спожитий природній газ до [PERSON] раніше не звертався є хибними. Згідно п.6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (що були чинними на момент виникнення заборгованості та припинення газопостачання) - далі Правила, газопостачання на об`єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил. 16.09.2015 через заборгованість в розмірі 9026,24 грн., за адресою домоволодіння [PERSON] , по [ADDRESS] газопостачання було припинено, про що було складено акт на відключення №1103. Таким чином, заборгованість за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , переходить із року в рік з 2006 року. [PERSON] неодноразово був попереджений про наявність заборгованості за спожитий природний газ, а ПАТ «Криворіжгаз» неодноразово зверталось до суду з вимогами про стягнення заборгованості, тому Товариством не було порушено вимоги законодавства України щодо строків позовної давності. Станом на 01.07.2015 заборгованість [PERSON] за спожитий природній газ становить 8121,80 грн. Із розрахунку вбачається, що позивачем в жовтні 2015 року було сплачено 287,20 грн, що свідчить про визнання останнім нарахованої заборгованості за спожитий природній газ. Відновлення газопостачання за адресою домоволодіння [ADDRESS] можливе лише після сплати позивачем заборгованості за спожитий природній газ. Крім того, звертає увагу, що відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається із вищезазначеного, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зокрема просить суд «визнати дії ПАТ «Криворіжгаз» неправомірними», тобто обрав спосіб захисту, за яким вважає, що його права порушено. Проте, визначений за позовною заявою спосіб захисту, не визначений законодавцем у ст. 16 ЦК України. Отже, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, а вимоги позивача не відповідають способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України, тому не підлягають встановленню в судовому порядку. Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , яке належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування домоволодіння від 10 березня 2006 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. і зареєстровано в реєстрі за № 2115. 13.12.2007, за заявою позивача, між сторонами було укладено договір про розстрочку у погашенні заборгованості за надані послуги з газопостачання, що утворилися станом на 01.12.2007 року, загальний борг становив 6236,69 грн. Даний договір було укладено на строк з 01.12.2007 до 01.12.2012. 04.06.2009 року Центрально-міським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 6726,64 грн. 09.07.2009 року за заявою [PERSON] даний судовий наказ було скасовано. 09.11.2012 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу було постановлено заочне рішення про стягнення солідарно відповідачів з [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані по [ADDRESS] , на користь ПАТ «Криворіжгаз» заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 6801,89 грн. 12.02.2013 між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 1025813, відповідно до 3 п. 28 якого, споживач зобов`язаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги, проте умови даного пункту договору Позивачем не виконувались, що вбачається із наданого розрахунку заборгованості, а згідно пп 1 п. 29 зазначеного Договору, виконавець має право припиняти постачання газу споживачеві у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання. Відповідно до повідомлень від 24.04.2014, 01.08.2014, 28.01.2015 [PERSON] повідомлявся про наявну заборгованість за спожитий природній газ за адресою [ADDRESS] , Актом про недопуск № 319 від 24.12.2014 встановлено, що [PERSON] не допустив до свого домоволодіння представників ПАТ «Криворіжгаз» для здійснення відключення від газопостачання через заборгованість за спожитий природній газ. 16.09.2015 року через заборгованість в розмірі 9026,24 грн., за адресою домоволодіння [PERSON] , по [ADDRESS] газопостачання було припинено, про що було складено акт на відключення №1103. 23 квітня 2012 року ПАТ «Криворіжгаз» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ. 09 листопада 2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «Криворіжгаз» задоволено повністю. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2017 заочне рішення по вказаній справі скасовано та призначено розгляд справи в загальному порядку. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2018 позовну заяву ПАТ «Криворіжгаз» про солідарне стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] та [PERSON] у сумі 8121,80 задоволено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, яка набрала законної сили з дня її прийняття, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2018 у зазначеній справі змінено в частині стягнення судового збору, в іншій частині залишено без змін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно із ч. 4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5.4.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так в судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2006 [PERSON] відповідно до договору дарування від 10.03.2006 став власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 13.12.2007 за заявою позивача, між Позивачем та ПАТ «Криворіжгаз» було укладено договір про розстрочку у погашенні заборгованості за надані послуги з газопостачання, що утворилися станом на 01.12.2007 року, загальний борг становив 6236,69 грн. Даний договір було укладено на строк з 01.12.2007 року по 01.12.2012 рік. При цьому, згідно ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до умов зазначеного договору, підприємство має право приймати рішення про дострокове розірвання договору через несвоєчасне погашення боргу за послуги згідно з умовами даного договору. Позивач своєчасно не здійснював сплату поточних нарахувань за спожитий природній газ . Також суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що ПАТ «Криворіжгаз» із позовами про стягнення заборгованості за спожитий природній газ до [PERSON] раніше не звертався є хибними, оскільки спростовується дослідженими в судовому засіданні судовим наказом про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 6726,64 грн. (який 09.07.2009 за заявою [PERSON] даний судовий наказ було скасовано), а також заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2012, яким було ухвалено стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані по [ADDRESS] , на користь ПАТ «Криворіжгаз» заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 6801,89 грн., а також рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2018 позовну заяву ПАТ «Криворіжгаз» про солідарне стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] та [PERSON] у сумі 8121,80 задоволено. Також судом було встановлено, що 12.02.2013 між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 1025813, п.п. 3 п. 28 якого споживач був зобов`язаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги, проте умови даного пункту договору Позивачем не виконувались, що вбачається із наданого розрахунку заборгованості, а п.п. 1 п. 29 зазначеного Договору, виконавець має право припиняти постачання газу споживачеві у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання. При цьому [PERSON] неодноразово повідомлявся про наявну заборгованість за спожитий природній газ за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відповідними повідомленнями від 24.04.2014, 01.08.2014, 28.01.2015. Пунктом 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (що були чинними на момент виникнення заборгованості та припинення газопостачання) - далі Правила, встановлено, що газопостачання на об`єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил. Згідно п. 19 Правил, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплата наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне/газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання (крім випадку, коли споживач на момент відключення пред`явив представникам газопостачального/газорозподільного підприємства платіжний документ, який свідчить про погашення заборгованості в повному обсязі). Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. 16.09.2015 року через заборгованість в розмірі 9026,24 грн., за адресою домоволодіння [PERSON] , по [ADDRESS] газопостачання було припинено, про що було складено акт на відключення №1103. Станом на 01.07.2015 заборгованість позивача [PERSON] за спожитий природній газ становила 8121,80 грн., при цьому із розрахунку вбачається, що озивачем в жовтні 2015 року було сплачено 287,20 грн, що свідчить про визнання останнім нарахованої заборгованості за спожитий природній газ. Також суд приймає до уваги, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2018 позовну заяву ПАТ «Криворіжгаз» про солідарне стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] та [PERSON] у сумі 8121,80 задоволено, а постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, яка набрала законної сили з дня її прийняття, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2018 у зазначеній справі змінено в частині стягнення судового збору, в іншій частині залишено без змін. Інші аргументи, наведені в позові позивача не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Солов проти України», «Проніна проти України», та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позивача.

Outcome: dismissed