Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] посилаючись на те, що з січня 2012 року вони перебували у шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2018 року розірвано. Під час перебування в шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2019 року визначено місце проживання дитини з матір`ю. Вказує, що після розірвання шлюбу між ними розпочалися непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки. За результатом розгляду його звернення до відділу у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, було прийнято рішення виконкомом ради від 26.09.2018 року №287, яким встановлено йому порядок побачення з вказаною дитиною. Згідно Акту від 18.09.2018 року, його умови проживання визнані задовільними. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення виконкому міської ради про встановлення порядку побачення з дитиною, створює штучні перешкоди стосовно можливості його спілкування із донькою, чинить психологічний тиск на доньку, налаштовує її проти нього і усно заявила йому, що не буде виконувати графік побачення з дитиною, що може підтвердити він в судовому засіданні, як свідок. Вказує, що відповідач без попередження змінила місце проживання, забрала дитину та переїхала у невідоме йому місце. 01.10.2018р. він вимушений був повторно звернутися до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про перегляд вищевказаного рішення №287 та отримав відповідь про недоцільність перегляду такого рішення та рекомендацію на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що він позбавлений можливості спілкування з донькою через неправомірні дії відповідача і тим самим порушені його права, як батька. У зв`язку з цим, просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні його з своєю донькою - [PERSON] , визначити йому спосіб участі у вихованні доньки у формі систематичних побачень з дитиною та особистого спілкування, а саме: - перший та третій тиждень місяця з 17:00 п`ятниці до 17:00 неділі з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька; - половину зимових канікул в зимовий час та половину канікул в літній період для оздоровлення дитини; - у день народження дитини, у день народження батька дитини та у день народження бабусі [PERSON] - протягом чотирьох годин поза місцем проживання дитини на розсуд батька; - у рівній частині з матір`ю дитини (один вихідний з матір`ю, інший - з батьком) проводити з дитиною державні та релігійні свята; - необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; - право забирати доньку в день нашого побачення з дому/школи особисто, попередивши про це матір. Також просить зобов`язати відповідача, за два дні до дня його зустрічі з донькою, надавати засобами телефонного зв`язку йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Заборонити відповідачу змінювати місце перебування дитини під час реалізації дитиною права на контакт. Представником відповідача - [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому він вказує, що відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним і таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287 відповідачем виконується належним чином та в повному обсязі і жодних перешкод позивачу у спілкуванні з донькою вона не чинить як і не чинить психологічного тиску на неї та не налаштовує дитину проти нього, а посилання позивача з цього приводу вважає надуманими та непідтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Вказує, що відповідач не заперечувала проти встановленого вищевказаним рішенням графіку побачення позивача з дитиною та не оскаржувала його. За бажанням самої дитини відповідач не проти побачень позивача з дитиною і в інші дні та час, що не встановлені графіком. Позивач сам не бажає бачитися та виховувати вказану дитину, оскільки він жодного разу не приходив до відповідача за дитиною на виконання цього графіку та не телефонував їй з цього приводу, а в рішенні виконавчого комітету Ужгородської міської ради наголошено, що про намір забрати дитину батько повинен завчасно інформувати матір дитини. Позивач виключно своїми діями відбив бажання дитини бачитись та спілкуватись з ним, зокрема мав місце інцидент коли позивач намагався силоміць забрати дитину зі шкільного закладу, всупереч волі дитини. Зазначає, що позивач зі своєї волі, не відвідував дитину, участі у її вихованні та матеріальному забезпечені не брав та не виконував жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька, а тому внесення на підставі рішення суду змін до вже сформованого графіку побачень є недоцільним. Вважає, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування, тому в задоволенні даного позову просить відмовити в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Андрейчук О.М. подав суду заяву, якою просить розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак її представник - [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить постановити рішення в даній справі з врахуванням рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що з 28.01.2012 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2018 року розірвано. Під час перебування в шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2019 року визначено місце проживання дитини з матір`ю. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За зверненням позивача, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287 позивачу встановлено порядок побачення з його малолітньою донькою [PERSON] наступним чином: - перший та третій тиждень місяця з 17:00 п`ятниці до 17:00 неділі з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька; - один тиждень в зимовий та три тижні в літній період для оздоровлення дитини; - у день народження дитини протягом чотирьох годин за місцем проживання дитини; - у рівній частині з матір`ю дитини (один вихідний з матір`ю, інший - з батьком) проводити з дитиною державні та релігійні свята; - зустріч проводити із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини її інтересів та потреб; - про намір забрати дитину батьку завчасно інформувати матір дитини та вчасно приводити дитину за місцем її проживання. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Звертаючись до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, позивачем не надано суду жодного переконливого доказу, який би підтвердив факт чинення відповідачем перешкод для його спілкування з донькою. Відповідачка ж в поданому відзиві стверджує, що не забороняє та не чинить позивачу жодних перешкод у спілкуванні та побаченнях з донькою, рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287 вона не порушує, натомість позивач сам не проявляє бажання бачитися та виховувати дитину, оскільки він жодного разу не приходив до відповідача за дитиною на виконання вказаного рішення та не телефонував їй з цього приводу. Суд знаходить необгрунтованим твердження позивача про те, що відповідачка ухиляється від виконання рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287 та чинить перешкоди йому у зустрічах та спілкуванні з дитиною, так як позивачем не доведені фактичні обставини щодо ухилення відповідача від виконання вищевказаного рішення та створення перешкод у зустрічах та спілкуванні позивача з дитиною, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Наданий позивачем лист Ужгородського навчально-виховного комплексу «Престиж» від 15.12.2018 року №260 не є доказом невиконання відповідачем рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.09.2018 року №287. З наявного в матеріалах справи копії листа виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.10.2018 року вбачається, що на звернення позивача виконавчий комітет його повідомляє, що рішення №287 від 26.09.2018 року прийнято виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини та доповнень не потребує і питання щодо його перегляду наразі є недоцільним. Також позивачу було роз`яснено положення ст.158, 159 СК України про його право на звернення до суду, в разі ухилення відповідача від виконання вказаного рішення, з позовом про усунення цих перешкод. Суд звертає увагу на те, що в рішенні виконавчого комітету Ужгородської міської ради №287 від 26.09.2018 року встановлено порядок побачення позивача з дитиною і обов`язковими умовами для проведення таких зустрічей є урахування стану здоров`я, бажання дитини її інтересів та потреб. Крім цього вказано на необхідність батьку завчасно інформувати матір дитини про намір забрати дитину та вчасно приводити дитину за місцем її проживання. Жодних належних та допустимих доказів того, що на звернення позивача про намір побачитись з донькою відповідачкою було йому відмовлено в цьому, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд eважає, що позивачем не доведено, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачем прав позивача, як батька, щодо виховання дитини та права на спілкування з нею. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed