Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, в обґрунтування якого вказала наступне. В лютому 2001 року вона познайомилась з [PERSON], з яким через деякий час почала зустрічатися, а 10 вересня 2001 року вони вирішили проживати разом однією сім'єю. До 2008 року проживали з [PERSON] на орендованих квартирах в [ADDRESS]. За період спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ними 30.03.2007 року було придбано 3-кімнатну квартиру з господарськими будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 37342грн., а 20.06.2008 року було придбано торговий павільйон, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 85797грн. Після того, як вона завагітніла, вони з відповідачем 17.11.2009 року зареєстрували шлюб, а [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Ще задовго до реєстрації шлюбу її місце проживання було зареєстровано у спірній квартирі в [ADDRESS], що підтверджує ті обставини, що вони з відповідачем і до реєстрації шлюбу проживали разом, таким чином вона вважає, що має право на 1/2 частину трикімнатної квартири з господарськими будівлями в будинку [ADDRESS], та на 1/2 частину торгового павільйону, що знаходиться по [ADDRESS]. Посилаючись на положення ст.70, 74 СК України, ч.2, 3 ст.372 ЦК України позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її - [PERSON] та [PERSON] в період з 10 вересня 2001 року по 17 листопада 2009 року; в порядку поділу спільно майна визнати за нею право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири з господарськими будівлями в будинку [ADDRESS], та на 1/2 частину торгового павільйону [ADDRESS] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач суду пояснила, що познайомилась з [PERSON] 07.02.2001 року та почала з ним зустрічатись, з вересня 2001 року почали жити з [PERSON] разом у Києві. Жили на орендованих квартирах. У 2007 році купили будинок в с.Теплівка Пирятинського району, а 21.06.2008 року відкрили магазин в с.Теплівка. У травні 2009 року вона завагітніла, а 17.11.2009 року уклали з [PERSON] шлюб. До грудня 2014 року проживали разом. У них був спільний бюджет, всі свята проводили разом, все купували разом. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Гордієнко Ю.П. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях, в яких відповідач вказав наступне. Спірне майно, про яке вказує позивачка [PERSON], було придбане особисто ним до укладення з нею шлюбу та за особисто його кошти, внаслідок лише його трудової діяльності, тому воно не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, все це майно є його приватною власністю. У травні 2009 року позивачка завагітніла, 17.11.2009 року вони змушені були зареєструвати шлюб, хоча всі родичі, сусіди та друзі вмовляли його не визнавати дитину, яку народила [PERSON], та не реєструвати з нею шлюб, адже знали про її аморальну та неприйнятну для суспільства поведінку. Але позивачка за допомогою хитрощів та обману знайшла аргументи та упевнила його у зворотному. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову [PERSON] до нього про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлено, що 30 березня 2007 року [PERSON] купив у [PERSON] квартиру з господарськими будівлями, що розташована в [ADDRESS], що підтверджено копією договору та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.89-92). У зазначеному будинку з 27.08.2008 року зареєстрована [PERSON], а з 07.09.2010 року зареєстрований [PERSON], що підтверджено копією паспорта позивача та відповідача, а також довідкою виконкому Теплівської сільради від 14.04.2016 року №02-29/214 (а.с.11, 56-57, 139). 20 червня 2008 року [PERSON] купив у [PERSON] торговий павільйон, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.49) [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 27.01.2005 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.55). 17 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Даний шлюб розірвано у лютому 2016 року, що підтверджено сторонами у судовому засіданні. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач являється її донькою, а відповідач фактично являється зятем, стосунки із зятем напружені. По суті справи пояснила, що її донька познайомилася з відповідачем 7 лютого 2001 року. Перший час вони проживали разом з нею, а потім з'їхали на орендовану квартиру. Після цього вони переїхали до батьків [PERSON], де проживали два чи три місяці, а потім переїхали в квартиру, яку їм знайшла сестра [PERSON] Вони тоді проживали вдвох, вели спільне господарство, дітей ще не було. [PERSON] в той час часто випивав. Потім вони придбали будинок в селі і там проживали разом. Коли вони переїхали в село, то дочка сказала, що зять придбає їй - [PERSON] магазин, щоб там їй було що робити, тим більше в неї торгова освіта. Шлюб не реєстрували, бо зять часто випивав, і дочка вважала, що так буде краще. Коли вони проживали в Києві, то часто святкували разом із спільними друзями свята і важливі події. Таких періодів, щоб вони проживали окремо, не було. Коли сторони по справі проживали на орендованій квартирі в Києві у 2006 році, то вона кілька разів була в гостях у них, окрім цього там неодноразово бував і її син. Будинок в с. Теплівка був придбаний на початку 2007 року. Спочатку в тому будинку робився капітальний ремонт. Вона в с. Теплівка переїхала в 2009 і проживала там 5 років. Будинок був придбаний за рахунок кредиту, який оформив на себе [PERSON], а сплачувала платежі її донька, яка в той час працювала у відділі канцтоварів в Києві. Згодом вони придбали автобус і магазин, але за які кошти, їй невідомо. Відповідач увесь час їх стосунків з [PERSON] вживав спиртні напої, працювати не бажав. Зареєструвати шлюб сторони по справі вирішили після того, як дізналися, що [PERSON] вагітна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що зі сторонами перебуває у дружніх стосунках. У 2001 році вона познайомилася з [PERSON]. В той час [PERSON] вже проживала з [PERSON]. У 2003 році, коли стали працювати разом з [PERSON] в магазині канцелярського приладдя, то вона познайомилась з [PERSON], та вони стали дружити сім'ями, разом святкували дні народження, Новий Рік і інші свята. [PERSON] ніде не працював. Їй відомо, що [PERSON] з [PERSON] проживали з батьками, а потім винаймали житло. Із розмов з [PERSON] вона знала, що за квартиру оплачувала [PERSON]. Інколи було таке, що [PERSON] приходила на роботу вся в синцях від побоїв [PERSON], але згодом все налагодилось, і вони навіть придбали собаку. Незважаючи на скандали і пиятику [PERSON], вони не розходились і проживали завжди разом. Останній раз в гостях у [PERSON] вона була приблизно на весні 2006 року. Після покупки будинку в с. Теплівка вона також була у них кілька разів в гостях у період 2010 -2011 років. Яку саме заробітну плату отримувала [PERSON] вона не знає, оскільки вони в той час працювали за відсоток з продажу. Свідок [PERSON] пояснила, що являється племінницею відповідача, а позивача знає, як колишню дружину дядька, близько її не знає. Стосунки зі сторонами нормальні. По суті справи пояснила, що її дядько до того, як переїхати в с. Теплівка у вересні 2010 року, проживав разом зі своїми батьками по [ADDRESS] з 1987 року по серпень 2010 року, а вона проживала по сусідству. Батьки відповідача були хворими і [PERSON] за ними доглядав. Коли [PERSON] жив з батьками в квартирі на [ADDRESS] вона ніколи не бачила там [PERSON]. Батьків [PERSON] вона також ніколи не бачила. У березні 2007 року [PERSON] придбав собі будинок в с. Теплівка, щоб приїздити туди на літо. Вибирати будинок в Теплівці відповідач їздив разом з батьком. Дядьку в тому селі сподобалося і він почав розбудовувати той будинок: робив ремонт, висадив сад, завів домашніх тварин. До грудня 2007 року [PERSON] був майже постійно в Києві і доглядав за тяжкохворим батьком, аж поки той не помер, потім він доглядав ще деякий час за матір'ю, яка теж тяжко хворіла на онкологічне захворювання. [PERSON] познайомився з [PERSON] в середині двохтисячних років. До 2005 року [PERSON] був одружений з попередньою дружиною [PERSON]. Дядько забрав хвору матір в Теплівку. [PERSON] проживала у [PERSON] на правах орендаря та доглядальниці за його хворою матір'ю. [PERSON] в селі поводила себе аморально, тому і було зроблено ДНК тест, бо була підозра, що їх спільна дитина не від [PERSON]. Вперше [PERSON] вона побачила на похороні бабусі у 2009 році. До цього у [PERSON] було багато жінок. Після розлучення в 2005 року з [PERSON], [PERSON] проживав близько півроку з [PERSON] в квартирі його батьків. В с. Теплівка [PERSON] доглядала за хворою матір'ю [PERSON]. Вперше [PERSON] приїхала до села в 2008 році. [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як чоловік та дружина з 2009 року, тобто з моменту реєстрації шлюбу. Відповідач продав дачу, яка йому належала, і з отриманих коштів був придбаний будинок в с. Теплівка. Також [PERSON] вів бізнес із батьком по продажу будівельних матеріалів і зароблені кошти він також вкладав у той будинок. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач - її рідний брат, а позивача знає, як колишню дружину дядька. У неї та її доньки [PERSON] з [PERSON] неприязні стосунки. По суті справи пояснила, що [PERSON] після розлучення з [PERSON] в 2005 році став часто міняти жінок. Однією з таких жінок була і [PERSON] - позивач по справі, якій [PERSON] допоміг влаштуватися на роботу в магазин канцтоварів. Потім в 2007 році [PERSON] купив дачу в с. Теплівка. Згодом, в грудні 2007 році помирає їх батько. Мати в той час також тяжко хворіла. [PERSON] вирішив переїхати в село на постійне проживання, оскільки йому важко стало вести бізнес і для матері було б краще там. [PERSON] він взяв до себе на роботу, щоб вона допомагала доглядати за хворою матір'ю. [PERSON] в селі вела аморальний спосіб життя. Якимось чином вона змогла завагітніти від [PERSON], і після похорону змусила [PERSON] одружитися на ній. [PERSON] після одруження не переглянула свій спосіб життя і продовжувала гуляти по селу з іншими чоловіками. [PERSON] у той час взяв кредит, щоб купити автобус і магазин в селі для ведення бізнесу. Щоб розрахуватися з кредитом він продав батьківську квартиру, хоча батьки були категорично проти цього і навіть змусили його написати не неї заповіт. [PERSON] постійно жила за рахунок [PERSON], окрім цього за його рахунок жили матір і бабуся позивачки. З [PERSON] вона познайомилася, коли остання проживала в селі Теплівка і доглядала за хворою матір'ю. Зловживати спиртними напоями [PERSON] почав саме в період проживання з [PERSON]. Позивач доглядала за мамою [PERSON] погано. Готувати вона не вміла і ходила просити їжу для хворої матері по сусідам. [PERSON] постійно виганяв [PERSON] з будинку, оскільки вона була дуже поганою хазяйкою. [PERSON] мав у власності дачний будинок, гараж, автомобіль і все це він поступово продав. Свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою сторін, неприязних стосунків немає. По суті справи пояснила, що в 2007 році до села приїхав [PERSON] із батьком та купив пів будинку. Згодом відповідач взяв кредит і придбав магазин, автобус, а також зробив ремонт в будинку. Це їй відомо зі слів її чоловіка. [PERSON] добре хазяйнував: розводив кролів, розбив сад у дворі. [PERSON] зробив капітальний ремонт в будинку. Коли [PERSON] продав квартиру в Києві, то меблі привозили двома машинами і її діти допомагали їх розвантажувати. [PERSON] вперше приїхала в село в 2008 році. До цього часу її там не було. В магазині [PERSON] працювали наймані працівники, але інколи працював і [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] інколи випивав, але запійним він не був, вживав алкоголь, як і всі. Господарство в домі вів весь час [PERSON]. Він або наймав людей, або сам все робив. В період з 2007 по 2009 року вона в гості до [PERSON] не ходила, спілкувалися як сусіди. Були випадки, коли [PERSON] приходила до неї і просила їжу для хворої матері [PERSON]. Чи проживали сторони до реєстрації шлюбу у фактичних шлюбних відносинах, їй невідомо. Коли [PERSON] привіз із Києва свою матір, то [PERSON] теж там вже проживала. Пізніше, після смерті [PERSON] матері, [PERSON] привезла своїх матір та бабусю з Броварів. Матір [PERSON] їй розповідала, що вона і батько [PERSON] були проти того, щоб [PERSON] одружився на [PERSON]. Не дуже давно в нього стався інсульт і сестра забрала [PERSON] до Києва, щоб лікувати. Свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою сторін, неприязних стосунків немає. По суті справи пояснила, що являється сусідкою [PERSON] з червня 2008 року, тобто з того часу, коли вони з чоловіком купили другу половину будинку, але проживати в своєму будинку вона почала у 2009 році. Коли вона у 2009 році приїхала жити в Теплівку, то [PERSON] з [PERSON] проживали разом. [PERSON] не працювала, лише інколи працювала в магазині, вдома нічого не робила, тому вони наймали робітників та все робити найняті робітники. [PERSON] просила її доглядати за хворою мамою [PERSON], яка їй розповідала, що вони з чоловіком все життя допомагали [PERSON] і їй соромно тепер перед сестрою [PERSON], бо їй майже нічим не допомогли в житті. [PERSON] взяв кредит і купив магазин та автобус. Магазин він купив для [PERSON], щоб їй було чим займатися в селі, але вона погано ним займалася. [PERSON] привозив товар в магазин, товар продавався, а [PERSON] забирала гроші і витрачала їх на себе. Вона часто виїжджала з села то в Київ, то до друзів кудись. [PERSON] постійно позичала гроші чи брала щось у борг і не повертала. Вона вела аморальний спосіб життя і нічого не хотіла робити. Все робили або найняті працівники або [PERSON]. У [PERSON] гроші заробляв тільки [PERSON], дохід був від маршрутки, від здачі в оренду квартири в Києві. [PERSON] грошей не заробляла. Коли почалися проблеми з погашенням кредиту, то [PERSON] підговорила [PERSON], щоб він одружився на ній, щоб квартиру в Києві не забрали за борги. [PERSON] погодився і розписався із нею. Свідок [PERSON] пояснив, що являється чоловіком рідної сестри [PERSON]. По суті справи пояснив, що подробиць життя [PERSON] з [PERSON] він не знає, про майно йому також нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснив, що являється сусідом [PERSON], неприязних стосунків немає. По суті справи пояснив, що в село Теплівка він приїхав в серпні 2008 року. [PERSON] появилась в будинку [PERSON] майже в один час, коли він став жити в Теплівці, тобто влітку 2008 року. На момент, коли він приїхав в село, то магазин і маршрутка у [PERSON] вже були куплені. Одного разу він чув, що до [PERSON] телефонували з банка і повідомили, що в нього якісь проблеми з кредитом. На погашення кредиту [PERSON] довелося продати 3-х кімнатну квартиру в Києві. Також [PERSON] продав дачу, два гаража, автомобіль ВАЗ-2105, причеп до автомобіля. Все це майно залишилось [PERSON] у спадщину від батьків. У [PERSON] доходів ніяких не було. Інколи [PERSON] підміняла продавців в магазині і в ті періоди люди до магазину не ходили, бо вона була груба з людьми. Все, що було вкладено в будинок, це все було Романова спадщина. Коли народилася дитина, то почалися скандали у них. [PERSON] отримала в спадок квартиру, тому поїхала туди проживати. У селі всі погано відносилися до [PERSON]. [PERSON] часто забирала виручку з магазину, щоб [PERSON] не знав. Хазяїном всього був [PERSON]: і магазину і маршрутки. [PERSON] практично не пив, але можливо раз в рік він запивав, але це тривало тільки кілька днів. Вони жили разом, але чи були в них сімейні відносини, він не знає. Їжу [PERSON] не готувала, як у них розподілялися кошти, він не знає. Свідок [PERSON] пояснив, що являється односельчанином [PERSON]. Неприязних стосунків немає. По суті справи пояснив, що познайомився з [PERSON] у 2007 році. Він робив ремонт у будинку [PERSON], кошти за ремонт платив йому [PERSON]. [PERSON] приїхала в село приблизно через рік, влітку 2008 року. [PERSON] приїхала до [PERSON] тільки після того, як ремонт був зроблений, і [PERSON] привіз з Києва свою матір. [PERSON] працювати не хотіла. По двору вона нічого не робила. Догляд за матір'ю здійснювали сусіди. Коли матір [PERSON] померла, то [PERSON] привезла свою матір. Після цього [PERSON] став змінюватись. В нього погіршилось здоров'я. [PERSON] перевезла і свою бабусю. Магазин в селі був куплений до приїзду [PERSON]. Там спочатку торгували наймані продавці. [PERSON] не відразу в'їхав на постійне проживання в будинок. Перший час він їздив в Київ, перевозив речі, але майже весь час проживав в селі. Ремонт робився за рахунок коштів [PERSON]. Він продавав спадкове майно і все робив. Виручку з магазину забирала [PERSON], а за роботу маршрутки [PERSON] забирав гроші собі. [PERSON] по хазяйству нічого не робила. Все в дворі робили або наймані працівники, або [PERSON]. [PERSON] з'явилася в будинку [PERSON] для того, щоб доглядати за його матір'ю, та так і залишилась там проживати. Свідок [PERSON] пояснив, що являється односельчанином [PERSON], неприязних стосунків немає. По суті справи пояснив, що в 2007 році він познайомився з [PERSON], коли він із батьком приїхав купувати будинок в селі Теплівка. Після покупки будинку [PERSON] переїхав туди жити. [PERSON] взяв в кредит маршрутку, на якій заробляв гроші, й за ці гроші робив ремонт в будинку. Потім він взяв кредит під заставу квартири в Києві. Він розрахувався з кредитом за маршрутку, купив магазин і зробив там ремонт. Також доробив ремонт в будинку. [PERSON] з'явилася в будинку [PERSON] влітку 2008 року після покупки магазину. Потім [PERSON] привіз свою матір. [PERSON] була співмешканкою [PERSON]. Офіційно вони не були розписані. [PERSON] не працювала і по господарству також нічого не робила. Він працював певний час у [PERSON] на маршрутці, гроші з маршрутки віддавав тільки [PERSON]. До придбання будинку [PERSON] з [PERSON] в село не приїздив. [PERSON] інколи торгувала в магазині та виручку забирала собі. [PERSON] любив дитину, яку народила [PERSON], тому він і розписався з нею. Щоб очистити своє добре ім'я, [PERSON] зробив тест ДНК, щоб більше не ходило чуток по селу. [PERSON] мати приїхала жити в село, коли [PERSON] була вагітна. Кожен вівторок він возив [PERSON], [PERSON], а також її маму до м. Пирятин за продуктами, за все платив [PERSON]. Інколи [PERSON] випивав, але в довгі запої він не заходив. У часи, коли [PERSON] був у лікарні чи ще десь, то він доглядав за його господарством. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] (мати [PERSON].), [PERSON] (племінниця [PERSON]), [PERSON] (рідна сестра [PERSON]), оскільки вони заінтересовані в результатах розгляду справи, тому що є близькими родичами сторін, а також їх показання не узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами. Крім того свідки [PERSON] (племінниця [PERSON]) та [PERSON] (рідна сестра [PERSON]) мають неприязні стосунки з позивачкою. Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім'єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов'язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов'язків подружжя. А тому, у взаємовідносинах позивача та відповідача слід дослідити характерні риси притаманні подружжю, а саме їх взаємні права та обов'язки, обов'язки батьків і дітей, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, їх спільного проживання та пов'язання їх спільним побутом. Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачці необхідно для урегулювання питання щодо спільного майна, набутого під час проживання без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За нормами матеріального права для визнання майна спільною сумісною власністю фактичного подружжя необхідно довести факт проживання позивачки та відповідача однією сім'єю без шлюбу та факт придбання спірного майна в період проживання сторін однією сім'єю. На підтвердження того, що сторони проживали разом, [PERSON] наводить наступні факти: спільний з відповідачем відпочинок та святкування, її місце реєстрації з 27.08.2008 року в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], пояснення свідків - спільних знайомих та матері. Так, позивачем були надані фотографії спільного з відповідачем відпочинку (а.с.38-46). Дані фотокартки суд оцінює як неналежні докази, оскільки вони свідчать лише про те, що сторони разом проводили час, відпочинок, а спільне проведення часу між сторонами не може свідчити про ведення спільного побуту та проживання однією сім'єю. Крім того на самих фотокартках не зазначено часу та дати їх зйомки. У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 №6-135цс13 звернуто увагу про те, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Позивач у даній справі просив встановити факт спільного проживання однією сім'єю з відповідачем у період з 10 вересня 2001 року по 17 листопада 2009 року для визнання спільно нажитим майном квартири та торгового павільйону, придбаного на ім'я відповідача 30.03.2007 року та 20.06.2008 року відповідно. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Натомість, в матеріалах справи міститься свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.06.2008 року, з якого видно, що попередній шлюб [PERSON] з [PERSON] був розірваний 27.01.2005 року, про що свідчить відповідний актовий запис за №81 від 27.01.2005 року. Тому з вересня 2001 року позивач [PERSON] не могла проживати разом з [PERSON] як чоловік та дружина. Вказані обставини позивач не спростувала. Крім того аналізуючи пояснення свідків, вказаних вище, суд установив, що вони різняться між собою щодо дати початку сімейних відносин сторін по справі і не співпадають з поясненнями самих сторін по справі. Так, свідок [PERSON] давала покази про те, що з [PERSON] вона познайомилась у 2001 році, коли вона вже проживала з [PERSON], а з [PERSON] познайомилась у 2003 році, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у своїх показах свідчили про те, що позивач приїхала проживати до [PERSON] в с.Теплівка у 2008 році. При цьому жоден з указаних свідків не був знайомий зі сторонами по справі станом на той час, з якого, як указує позивач, вони почали проживати разом з [PERSON] як чоловік та дружина, тобто станом на 10.09.2001 року, а крім того жоден зі свідків не вказав, з якого саме числа або місяця сторони по справі проживали разом. Аналізовані показання свідків також не свідчать про ведення сторонами спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, що підлягає доведенню у даній справі. Також суд зазначає, що сам по собі факт реєстрації позивача в спірній квартирі не свідчить саме про проживання сторін однією сім'єю. Крім того реєстрація сторонами шлюбу 17.11.2009 року та народження у них [INFO] дитини не підтверджує того, що на момент придбання відповідачем спірних квартири та торгового павільйону (30.03.2007 року та 20.06.2008 року) сторони проживали спільно як чоловік та дружина, вели спільний бюджет та господарство, мали взаємні права та обов'язки, притаманні подружжю. Проаналізувавши викладені обставини у їх сукупності та всебічності, суд приходить до висновку, що сторонами надані взаємовиключні суперечливі дані з приводу взаємних прав та обов'язків між ними, відсутні належні докази з приводу сумісного проживання сторін по справі, а свідчення свідків про такий факт також мають суперечливий характер, адже покази одних свідків протирічать показам інших свідків. Суд не знайшов достатніх підстав вважати, що відносини, які склалися між сторонами, засновані на засадах почуттів взаємної любові та поваги, мають взаємозобов'язуючий характер, не містять будь-яких даних, які б породжували юридичні наслідки, а тому аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт спільного сумісного проживання позивачки та відповідача як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, які б беззаперечно мали свідчити про їх спільне проживання, ведення господарства, спільний побут та наявність взаємних прав та обов'язків, що є характеризуючими ознаками сім'ї. Надавши оцінку заявленим вимогам в цій частині, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення сторін, оцінивши показання свідків, а також діючи в межах заявлених позовних вимог, та того, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження факту спільного сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10.09.2001 року по 17.11.2009 року, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу не підлягає задоволенню. Розглянувши вимоги [PERSON] в частині поділу спільно нажитого майна суд зазначає наступне. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положенням ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч.1 ст.57 СК України). Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об'єкт без визначення часток кожного з них. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз'яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року по справі №6-612цс15. Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні квартира та торговий павільйон були придбані за їх спільні з відповідачем кошти, також не підтверджено її участі коштами або працею у придбанні цього майна. Посилання представника позивача на те, що позивач приймала участь у придбанні спірного майна, оскільки працювала (а.с.191-194), не заслуговують на увагу, оскільки це не підтверджує того, що кошти, які вона заробляла, були нею витрачені на придбання квартири та торгового павільйону, а підприємницькою діяльністю [PERSON] займалась, коли вже перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (2010-2013 роки). Інші доводи позивача та її представника в тій частині, що [PERSON] завідувала магазином, що знаходиться в с.Теплівка, та займалась домашнім господарством, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому суд зазначає, що відповідачем [PERSON] доведений той факт, що квартира за адресою: [ADDRESS], та торговий павільйон за адресою: [ADDRESS], є його особистою власністю та придбані вони за його власні кошти, що підтверджено договором про надання споживчого кредиту №11338000000 від 24.04.2008 року та договором купівлі-продажу торгового павільйону від 23.06.2008 року, з яких убачається, що 24 квітня 2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 65000 доларів США (що було еквівалентно 328250грн.), а 23 червня 2008 року купив за ціною 75000грн. спірний торговий павільйон; договором купівлі-продажу спірної квартири від 30.03.2007 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповідальним розпорядженням від 28.09.2005 року та довідкою гаражного кооперативу «Барвінок» від 04.02.2016 року №4, відповідно до яких [PERSON] у вересні 2005 року отримав у спадщину грошові внески в сумі 3866,38грн., у 2007 році продав гараж в гаражному кооперативі «Барвінок» в м.Києві, а 30.03.2007 року за договором купівлі-продажу придбав у власність за ціною 25000грн. спірну квартиру в с.Теплівка. Крім того з 28.07.2004 року [PERSON] займався підприємницькою діяльністю як фізична особа - підприємець, мав доходи, з яких здійснював відрахування до Пенсійного фонду України (а.с.47-54, 59-60, 89-92, 152-180). Отже, підсумовуючи вище викладене, та враховуючи, що позивачем не доведено факт її спільного сумісного проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не підтверджено, що джерелом набуття спірного майна є їх спільні сумісні кошти, тому в задоволені позову в частині поділу спільного майна слід відмовити. Таким чином в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі з указаних вище підстав.

Outcome: dismissed