Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що з 27.12.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 25.02.2013 року був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого проживають окремо. Відповідач офіційно ніде не працює, однак має мінливі, нерегулярні доходи за виконання тимчасових та сезонних робіт, які виконує за наймом без укладення трудових договорів, має задовільний стан здоров'я, інших дітей та непрацездатних батьків не має, аліменти та будь-які кошти на користь третіх осіб за виконавчими документами не сплачує, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позовні вимоги та наполягає на задоволенні позову, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 27.12.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.02.2013 року розірвано (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Із матеріалів справи вбачається, що сумісне життя у сторін не склалося, з часу розірвання шлюбу шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо один від одного, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться. Позивач з дитиною зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідач зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11), офіційно ніде не працює, однак має мінливі, нерегулярні доходи за виконання тимчасових та сезонних робіт, які виконує за наймом без укладення трудових договорів, має задовільний стан здоров'я, інших дітей та непрацездатних батьків не має, аліменти та будь-які кошти на користь третіх осіб за виконавчими документами не сплачує, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча дитина в силу свого віку потребує матеріальної підтримки батька, необхідного харчування, одягу, шкільного приладдя, періодичного лікування, тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved