Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ "Дельта Банк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року в сумі 6844,36 гривень. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору від 29.09.2009 року недійсним, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з 1983 року перебуває на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері Дніпропетровської обласної ради, є інвалідом 2-ї групи, непрацездатна. В 2009 році її дохід складав 596,34 гривень в місяць, в той час як згідно договору від 25.09.2009 року її дохід складає 1400 гривень, що не відповідало дійсності. Посилаючись на те, що, надавши кредит [PERSON] без необхідної належної перевірки її матеріального стану і стану її здоров'я, без доручителя, банк не має права перекладати на неї відповідальність за службову недбалість та непрофесіоналізм своїх працівників, просила суд визнати недійсним кредитний договір № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2015 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] залишена без розгляду в зв'язку з повторною неявкою в судове засідання представника позивача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові, просила суд позов задовольнити та визнати недійсним кредитний договір від 25.09.2009 року. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» та відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилися. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 005-26000-250909 за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» надано [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1100 гривень. Відповідно до ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вичиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. В ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. З тексту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно до вимог ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих сторонами доказів судом встановлено, що при укладенні договору № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року сторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано. Укладений сторонами договір відповідає вимогам законодавства. За вищевказаним договором Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечувалося сторонами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що відповідач [PERSON] після укладення договору здійснювала платежі на погашення заборгованості. Зважаючи на викладені обставини, а також те, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, як і не доведено інших підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року, укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»).

Outcome: dismissed