Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] як за спадкоємцем за заповітом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 5, 16-18). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Заповітом від 25.02.2008 він визначив своїм спадкоємцем позивача (а.с. 6). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297 ЦК України зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на нього (а.с. 22). Як убачається зі справи, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1977 році на земельній ділянці, переданій спадкодавцю у встановленому порядку (а.с. 13-14). Згідно з довідкою виконкому Левківської сільської ради № 856 від 16.04.2013, у погосподарській книзі №10 по сільській раді на 1991-1995 рр. спірний будинок (особовий рах. [NUMBER]) рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 39). Позивач, в розумінні ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном та зареєстрована у спірному будинку по даний час (а.с 11). За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкціею про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до спадкового майна. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ , що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved