Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, вказавши, що їй на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS]. Крім неї, у вказаному помешканні зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON], який з 2010 року мешкає в іншому місці. Факт реєстрації відповідача тягне нарахування на нього комунальних послуг, які він не сплачує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] на вимогах наполягала з підстав, викладених в позові, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, через засоби масової інформації, про причини неявки в суд не повідомив. Представник третьої особи Довгинцівського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з"явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а також [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 18 - копія свідоцтва про право власності на житло, довідка ). За вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON](а.с 8 - копія довідки). Згідно акту від 28 04 2014 року, відповідач [PERSON] з 2008 року не проживає в [ADDRESS] (а.с. 7 - акт про непроживання). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України , на яку посилається позивач як на підставу обгрунтування позову , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, відповідач є співвласником житла , а не членом сім"ї власника житла. Посилання на положення ст. 405 ЦК України є безпідставними, оскільки такі норми регулюють правовідносини між власником житла та членами його сім»ї, які проживають разом з ним, і не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, так як норми ст. 405 ЦК України на дані правовідносини не розповсюджуються . Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом, то власник не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed