Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум». Свої вимоги мотивував тим, що 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0275/07/07-N, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 170 000,00 доларів США на строк до 08 грудня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних. Позивач зазначає, що не підписував зазначений кредитний договір, а тому він є недійсним. У зв`язку з чим просить визнати недійсним кредитний договір № 0275/07/07-N від 12 грудня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] . Позивач уточнив позовні вимоги та в обґрунтування позовних вимог зазначив про відсутність будь-якої необхідної інформації щодо умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, спірний договір містить несправедливі умови, а саме: в порушення вимог п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційної суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання зобов`язань за договором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 22 грудня 2015 року ухвалою суду зупинено провадження про справі у зв`язку з призначенням у справі судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи виконано підпис в Кредитному договорі №0275/07/07-И від 12.12.2007 року, укладеному між АКБ «Форум» та [PERSON] в графі та поряд з графою «позичальник» [PERSON] чи іншою особою? Розпорядженням Дніпровського районного суду м. Києва № 114 від 10 лютого 2017 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 10 лютого 2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитним договору, було передано в провадження судді Астахової О.О. в порядку визначеному ст. 11 ЦПК України. 06 березня 2017 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 25 травня 2017 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 20 липня 2017 року ухвалою суду зупинено провадження про справі у зв`язку з призначенням у справі судової економічної експертизи на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № 0275/07/07-N від 12.12.2007 року укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] вимогам Положення про кредитування банку АКБ «Форум»? Чи відповідає реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту зазначеним у договорі № 0275/07/07-N від 12.12.2007 року укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] та додатках до нього процентам за користування кредитом? Якщо ні, то якими є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором № 0275/07/07-N від 12.12.2007 року укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] на момент його укладання? Чи документально обґрунтований щомісячний платіж за кредитним договором № 0275/07/07-N від 12.12.2007 року укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] ( в тому числі заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та ін..платежі) виходячи із умов укладеного між сторонами договору? Крім того, 20 липня 2017 року ухвалою суду витребувано у Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» розрахунок заборгованості по кредитному договору № 0275/07/07-N від 12.12.2007 року укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] . 12 квітня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі, клопотання судового експерта Тарасюк С.Ю. задоволено частково: витребувати у Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», розташованого за адресою: 02100, м. Київ, бульв. Верховної Ради, 7 наступні документи: відомості щодо руху коштів (виписки) по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та іншим рахункам (з даними про суму та дату операції, кореспонденцію рахунків, призначення платежу), стосовно платіжних операцій, пов`язаних з укладенням Кредитного договору №0275/07/07-N від 12.12.2007 року, укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] (в тому числі сплати супутніх послуг, комісій, послуг нотаріусів, оцінювачів, державних зборів, та інших платежів) за 2007-2008 роки; документальні підтвердження надання кредитних коштів (в тому числі відображення операцій з надання кредиту в бухгалтерському обліку банку) за Кредитним договором №0275/07/07-N від 12.12.2007 року; положення про кредитування ПАТ «Банк Форум» у редакції чинній на момент укладення Кредитного договору №0275/07/07-N від 12.12.2007 року; копії матеріалів кредитної справи за Кредитним договором №0275/07/07-N від 12.12.2007 року; тарифи ПАТ «Банк Форум», що діяли на дату укладення Кредитного договору №0275/07/07-N від 12.12.2007 року, в тому числі що стягуються банком за валютні, касові та інші операції. Витребувати у [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] платіжні документи (квитанції) позичальника стосовно сплачених платежів під час укладення Кредитного договору №0275/07/07-N від 12.12.2007 року та пов`язаними з даним договором супутніми витратами (в тому числі послуги нотаріусів, оцінювачів, комісій, страхування, державних зборів, інших послуг) за 2007 рік. В іншій частині - відмовити. 18 червня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 17 жовтня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 30 вересня 2019 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста». 12 листопада 2019 року ухвалою суду відмовлно представнику позивача у клопотанні про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» про визнання недійсним кредитного договору. Розпорядженням Дніпровського районного суду м. Києва № 161 від 20 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 7.54 розділу VIІ Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 20 травня 2020 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання кредитного договору недійсним, було передано в провадження судді Арапіної Н.Є. в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України. 27 липня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 10 грудня 2020 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду. 14 січня 2021 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові та у заяві про уточнення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, який долучено до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0275/07/07-N, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 170 000,00 доларів США на строк до 08 грудня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних (а.с. 5-6, том 1). Позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 0275/07/07-N від 12 грудня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] . Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання договору кредиту недійсним. Предметом доказування є недодержання вимог, що є необхідними для чинності правочину. Підставою для визнання договору позики недійсним позивачем зазначено про відсутність будь-якої необхідної інформації щодо умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повність, оскільки на момент укладання і підписання спірного договору у позивача не виникало жодних зауважень та застережень. Підписання кредитного договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов`язки передбачені цим договором. Кредитний договір містить відомості про предмет договору, строк його повернення, плату за користування кредитними коштами, а у графіках погашення кредиту вказана сума залишку заборгованості після кожного погашення кредиту. Крім того, про те, що позивач прийняв та виконував спірний кредитний договір свідчить наступне: відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач здійснював повернення заборгованості по тілу кредиту та процентах; регулярно укладав договори страхування майна. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду. Згідно до вимог ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні і оспорювані. Нікчемні - ті, недійсність яких прямо встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо). Оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2 ст. 215 ЦК). Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Пунктом 6 зазначеної постанови встановлено, що вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України. Однак позивачем не доведено відсутність будь-якої необхідної щодо умов кредитування та іншої інформації, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, позивач як на підставу задоволення позовних вимог посилається на несправедливі умови договору, а саме: в порушення вимог п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційної суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Проаналізувавши норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», слід дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Однак, дослідивши умови кредитного договору, судом встановлено відсутність вимоги щодо сплати споживачем непропорційної суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання зобов`язань за договором. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання кредитного договору недійсним.

Outcome: dismissed