Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно та просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 82,2 кв.м, житловою 56,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. Посилається на те, що відповідно до довідки Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 1178 від 31.10.2017 року станом на 01.07.1990 року він був членом колгоспного двору по [ADDRESS]. Членами цього двору також були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому, зважаючи на це та згідно статтей 120,123 ЦК УРСР(в редакції яка була чинною на час виникнення правовідносин) він є власником 1/5 частки вищевказаного домоволодіння. [PERSON] постійно чинила йому перешкоди у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок. В жовтні 2017 року Гусятинським РК БТІ виготовлено інвентарну справу на домоволодіння по [ADDRESS], але тільки на прізвище [PERSON], який помер [INFO] року. Виготовлення інвентарної справи на прізвище [PERSON] послужило те, що [PERSON] представила акт продажу від 08.12.1952 року, згідно якого [PERSON] купив хату та хлів. Згідно відповіді Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області на адвокатський запит № 572 від 13.12.2017 року, договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] немає. Просить задоволити позов. Позивач, представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає, що має частку в житловому будинку, оскільки з 1976 року коли він пішов в зяті, то наробився та багато вклав коштів та праці біля домоволодіння. Примножив домоволодіння, а саме, розширив хату, добудував веранду, шифером обклав, зробив літню кухню, хлів, забори. Має право на окрему кімнату в даному житловому будинку, а не на пристройку, де він на даний час проживає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні 20.08.2018 року позовних вимог не визнали повністю з підстав, зазначених у відзиві, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі слів бабки їй відомо, що хату вони з дідом [PERSON] купили і построїлись. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON], [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просять відмовити у зв»язку з безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідачів адвокат [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вважають, що житловий будинок з хлівом не був набутий сторонами даної цивільної справи як колгоспний двір, а був придбаний [PERSON], який помер, в 1952 році і був його приватною власністю, тому позивач не має права на 1/5 частку в домоволодінні на підставі статтей 120,123 ЦК УРСР. У відзиві на позов зазначено, що Гусятинським РК БТІ було оформлено технічний паспорт на будинковолодіння на померлого [PERSON], оскільки останнім було куплено вказане домоволодіння в 1952 році і це засвідчено оригіналом акту продажу з відповідною гербовою печаткою Городницької сільської ради, який прирівнюється до договору купівлі-продажу будинку та міни одночасно, оскільки в ньому вказано, що частину за будинок та хлів покупець платить готівкою, а на решту несплаченої суми додає продавцю корову. Акт продажі майна складався в присутності голови сільради, секретаря, покупця та продавця та в присутності трьох свідків, які скріпили підписами даний акт. Вказаний документ свідчить про те, що житловий будинок з хлівом не був набутий сторонами даної цивільної справи як колгоспний двір, а був придбаний [PERSON] в 1952 році і був його приватною власністю. Крім того, на час придбання хати та хліва [PERSON], діяло законодавство Української PCP, згідно якого майно набувалось за письмовим договором між сторонами і печатка сільради прирівнюється до його нотаріального посвідчення. Відсутність реєстрації послужила підставою для того, що державний нотаріус Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С. рекомендувала спадкоємцю після смерті [PERSON]- [PERSON] звернутись до суду і надала відповідне роз'яснення від 01.12.2017 р. № 1319/02-14. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] та факт його проживання у вказаному будинковолодінні з 1952 року по день смерті підтверджується також відповідними довідками Городницької сільської ради від 01.11.2017р. № 498 та від 16.11.2017 р.№ 1260. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач по справі зареєстрований з 19.05.1978 року(згідно відмітки в паспорті) та фактично проживає в [ADDRESS] з 1976 року з по даний час, що сторонами не заперечується. Відповідач по справі [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року. 23.05.1976 року після реєстрації шлюбу з позивачем по справі - [PERSON] [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]», що стверджується відповідними копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1976 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.05.1976 року (а.с.64, 74). Сторони підтвердили, що шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано за рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.07.2016 року. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання(ч.1 ст.82 ЦПК України). [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видана повторно 24.10.2017 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.65). В даному випадку позивач просить визнати за ним право на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 82,2 кв.м, житловою 56,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] як члену колгоспного двору у відповідності до статтей 120,123 ЦК УРСР(в редакції яка була чинною на час виникнення правовідносин). Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Так, згідно записів з погосподарської книги № 3 Городницької сільської ради на 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р. та з погосподарської книги № 3 Городницької сільської ради 1977 р., 1978 р., 1979 р. видно, що за [ADDRESS] значиться [PERSON](голова сім»ї), [PERSON](дружина), [PERSON](дочка), [PERSON](зять), [PERSON](внучка), [PERSON](внучка). В колгоспі працювали [PERSON](голова сім»ї), [PERSON](дружина). Відповідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд критично оцінює зазначене в погосподарських книгах №3 Городницької сільської ради на 1986 р., 1987 р., 1988 р., 1989 р., 1990 р.; № 3 Городницької сільської ради 1977 р., 1978 р., 1979 р. та в довідці Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 213 від 20.03.2018 року в тій частині, що будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивач підтвердив ту обставину, що в колгоспі ім.Леніна с.Городниця Гусятинського району працювали [PERSON], [PERSON]. Він в колгоспі не працював, працював шофером в АТК. Із акту продажу від 08.12.1952 року, посвідченого виконавчим комітетом Городницької сільської Ради народних депутатів Гусятинського району Тернопільської області (а.с.62)вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] хату та хлів за суму 3000 крб.(а.с.62) Із інформації Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області на запит адвоката від 13.12.2017 року №572 видно, що в архіві сільської ради документи, договір купівлі-продажу зберігаються з 1966 р.(а.с.18) Допитана в якості свідка відповідач [PERSON] показала, що її батько в 1952 році купив хату, в якій проживав з сім»єю, тому вона не являється колгоспним двором. В 1976 році прийшов проживати до них позивач, її колишній чоловік, то хата вже була. За час їхнього спільного сімейного життя вони дійсно добудували веранду та під навіс. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в 1960 році [PERSON] - батько відповідачки будував ту хату, що в с. Городниця, Гусятинського району Тернопільської області. Він її купив у [PERSON] ще до 1960 року. Вони теж були на хуторі. Тоді була і хата і хлів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що наскільки йому відомо, то [PERSON] купив стареньку хату і на тому ж місці побудував хату. Земля була колгоспна. Це все було в 1960 роках. Коли позивач по справі [PERSON] прийшов в зяті то хата вже була готова. Він все пам'ятає добре, оскільки бабуся відповідачів є його рідною сестрою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою по домогосподарстві. Вона пам'ятає, що хату будували батьки відповідачки [PERSON]. Коли 1960-1963 роках брат відповідачки [PERSON] йшов до армії, то проводи були в новій хаті. Хліви теж старі. В 1976 році позивач по справі [PERSON] прийшов в зяті. Робили піднавіси. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він живе по-сусідству на тій же самій вулиці. В 1967 коли брат відповідачки [PERSON] йшов до армії, то хата була вже готова. В 1960 роках будували хату, на той час його вдома не було. Позивач не заперечує, що житловий будинок по [ADDRESS] Тернопільської області, на час коли він почав фактично проживати 1976 рік, вже був збудований. Згідно довідки виконкому Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 498 від 01.11.2017 року [PERSON], 1922 року народження, 1952 року дійсно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS], до дня смерті [INFO] року. Гусятинським районним бюро технічної інвентаризації станом на 16.10.2017 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] Тернопільської області, власником будинку вказано - [PERSON], загальна площа житлового будинку становить 82,2 м2, житлова - 56,2 м2. (а.с.58-61). Із характеристики будівель і споруд видно, що житловий будинок рік побудови 1950, погріб з шийкою 1952 року побудови, сарай 1952 року побудови, гараж 1952 року побудови, тамбур 1963 року побудови, прибудова 1963 року побудови, тощо. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному випадку позивачем не надано належних та допустимих доказів, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], право власності на 1/5 частину якого він просить визнати за ним в порядку статтей 120,123 ЦК УРСР, має статус суспільної групи господарств - колгоспний двір та відповідно, що він([PERSON].) був членом колгоспного двору, а тому підстав для задоволення позову в порядку статтей 120,123 ЦК УРСР, не має. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed