Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

06.02.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на 35/200 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] за кожним після смерті [PERSON]. У обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина . Вони звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини , як спадкоємці першої черги. Спадковим майном є 35/100 часток будинку [ADDRESS]. 29.10.1982 року [PERSON] купив у [PERSON] ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за вказаною вище адресою, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.10.1082 року посвідчений П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3-1023, зареєстрований Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.11.1982 року за реєстровим №2275-1. В 1986 році відбувся перерозподіл ідеальних часток права власності на будинок [ADDRESS] , у зв'язку з самочинним будівництвом з боку співвласників. Відповідно до рішення №152-7 від 01.07.1986 року виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області на праві власності [PERSON] належить 35/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], але не зареєстровані у встановленому законом порядку. Станом на час смерті [PERSON] , право власності було зареєстроване лише на двоє співвласників будинку: [PERSON] 38/100 та [PERSON] 27/100, 35/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель не було зареєстровано за [PERSON], але належало на праві власності згідно рішення №152-7 від 01.07.1986 року виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області. Після смерті [PERSON] відсутні інші спадкоємці за законом та заповітом. В липні 2016 року вони звернулися до приватного нотаріуса Бєсєди Т.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO]. 12.10.2016 року нотаріус Бєсєда Т.Д. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на підставі того, що право власності на 35/100 часток житлового будинку з відповідними надвірними будівлями не зареєстровано у встановленому порядку за померлим. У судовому засідання позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення відповідні вищенаведеному. Відповідач - Харківська міська рада у судове засідання не з'явився , належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи , причини неявки суду не повідомив. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] пояснив, що є сином померлого [PERSON] , однак 09.08.2016 року надав нотаріусу заяву про відмову від належної йому частки спадщини після смерті батька, на користь сина, його брата [PERSON]. Заяву протягом строку встановленого для її прийняття не відкликав. Суд, вислухав пояснення позивачів , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. На підставі договору купівлі-продажу від 29.10.1082 року посвідченого П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3-1023, зареєстрований Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.11.1982 року за реєстровим №2275-1, [PERSON] за життя належало ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою : [ADDRESS]. /а.с. 7-10/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.03.2016 року , серія [NUMBER]./а.с.14/. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , яка складається з 35/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель , що знаходиться в [ADDRESS]. На момент придбання вищевказаного будинку [PERSON] перебував з 31 жовтня 1981 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER]./а.с.28/. Відповідно до вимог ст.ст. 22,28, 29 КЗ про ШС України, які кореспондуються з вимогами ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином позивачу у справі [PERSON] та її померлому [INFO] чоловіку [PERSON] вищевказаний будинок належить на праві спільної сумісної власності та їх частки є рівними , оскільки інше не визначено домовленістю між ними . Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Інша ? частка зазначеного майна є спадковим майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1258, ст. 1261, ч. 1 ст. 1266 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], виданого 18.12.1982 року Палацом новонароджених , батьками [PERSON] , 1982 року народження , записано [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 60/. В ході судового розгляду встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №16/2016, що містить заяву від 06 липня 2016 року сина спадкодавця [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] про прийняття спадщини /а.с.57/; заяву [PERSON] від 06 липня 2016 року про відмову від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка на користь сина, [PERSON] /а.с.61/; заяву від 09.08.2016 року сина спадкодавця [PERSON] про відмову від належної йому частки спадщини після смерті батька на користь сина останнього , [PERSON]./а.с.71/; заяву від 12.10.2016 [PERSON] на отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя на 35/200 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] та отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 35/200 часток вищевказаного будинку, після померлого [INFO] [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою : [ADDRESS]/а.с.75/. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Оскільки спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] , то єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], є його син [PERSON], який у передбаченому законом порядку прийняв спадщину , подавши 06 липня 2016 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину. Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно до п/п 4.12. пункту 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 №296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. А в силу п /п 4.15. пункту 4 Глави 10 указаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 слідує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. 12.10.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої дружині [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя та сину спадкодавця, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] на 35/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель , що знаходяться в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що після перерозподілу ідеальних часток право власності на 35/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною вище адресою , не зареєстровано за спадкодавцем [PERSON]./а.с.79-80/ Згідно матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів від 01.07.1986 року року № 152-7 «Про перерозподіл ідеальних часток в сумісній власності співвласників будинку по [ADDRESS]» відповідно правовстановлюючим документам , зареєстрованих в Харківському міського бюро технічної експертизи , будинок з надвірними побудовами, який розташований в [ADDRESS] на праві приватної власності належить : гр.. [PERSON], гр.. [PERSON], гр.. [PERSON]. У зв'язку з узаконенням рішенням РВК прибудов , зроблених співвласниками, були перерозподілені ідеальні частки в сумісній власності співвласників. Після чого [PERSON] стало належати на праві власності 35/100 часток будинку з надвірними будівлями за вказаною вище адресою, замість раніше належних ? частки. Було зобов'язано ЖЕО Жовтневого району видати співвласникам будинку свідоцтва про право приватної власності відповідно до вищевказаних ідеальних часток. Спадкодавець [PERSON] нове свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок після перерозподілу ідеальних часток не отримав та не зареєстрував . Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року право власності у набувача майна до договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором, тобто право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] перейшло в жовтні 1982 року , відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.1982 року, посвідченого П'ятою Харківською нотаріальної конторою за реєстровим номером №3-1023, зареєстрований у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.11.1982 року за реєстровим номером 2275-1. Оскільки правовстановлюючі документи на частину спадкового будинку після перерозподілу ідеальних часток на підставі рішення РВК від 01.07.1986 року у позивачів відсутні, останні обґрунтовано звернувся до суду з цим позовом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. З огляду на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , у визначений ст. 1270 ЦК України строк прийняв спадщину, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки спадкове майно у вигляді 35/100 частин будинку [ADDRESS] було набуте [PERSON] коли він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому остання як дружина спадкодавця , має право на ? частину зазначеного вище майна.

Outcome: approved