Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.01.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6860,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач [PERSON] протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком в сумі 25030,36 грн., яка складається з наступного: 6896,06 грн. - заборгованість за кредитом; 12607,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3858,66 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1168,11 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.01.2008 року в сумі 25 030 ,36 грн. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, пояснив що гроші в ПриватБанку не отримував та будь-які заяви на отримання кредитної карти зі встановленим кредитного ліміту не підписував, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши учасників судового процесу вважає, що позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачем було отримано кредит в розмірі 6860.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, - зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов'язань, відповідач заборгував перед банком борг в сумі 25030,36 грн., яка складається з наступного: 6896,06 грн. - заборгованість за кредитом; 12607,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3858,66 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1168,11 грн. - штраф (процентна складова). З доводами відповідача з приводу того, що позивачем пропущені строки позовної давності погодитися неможливо, зважаючи на наступне. Як вбачається з виписки по картковому рахунку від 31.10.2014 р. останній платіж позичальником було здійснено 17.12.2010 р. в сумі 200,00 грн., що свідчить про переривання строків позовної давності. Частиною 1 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved