Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання незаконним та скасування рішення Хотівської сільської ради від 17.03.2006 року, визнання недійсним державного акта та скасування реєстрації державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що на підставі рішення виконкому Хотівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області «Про надання земельної ділянки під подарований будинок» від 22.05.1997 року №83/33 йому було надано земельну ділянку в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На початку 2013 року позивач звернувся до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про приватизацію земельної ділянки в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] (на підставі рішення 17 сесії Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.08.2008 року № 98 змінилася назва вулиці з Котовського на Вітянську). Рішенням 21 сесії Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.02.2013 року № 90/42 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» позивачу було надано дозвіл щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] за рахунок земель запасу Хотівської сільської ради (землі житлової та громадської забудови) та розробку проекту землеустрою. На підставі вказаного рішення позивач звернувся до землевпорядної організації із заявою на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] Як стверджує позивач, при проведенні землевпорядних робіт, спеціалістами землевпорядної організації було виявлено, що фактичні межі та розмір земельної ділянки, наданої йому, не відповідають межам та розміру, які зазначені у відповідній базі даних - держземкадастрі. Так, згідно з кадастровим планом, виготовленим землевпорядною організацією, фактичні межі та розмір земельної ділянки позивача складає 0,1481 га, а «під базу» - 0,1248 га. На переконання позивача, така невідповідність виникла у зв'язку із наявним взаємним перекриттям між собою (накладка) земельних ділянок (суміжних) позивача і [PERSON]. З метою вирішення спору щодо меж суміжних земельних ділянок позивач звертався із відповідною заявою до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка була розглянута 21.12.2012 року постійною депутатською комісією з питань врегулювання земельних відносин Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На засіданні комісії було встановлено, що: «Згідно державного акту гр. [PERSON] належить земельна ділянка в розмірі 0,1607 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. З невідомих причин координати приватизованої земельної ділянки не співпадають з існуючими (історичними межами). Депутат округу з виїздом на місце обстежив дані ділянки і дійсно вказана земельна ділянка фактично належить гр. [PERSON] Комісія вирішила: 1. Запропонувати гр. [PERSON] змінити координати своєї земельної ділянки, згідно існуючих - фактично меж або подарувати частину земельної ділянки, яка фактично належить гр. [PERSON] 2. В разі незгоди із пропозиціями земельної комісії вирішувати спір згідно чинного законодавства». 04.07.2013 року комісією у складі депутата Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] був складений акт, яким встановлено, що позивач користується земельною ділянкою площею 0,15 га в [ADDRESS] в існуючих межах, з встановленим парканом зі сторони відповідача (металева сітка + шифер) протягом 25 років. Про це засвідчують сусіди. Як вказує позивач, права відповідача на земельну ділянку засвідчуються державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯМ № 331488, кадастровий номер земельної ділянки 3222487201:01:009:5002, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001389, 30.09.2012 року, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданого на підставі рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 сесія 24 скликання від 17.03.2006 року. При цьому, згідно з вказаним рішенням сільської ради відповідачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1108 га в с. [ADDRESS] а в Державному акті зазначено, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1607 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач наголошує на тому, що, приватизувавши земельну ділянку розміром 0,1607 га в [ADDRESS], відповідач порушив права позивача на земельну ділянку площею 0,1481 га (орієнтовно 0,15 га), в [ADDRESS] Таким чином, позивач не може приватизувати свою земельну ділянку розміром 0,1481 га (орієнтовно 0,15 га), оскільки відповідач, приватизувавши суміжну земельну ділянку в [ADDRESS], захопив частину земельної ділянки позивача в [ADDRESS] розміром 0,0208 га. За наведених вище обставин, позивач вважає, що рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 сесія 24 скликання від 17.03.2006 року про надання у власність відповідачу земельної ділянки в [ADDRESS], підлягає скасуванню, як незаконне, оскільки рішенням відповідачу передано земельні ділянку, яка частково перекриває (накладається) на земельну ділянку позивача в [ADDRESS] а також, розміри земельної ділянки зазначені у Державному акті не відповідають розміру, зазначеному у рішенні Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 сесія 24 скликання від 17.03.2006 року. Отже, на думку позивача, зазначене рішення суперечить закону та порушує його права. Позивач переконаний, що, враховуючи що рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 сесія 24 скликання від 17.03.2006 року, на підставі якого відповідачу видано Державний акт, є незаконним, то Державний акт підлягає визнанню недійсним. Як вважав позивач, так як Державний акт підлягає визнанню недійсним, то залишення його реєстрації в подальшому унеможливить реєстрацію його державного акта на земельну ділянку в [ADDRESS] а тому, державну реєстрацію Державного акта слід скасувати. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 28 сесія 24 скликання від 17.03.2006 року; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 331488, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001389, від 30.09.2012 року, яким посвідчується право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1607 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, за адресою: [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 331488, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001389, від 30.09.2012 року, яким посвідчується право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1607 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, за адресою: [ADDRESS]. Не погоджуючись з позовом [PERSON], відповідач [PERSON] у квітні 2014 року звернувся до нього із зустрічним позовом, треті особи: Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2014 року зустрічний позов [PERSON] було прийнято до спільного розгляду із позовом [PERSON] Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.03.2004 року, про що зроблено запис в по господарській книзі Хотівської сільської ради 10.03.2004 року та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.03.2004 року. Відповідно до діючого на той час законодавства [PERSON] подав заяву про виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та заяву про виділення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На 28-й сесії 24 скликання Хотівської сільської ради від 17.03.2006 року було прийнято рішення про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у розмірі 0,2499 га та про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1108 га. На підставі вище зазначеного рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у розмірі 0,2499 га серія ЯД № 784855 від 13.11.2007 року та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1108 га серія ЯД № 784856 від 13.11.2007 року, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] Вищевказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] присвоїли кадастровий номер [NUMBER]. Для підготовки до продажу власних земельних ділянок [PERSON] звернувся із заявою від 16.09.2011 року № 5308 до Хотівської сільської ради про розподіл земельної ділянки 0,2499 га на 0,1607 га та 0,0892 га. При цьому загальний розмір земельної ділянки не змінився. На підставі заяви [PERSON] було видано державні акти права власності на земельну ділянку розмірі 0,0892 га - серія ЯМ № 331487 від 30.03.2012 року та земельну ділянку у розмірі 0,1607 га - серія ЯМ № 331488 від 30.03.2012 року. У 2013 році [PERSON] продав земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1108 га за договором купівлі-продажу від 17.09.2013 року та 0,0892 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - за договором купівлі-продажу від 26.07.2013 року. Також [PERSON] повідомив, що його земельна ділянка межує із ділянкою [PERSON] Як вважає [PERSON], на сьогоднішній день право власності на земельну ділянку та право користування земельною ділянкою [PERSON] не оформив. На думку позивача за зустрічним позовом, проаналізувавши матеріали справи, можна дійти висновку, що саме через самовільно встановлений паркан на чужій земельній ділянці фактичні межі та розмір земельної ділянки [PERSON] не співпадають з даними бази держземкадастру. На переконання [PERSON], відповідач за зустрічним позовом, без будь-яких дозволів та не враховуючи меж своєї земельної ділянки, самовільно побудував паркан на його земельній ділянці. 14.03.2014 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON], який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника для детального опису із розмірами встановленого паркану та виготовлення фактичної схеми розташування його земельної ділянки. Зі слів [PERSON], як можна побачити із схеми розташування земельних ділянок, паркан знаходиться саме на його земельній ділянці. Тобто, на думку позивача за зустрічним позовом, на сьогоднішній день паркан є самовільно встановленою межею на чужій земельній ділянці й немає юридичного обґрунтування. Також [PERSON] звернув увагу, що він з моменту отримання права власності на земельну ділянку й по сьогоднішній день сплачував та й сплачує земельний податок, виходячи з грошової оцінки землі та її розміру, враховуючи ту частину земельної ділянки, де находиться паркан [PERSON] Отже, на переконання позивача за зустрічним позовом є очевидним той факт, що [PERSON] своїм незаконно побудованим парканом на чужій земельній ділянці створює перешкоди та позбавляє законного власника цієї земельної ділянки права на вільне володіння та користування своєю земельною ділянкою у розмірі 0,0208 га. Посилаючись на викладене вище та норми закону, [PERSON] просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку в [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом перенесення самовільно побудованого паркану згідно межі, визначеної державним актом [PERSON] та не чинити перешкод [PERSON] у користуванні його земельною ділянкою. В подальшому [PERSON] уточнив свої вимоги, остаточно просив суд: зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку у розмірі 0,0208 га в [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом перенесення самовільно побудованого паркану згідно з межею від Г до Д, визначеної державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 331488, зареєстрованого за № 322240001001389 30.03.2012 року за [PERSON], кадастровий номер 3222487201:01:009:5002; заборонити [PERSON] користуватися земельною ділянкою у розмірі 0,0208 га, яка належить на праві приватної власності [PERSON]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2014 року до участі у справі за позовом [PERSON] у якості третьої особи було залучено Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2014 року Хотівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] у якості співвідповідача. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник у судове засідання з'явились, первісні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначене у первісному позові, проти зустрічного позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. У ході судового розгляду [PERSON] та його представник додатково пояснили, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в межах с. Хотів Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області громадянину України [PERSON], який був виготовлений у 2005 році ТОВ «ЕКЕР», не відповідає вимогам закону та виготовлений з істотним порушенням чинного законодавств, яке діяло на момент його розроблення. У даному проекті відведення відсутні: завдання на розроблення проекту землеустрою; копія клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством, відомості про обчислення площі земельної ділянки; копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); вихідна земельно-кадастрова інформація; перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких, зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); умови відведення земельної ділянки; технічне завдання; викопіювання із чергового кадастрового плану; креслення перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) із зазначенням прив'язки опорних пунктів до Державної геодезичної мережі; експлікація угідь (склад земельних угідь відповідно з ф. № 6-зем). Також серед документів, які містяться у проекті відведення, знаходиться документ, який має назву «Технічне завдання землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та введення особистого селянського господарства на території Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області», погоджене начальником Київського обласного управління земельних ресурсів 14.02.2006 року та затверджено позивачем за зустрічним позовом 21.12.2004 року, яке згідно із законом включається до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. При цьому позивач та представник наголосили на тому, що ТОВ «ЕКЕР» розроблявся «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в межах с. Хотів Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області громадянину України [PERSON]», а не технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Також стороною позивача за зустрічним позовом було вказано, що із матеріалів справи вбачається, що державна експертиза даного проекту відведення не проводилася. Окрім цього, [PERSON] зазначав, що із вимог ст. 118 ЗК України вбачається, що громадянам надано право приватизації тих земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, а на момент прийняття рішенні 12 сесії 24 скликання сільської ради від 25.03.2004 року № 41/46 земельна ділянка в [ADDRESS] не перебувала у користуванні відповідача. Поруч із цим, позивач за первісним позовом повідомив, що у 2011 році відповідач здійснив поділ земельної ділянки площею 0,2499 га на 0,1607га та 0,0892 га, а у 2012 році відповідачу були виготовлені та видані державні акти на право власності на земельну ділянку у розмірі 0,0892 га - серія ЯМ № 331487 від 30.03.2012 року та земельну ділянку у розмірі 0,1607 га - серія ЯМ № 331488 від 30.03.2012 року. При цьому, позивач зосередив увагу на тому, що всупереч вимогам чинного законодавства в ході поділу земельної ділянки землевпорядні роботи не виконувались та землевпорядна документація не розроблялась. Тобто, на думку [PERSON], виданий в результаті поділу державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯМ № 331488, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001389, від 30.09.2012 року, яким посвідчується право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1607 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, за адресою: [ADDRESS], є недійсним. Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] у судове засідання з'явився, первісні позовні вимоги не визнав, просив їх залишити без задоволення, зустрічний позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Представник [PERSON] пояснив, що згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 331488, зареєстрованого за № 322240001001389 від 30.03.2012 рок, [PERSON] володіє земельною ділянкою у розмірі 0,1607 га. Відповідно до плану меж земельної ділянки, кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, межа від Г до Д його земельної ділянки межує із земельною ділянкою [PERSON] На замовлення позивача за зустрічним позовом інженером-землевпорядником було розроблено схему розташування земельної ділянки та кадастровий план по факту. Відповідно до схеми: помаранчевим кольором відображено координати земельної ділянки, згідно з якими виданий державний акт на право власності [PERSON], пряма смуга синього кольору від крапки 1 до крапки 6 детально відображає огорожу, яка існує на сьогоднішній день. Згідно із кадастровим планом земельної ділянки [PERSON] через самовільно встановлену огорожу фактично користується лише 0,1399 га, а не 0,1607 га земельної ділянки, різниця складає 0,0208 га, хоча земельний податок з моменту отримання права власності сплачує, виходячи із загального розміру земельної ділянки, спочатку за 0,2499 га, а після продажу частини земельної ділянки за 0,1607 га. Отже, як стверджує сторона позивача за зустрічним позовом, очевидним є той факт, що огорожа розташована на його земельній ділянці. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, а також третя особа за первісним та зустрічним позовами Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки своїх представників та позиції щодо позовів суду не повідомили. Вислухавши думку сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.1995 року [PERSON] було передано в дар за договором дарування, посвідченим старшим державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-5359, жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Разом з будинком [PERSON] прийняв у дар погреби під літ. «Б, В», сарай під літ. «Г». уборну під літ. «Д» та огорожу № 1-6. Вказаний договір було зареєстровано 30.11.1995 року у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 288. Рішенням виконкому Хотівської сільської ради № 83/33 від 22.05.1997 року було вилучено земельну ділянку в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] у гр. [PERSON] по її згоді та надано земельну ділянку в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд [PERSON] 06.03.2004 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 1143, [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Разом з будинком [PERSON] придбав погріб під літ. «Б» та огорожу № 1-3. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.03.2004 року № 3100969 17.03.2004 року даний договір було зареєстровано в Києво-Святошинському БТІ. Рішенням 12 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради № 41/46 від 25.03.2004 року було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS], [PERSON], доручено землевпорядній організації розробити проект відводу земельної ділянки у приватну власність та подати його на розгляд обласному управлінню земельних ресурсів. Рішенням 17 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради № 54/104 від 30.11.2004 року було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], [PERSON], доручено землевпорядній організації розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та подати його на розгляд обласному управлінню земельних ресурсів. На підставі вказаних рішень Хотівської сільської ради та на замовлення [PERSON] ТОВ «ЕКЕР» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в межах с. Хотів Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області громадянину України [PERSON]. Зі змісту висновку державної землевпорядної експертизи від 14.02.2006 року № 13-187, затвердженого начальником Київського обласного головного управління земельних ресурсів 24.02.2006 року, вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства в межах с. Хотів Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідає вимогам земельного законодавства, нормативно-технічним документам і оцінений позитивно. Рішенням 28 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради № 94/144 від 17.03.2006 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,1108 га в [ADDRESS] гр. [PERSON] та доручено землевпорядній організації винести проект в натурі та виготовити державний акт на право власності на землю. Рішенням 28 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради № 94/146 від 17.03.2006 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,2499 га в [ADDRESS] гр. [PERSON] та доручено землевпорядній організації винести проект в натурі та виготовити державний акт на право власності на землю. 13.11.2007 року на підставі рішення 28 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради від 17.03.2006 року було видано на ім'я [PERSON] державний акт серії ЯД № 784855 на право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:0032, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732900474. 13.11.2007 року на підставі рішення 28 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради від 17.03.2006 року було видано на ім'я [PERSON] державний акт серії ЯД № 784856 на право власності на земельну ділянку площею 0,1108 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:0033, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732900473. 30.03.2012 року на підставі рішення 28 сесії 24 скликання Хотівської сільської ради від 17.03.2006 року та заяви власника № 5308 від 16.09.2011 року було видано на ім'я [PERSON] державний акт серії ЯМ № 331488 на право власності на земельну ділянку площею 0,1607 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001389. Відповідно до опису меж, вказаному у даному державному акті, межа від Г до Д його земельної ділянки [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON] Згідно з протоколом № 10 від 21.12.2012 року засідання постійної депутатської комісії з питань врегулювання земельних відносин Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було встановлено, що: згідно з державним актом гр. [PERSON] належить земельна ділянка в розмірі 0,1607 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; з невідомих причин координати приватизованої земельної ділянки не співпадають з існуючими історичними межами; депутат округу з виїздом на місце обстежив дані ділянки і встановив, що вказана земельна ділянка фактично належить гр. [PERSON] Комісія вирішила: 1. Запропонувати гр. [PERSON] змінити координати своєї земельної ділянки згідно з існуючими фактично межами або подарувати частину земельної ділянки, яка фактично належить гр. [PERSON] 2. У разі незгоди із пропозиціями земельної комісії вирішувати спір згідно з чинним законодавством. Рішенням 21 сесії 6 скликання Хотівської сільської ради № 90/42 від 28.02.2013 року було надано [PERSON] дозвіл щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], за рахунок земель запасу Хотівської сільської ради (землі житлової та громадської забудови). Відповідно до акту підтвердження від 04.07.2013 року зі свідчень сусідів комісією було встановлено, що [PERSON] в існуючих межах з встановленим парканом зі сторони [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0.15 га по [ADDRESS] протягом 25 років. 26.07.2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4545, продав земельну ділянку площею 0,0892 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:5001, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі державного акту серії ЯМ № 331487 на право власності на земельну ділянку зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001001388. Згідно з довідкою Хотівської сільської ради № 2-607 від 04.09.2013 року на підставі рішення 17 сесії 25 скликання Хотівської сільської ради № 98 від 23.08.2008 року назва вулиці Котовського була змінена на Вітянську. 17.09.2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 309, продав земельну ділянку площею 0,1108 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:0033, за адресою: [ADDRESS]. З огляду на довідку виконкому Хотівської сільської ради № 71 від 14.02.2014 року, нумерація будинку [PERSON] по [ADDRESS] на [ADDRESS]. У відповідності до змісту довідки виконкому Хотівської сільської ради № 02-22/129 від 08.04.2014 року, за даними земельно-шнурової документації за [PERSON] в [ADDRESS], рахується земельна ділянка площею 0,15 га, передбачена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, технічна інформація про відведення земельної ділянки [PERSON] в сільській раді відсутня. З урахуванням змісту листа Хотівської сільської ради № 02-22/130 від 08.04.2014 року оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в сільській раді не зберігся. Згідно з наявними у матеріалах справи копіями квитанцій [PERSON] з 2007 року сплачує земельний податок, проте з них неможливо встановити, за використання яких саме земельних ділянок він сплачує податки. Зважаючи на схему розташування земельних ділянок по [ADDRESS], [ADDRESS] в межах Хотівської сільської ради, виконану ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON], на земельній ділянці останнього розміщений паркан. До даного доказу суд ставиться критично та вважає його неналежним, оскільки не було надано доказів наявності прав та спеціальних знань у ФОП [PERSON] на складання такого роду схем. Більш того, з даної схеми не вбачається, кому саме на праві власності належить вказана огорожа, так як [PERSON] і [PERSON] набували свої будинки у власність разом з огорожами. До того ж, суд зважає на те, що з огляду на потребу у спеціальних знаннях для підтвердження даного порушення належним доказом повинен був бути висновок експерта, проте з урахуванням принципу змагальності цивільного процесу суд не в праві з власної ініціативи призначати судову експертизу у справі, право на клопотання було роз'яснено сторонам відповідно до вимог ст. ст. 10, 27 ЦПК України, однак вони цим правом не скористались. Наявні в матеріалах справи фотографії суд оцінює критично, так як з них не вбачається, які саме об'єкти на них розміщені та кому вони належать, чи стосуються вони предмету спору, а також будь-якої іншої інформації, що має відношення до предмету спору. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та судової практики. З огляду на ст. 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної в резолюції 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право володіти майном як одноосібно, так і спільно з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У ст. 20 ЗК УРСР 1970 року зазначено, що відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі. Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Частинами 1, 3, 4, 7 ст. 17 ЗК України 1990 року (чинного на час прийняття виконкомом Хотівської сільської ради рішення № 83/33 від 22.05.1997 року про надання [PERSON] земельної ділянки) визначено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. З огляду на ст. 22 ЗК України 1990 року (чинного на час прийняття виконкомом Хотівської сільської ради рішення № 83/33 від 22.05.1997 року про надання [PERSON] земельної ділянки) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року (чинного на час прийняття виконкомом Хотівської сільської ради рішення № 83/33 від 22.05.1997 року про надання [PERSON] земельної ділянки) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час купівлі [PERSON] житлового будинку) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Зважаючи на ст. 78 ЗК України 2001 року, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частинами 6-10 ст. 118 ЗК України 2001 року (в редакції станом на прийняття рішень Хотівською сільською радою про надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та затвердження цього проекту) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 125 ЗК України 2001 року (в редакції станом на дату видачі [PERSON] державних актів 13.11.2007 року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 125 ЗК України 2001 року (у сучасній редакції) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст. 126 ЗК України 2001 року (в редакції станом на дату видачі [PERSON] державних актів 13.11.2007 року) передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вимог ст. 126 ЗК України (у сучасній редакції) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. У ч. 1 ст. 153 ЗК України 2001 року визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. З урахуванням ч. 1 ст. 155 ЗК України 2001 року у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За правилами ч.ч. 1-3 ст. 158 ЗК України 2001 року земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди земельної ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (чинного на час видачі державних актів [PERSON]), державний акт на право власності на земельну ділянку виготовлюється, в тому числі, і на підставі рішення відповідної ради. Згідно з п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Зважаючи на рекомендації, викладені у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. З огляду на позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 року у цивільній справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вище перелічені правові норми та судову практику в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. Суду не було надано належних доказів, що у попереднього власника житлового будинку, належного [PERSON], чи відповідно до ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, чи згідно зі ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року виникло право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений даний будинок, яке могло б на підставі ст. 30 ЗК України 1990 року перейти до [PERSON] внаслідок набуття ним прав на будинок. Також суду не було доведено, що у самого [PERSON] у розумінні чи ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року, чи ст. 125, 126 ЗК України 2001 року виникли будь-які права на земельну ділянку, на якій розміщений його будинок. Так як правом згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то позивач за первісним позовом в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України повинен був довести суду наявність таких порушення, невизнання або оспорення, а також належності йому даних прав, свобод чи інтересів. Проте, незважаючи на вказане, [PERSON] не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він, виходячи із вимог земельного законодавства, набув законних прав на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, [ADDRESS], тобто має на неї права, які у разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом. За таких обставин не можна стверджувати, що Хотівська сільська рада оспорюваним рішенням та [PERSON] спірним державним актом порушують права [PERSON] на зазначену земельну ділянку, оскільки дані права у нього навіть ще не виникли. Поруч із цим, [PERSON] при подачі позову було повністю проігноровано той факт, що відповідно до рішенням 21 сесії 6 скликання Хотівської сільської ради № 90/42 від 28.02.2013 року площа 0,15 га земельної ділянки, на відведення якої йому було надано дозвіл, є орієнтовною, а не конкретною. Більш того, спірний державний акт є похідним від попереднього державного акта серії ЯД № 784855 на право власності на земельну ділянку, виданого 13.11.2007 року на ім'я [PERSON], і був виданий останньому на підставі його заяви за результатами поділу земельної ділянки. Попередній державний акт не скасований та не визнаний недійсним, [PERSON] до суду з такими вимогами не звертався, що є додатковим свідченням безпідставності вимог позивача за первісним позовом у цій частині. З огляду на відсутність підстав визнати спірний державний акт недійсним, то відсутні й причини скасувати його державну реєстрацію. А отже, первісні позовні вимоги [PERSON], які спрямовані на позбавлення особи, яка згідно з вимогами закону набула права на землю, цього права, не підлягають задоволенню. Стосовно зустрічного позову [PERSON], то суд визнає, що у нього відповідно до вимог законодавства виникло право власності на земельну ділянку площею 0,1607 га, кадастровий номер 3222487201:01:009:5002, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] проте ним не було надано належних доказів того, що [PERSON] порушує це право. Схему розташування земельних ділянок по [ADDRESS] [ADDRESS] в межах Хотівської сільської ради, виконану ФОП [PERSON], суд відхилив з мотивів, вказаних вище, інших належних та допустимих доказів порушень права власності на землю [PERSON] з боку [PERSON] суду надано не було. Отож, зустрічний позов також має бути відхиленим. Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної в резолюції 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 14, 41, 58 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 21, 321, 328, 386, 391, 393 ЦК України, ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, ст.ст. 17, 22, 23, 30 ЗК України 1990 року, ст.ст. 78, 81, 118, 125, 126, 152, 153, 155, 158 ЗК України 2001 року, п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди земельної ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051,

Outcome: dismissed