Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Полтавська міська рада звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, [PERSON] про визнання недійсним з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд звернення ВАТ «Павлівське» від 12.10.2004 № 519; визнання недійсним з моменту прийняття рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] » від 26.05.2005р. №247; визнання недійсним з моменту видачі видане, на підставі п.2 рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] » від 26.05.2005 р. № 247, Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення свідоцтво про право власності щодо реєстрації права власності в реєстровій книзі 8 під реєстровим №1099, реєстраційний номер об`єкту 10974660; визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу ВВС/647810 від 02.07.2005р., що укладений між ВАТ «Павлівське» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Огір Л.А. № 1890; припинити право власності [PERSON] на нежитлові будівлі, розташовані за адресою [ADDRESS] ; припинити право власності ВАТ «Павлівське» на нежитлові будівлі, розташовані за цією ж адресою. Позивач посилається на те, що 13.04.2020 року Полтавській міській раді стало відомо, що 12.04.2004 р. виконком Київської районної у м. Полтаві ради своїм рішенням від 12.04.2004 р. № 519 дозволив ВАТ «Павлівське» зареєструвати в КП «Інвентаризатор» на території тепличного комплексу по [ADDRESS] : складське приміщення «А-1» площею 519,4 м2; теплицю «Д-1» площею 962 м2; електропідстанцію «Е-1» площею 52,3 м2. Згідно технічного паспорту від 17.05.2004 року зазначені побудови мали статус самочинно збудованих та виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради, розглянувши лист ВАТ «Павлівське», своїм рішенням від 12.10.2004 р.№ 519 надав дозвіл на реєстрацію даного майна в КП «Інвентаризатор». Рішенням від 26.05.2005 р.№ 247 надано дозвіл на оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі (6 будівель) та споруди , які розташовані по [ADDRESS] , КП «Інвентаризатор» оформити свідоцтво про право колективної власності та провести реєстрацію права колективної власності за ВАТ «Павлівське». Позивач здійснює компетенцію власника стосовно земель належних на праві комунальної власності територіальній громаді м. Полтави та рішенням другої сесії Полтавської міської ради від 29.08.2002 року делеговано районним радам у м. Полтаві повноваження по передачі, наданню та вилученню земельних ділянок для : будівництва та обслуговування жилих будинків; для індивідуального гаражного будівництва; для індивідуального садівництва; для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради не був наділений повноваженнями щодо надання дозволів суб`єктам господарювання реєструвати речові права на нерухоме майно та їх обмежень, а отже і приймати рішення № 519 від 12.10.2004 року та № 247 від 26.05.2005 року. 02.07.2005 року між ВАТ «Павлівське» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, відповідно якого останній набув право власності на спірне майно. Проте, зазначені самочинно збудовані будівлі, що збудовані на землях, які належать на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Полтавської міської ради у власність ВАТ «Павлівське» не передавались, а тому [PERSON] не міг набути на них право власності. Ні ВАТ «Павлівське», ні [PERSON] не наділялись правом користування земельної ділянках, де розміщене зазначене нерухоме майно. На даний час майно припинило своє існування внаслідок знищення, що у свою чергу свідчить про удаваність оспорюваних рішень, а дії відповідача [PERSON] свідчать про реальну спрямованість виключено на заволодіння земельною ділянкою площею 31\~838 м2. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по справі, у задоволенні клопотання представника позивача щодо огляду доказів за їх місцезнаходженням та клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження відмовлено. Представником відповідача надавалось повторне клопотання про закриття провадження, яке в судовому засідання не було підтримане. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача [PERSON] обставини, просив позов задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради Пеляк В.В. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали суду відзив, який підтримали та в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права. Просили застосувати строк позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи ПП «ПБТІ Інвентаризатор» Тукало В.І. вважає , що позовні вимоги заявлені за межами позовної давності, позивачем невірно обрано захист порушеного права, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу державного майна № 102 від 20 липня 1994 року, що укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області та [PERSON] , яка діє на підставі посвідчення товариства покупців створеного членами трудового колективу радгоспу ім. Т.Г.Шевченко, останні набули право власності на державне майно цілісного майнового комплексу радгоспу ім. Т.Г.Шевченко, який знаходиться за адресою м. Полтава, радгосп ім.. Т.Г.Шевченка. Майно підприємства включає в себе всі його активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з протоколом засідання інвентаризаційної комісії від 3 червня 1994 року. Договір посвідчений державним нотаріусом Полтавської райдержнотконтори. Має місце перелік нерухомого майна, яке передається від КСП агрофірми ім. Т.Г.Шевченка до ВАТ «Павлівське» згідно протоколу № 2 загальних зборів КСП агрофірми ім. Т.Г.Шевченко Полтавського району від 27.12.1994 року та протоколу б/н від 29.06.1995 року засідання загальних зборів акціонерів ВАТ «Павлівське». Згідно витягу з протоколу загальних зборів ВАТ «Павлівське» від 29 червня 1995 року «Про приєднання до ВАТ «Павлівське» колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми ім.. Т.Г.Шевченка, серед іншого прийнято на баланс все майно, вирішення питання про перехід права колективної власності на землю КСП до ТОВ «Павлівське» у порядку правонаступництва з використанням їх за призначенням у відповідності до статуту товариства та чинного законодавства. Відповідно до довідки виданої ВАТ «Павлівське», все нерухоме майно згідно переліку до договору купівлі-продажу № 102 від 20.07.1994 року прийнято від агрофірми ім. Т.Г. Шевченко в повному обсязі. Аналогічна довідка видана і агрофірмою ім. Т.Г.Шевченка від 06.03.2005 року. 24 вересня 2004 року від керуючого санацією ВАТ «Павлівське» Венгренюк Л. на адресу Київського райвиконкому м. Полтави надійшло звернення щодо узаконення самовільно збудованих об`єктів: складське приміщення «А-1», теплиця «Д-1», електропідстанція «Е-1». 12 травня 2005 року керуючий санацією ВАТ «Павлівське» Венгренюк Л. звернувся до Київської районної у м. Полтаві ради з заявою щодо оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі та споруди , які розташовані по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 12.10.2004 року № 519 «Про розгляд звернення ВАТ «Павлівське» вирішено дозволити ВАТ «Павлівське» зареєструвати в КП «Інвентаризатор» на території тепличного комплексу по [ADDRESS] : -складське приміщення «А-1» площею забудови 519,4 м2; -теплицю «Д-1» площею забудови 962,0 м2; -електропідстанцію «Е-1» площею забудови 52,3 м2. Відповідно до рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 247 від 26.05.2005 року «Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] » вирішено оформити в цілому право приватної власності на нежитлові будівлі (6 будівель) та споруди, які розташовані по [ADDRESS] . КП «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право колективної власності і провести реєстрацію права колективної власності за ВАТ «Павлівське». 02 липня 2005 року між ВАТ «Павлівське» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. За цим договором [PERSON] набув право власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою [ADDRESS] . Опис об`єкта: складське приміщення «А-1» площею 407,7м2, котельня «Б-1» площею 135,3 м2, коренеплодосховище «В-1» площею 275,1 м2, коренеплодосховище «Г-1» площею 192,9 м2, міська підстанція «Е-1» площею 38,4 м2, огорожа «№1», «№2», ворота «№3», хвіртка «№4». Право власності зареєстровано в установленому законом порядку. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ «Павлівське» 24.10.2019 року внесено запис припинення про юридичної особи. Відповідно\~до ч. 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради «Про розгляд звернення ВАТ «Павлівське» від 12.10.2004 № 519; визнання недійсним з моменту прийняття Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] » від 26.05.2005р. №247 та визнання недійсним з моменту видачі видане, на підставі п.2 рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові будівлі по [ADDRESS] » від 26.05.2005 р. № 247, Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення свідоцтв про право власності щодо реєстрації права власності в реєстровій книзі 8 під реєстровим №1099, реєстраційний номер об`єкту 10974660. \~За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до\~ст.\~59\~Закону України\~Про місцеве\~самоврядування в\~Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, що діяло на час прийняття зазначених рішень, на кожний об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації та право власності на який заявлено вперше, реєстратором БТІ відкриваються відповідний розділ Реєстру прав та реєстраційна справа. До переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об"єкти нерухомого майна відноситься зокрема свідоцтво про право власності на об"єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями . Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилався на рішення другої сесії двадцять четвертого скликання Полтавської міської ради від 29 серпня 2002 року «Про делегування повноважень по регулюванню земельних відносин виконавчому комітету міської ради та районним радам міста Полтави», яким делеговано повноваження по передачі, наданню та вилученню земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, для індивідуального гаражного будівництва, для індивідуального садівництва, для ведення особистого селянського господарства районним радам міста Полтави. Відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд приймає до уваги, що Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях\~від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001\~у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини),\~від 23 червня 1997 року № 2-зп\~у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини). Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. У ході судового засідання встановлено, що на виконання прийнятих виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради рішень № 519 від 12.10.2004 року, № 247 від 26.05.2005 року ТОВ «Павлівське» зареєструвало у встановленому порядку право власності на нерухоме майно та отримало відповідні первинні документи - свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Полтавським Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення, зареєстрованого в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі 8 під реєстровим № 1099. Реєстраційний номер об`єкту: 10974660 ( відомості з договору купівлі-продажу від 02.07.2005 р., а.с.88-89). Оспорювані рішення відповідача - виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради самі по собі не є правовстановлюючими документами, а лише легітимізує вже існуюче право власності, створює правову підставу для оформлення (державної реєстрації) речового права на майно у встановленому\~\~законодавством порядку. Отже, вказані рішення виконкому, які є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, вичерпали свою дію внаслідок їх виконання ВАТ «Павлівським», у якого виникло право власності на майно і це право ґрунтується на чинних правовстановлюючих документах. Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-405а14. Тому враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення зазначених позовних вимог відсутні. Позовні вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу ВВС/647810 від 02.07.2005р., що укладений між ВАТ «Павлівське» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Огір Л.А. № 1890; припинити право власності [PERSON] на нежитлові будівлі, розташовані за адресою [ADDRESS] ; припинити право власності ВАТ «Павлівське» на нежитлові будівлі, розташовані за цією ж адресою. Статтею 16\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника (постанова ВСУ від 15.04.15р. у цивільній справі № 6-55цс15). З аналізу наведених норм Закону випливає, що на захист суду має право особа, права або законні інтереси якої порушено; порушення права \~чи законного \~інтересу, або спір щодо них \~повинні існувати на момент \~звернення до суду. Позивач не є стороною договору купівлі-продажу від 02 липня 2005 року, що укладений між ВАТ «Павлівське» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Огір Л.А. № 1890. Суд приймає до уваги, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Тому на захист суду має право особа, права або законні інтереси якої порушено Позивачем не доведено, що будь-які права чи охоронювані законом інтереси позивача \~порушені оскаржуваним договором, де Полтавська міська рада не є стороною правочину. Укладення даного договору не впливає на права, свободи чи законні інтереси Полтавської міської ради. У цій частині позовні вимоги необґрунтовані, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.07.2005р., тому і інші позовні вимоги, а саме припинення права власності [PERSON] на нежитлові будівлі, розташовані за адресою [ADDRESS] та припинення право власності ВАТ «Павлівське» на нежитлові будівлі, розташовані за цією ж адресою також не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed