Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» (далі -ТОВ «Орлан-Транс-Груп») звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Позивач зазначав, що відповідача [PERSON] було прийнято до Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, відповідач неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном, отримав пластикову картку ТзОВ-«Вог Рітейл» ТОВ «Сіненергія» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань. При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа № 641097 від 23.06.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 220 літрів палива. Відповідачем було придбано 4250 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках складав 280 літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 3738 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 4190 літрів, тобто перевитрата склала 444 літри на загальну суму 9328 грн. 80 коп. При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна- Молдова -Україна згідно подорожнього листа № 641387 від 09.08.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 280 літрів палива. Відповідачем було придбано 1300 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках складав 260 літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1189 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 1320 літрів, тобто перевитрата палива склала 131 літр на загальну суму 2754 грн. 73 коп. При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна- Молдова -Україна згідно подорожнього листа № 687304 від 06.10.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 220 літрів палива. Відповідачем було придбано 1520 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках складав 70 літрів. Згідно норм витрат палива даного автомобіля при виконанні цього перевезення автомобіль повинен використати 1365 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа витрата палива склала 1670 літрів, тобто перевитрата палива склала 305 літр на загальну суму 5778 грн. 54 коп. Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу № 29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна "перевищувати обєму всіх паливних баків автомобіля. У разі розрахункового перевищення заправки водій зобовязаний відшкодувати вартість палива, що дорівнює ціні на паливо під час розрахункової заправки, помножена на кількість літрів, що перевищує об»єм баків. При заправці 11.10.2016р. кількість палива в баках перевищила реальний об»єм баків автомобіля - 605 літрів при об»ємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 32,40грн.; при заправці 24.10.2016р. кількість палива в баках перевищила реальний об»єм баків автомобіля - 682 літри при об»ємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 927,74грн. Крім цього. Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході на територію Молдови з території України кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути не більше 75 літрів. При заїзді автомобіля на територію Молдови 13.10.2016р. кількість палива становила 404 літри, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 444,14 гри. При заїзді автомобіля на територію Молдови 25.10.2016р. кількість палива становила 476 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 541,94грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 7724,72 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді 17476КА/АА5326ХХ за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №687340 від 09.11.2016р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 580 літрів палива. Відповідачем було придбано 1137 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 60 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1472 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 1657 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 185 літрів дизельного палива на загальну суму 3296,02 (580+1137-1472- 60=185). Крім цього. Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході на територію Молдови з території України кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути не більше 75 літрів. При заїзді автомобіля на територію Молдови 11.11.2016р. кількість палива становила 372 літри, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 422,93 грн. При заїзді автомобіля на територію Молдови 17.11.2016р. кількість палива становила 426 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 606,97грн. При заїзді автомобіля на територію .Молдови 02.12.2016р. кількість палива становила 375 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 519,36грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 4845,28грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді 17476КА/АА5326ХХ за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №703911 від 13.12.2016р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 570 літрів палива. Відповідачем було придбано 741 літр дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 590 літрів, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 651 літр палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 721 літр. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 70 літрів дизельного палива на загальну суму 1433,56 крім цього, Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати обєму всіх паливних баків автомобіля. У разі розрахункового перевищення заправки водій зобовязаний відшкодувати вартість палива, що дорівнює ціні на паливо під час розрахункової заправки, помножена на кількість літрів, що перевищує обєм баків. При заправці 21.12.2016р. кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля - 641 літр при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 208,12грн. Крім цього. Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході на територію Молдови з території України кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути не більше 75 літрів. При заїзді автомобіля на територію Молдови 16.12.2016р. кількість палива становила 302 літри, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 276,43 грн. При заїзді автомобіля на територію Молдови 25.10.2016р. кількість палива становила 476 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 541,94грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 1918,11грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді АА69461Т/АА5387ХХ за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №807138 від 21.12.2016р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 141 літр палива. Відповідачем було придбано 735 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 827 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 30 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 49 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 19 літрів дизельного палива на загальну суму 356,07 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді 17476КА/АА5326ХХ за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №703835 від 06.02.2017р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 70 літрів палива. Відповідачем було придбано 1322 літри дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 40 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1192 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 1352 літри. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 147 літрів дизельного палива на загальну суму 3178,42. Крім цього відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати обєму всіх паливних баків автомобіля. У разі розрахункового перевищення заправки водій зобовязаний відшкодувати вартість палива, що дорівнює ціні на паливо під час розрахункової заправки, помножена на кількість літрів, що перевищує обєм баків. При заправці 21.02.2017р. кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля - 630 літрів при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 661,46грн. Крім цього. Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході на територію Молдови з території України кількість палива в паливних баках автомобіля повинна бути не більше 75 літрів. При заїзді автомобіля на територію Молдови 09.02.2017 року кількість палива становила 460 літрів, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 204,12 грн. При заїзді автомобіля на територію Молдови 22.02.2017 року. кількість палива становила 391 літр, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Молдови на загальну суму 167,69 грн., що завдало підприємству збитків на загальну суму 2754 гривні 35 копійок. Загальна сума збитків перевитратою палива складає 30682,06 грн. У період з 11.11.2016 по 02.12.2016 року на службові відрядження в межах України та за кордоном відповідача було забезпечено грошовими коштами у розмірі 20200 грн. 00 коп. шляхом перерахування на відповідний картковий рахунок із застосуванням платіжної картки, користувачем якої був [PERSON] Про використання коштів на відрядження складено авансовий звіт № 0/І 1125 від 09 грудня 2016 року на загальну суму 5260 грн. 41 коп. Проте, за суму наданих на відрядження коштів у розмірі 14939 грн. 59 коп. відповідач не звітував. Оскільки відповідачем не повернуто ТОВ «Орлан-Транс-Груп» суми надміру сплачених коштів у встановлені законодавством терміни, з нього на підставі п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 3279 грн. 42 коп. Цю суму податку позивач перерахував в дохід держави. Наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 33-кф від 05.04.2017 року відповідач був звільнений із займаної посади за ст. 36 КЗпП. На дату подання позовної заяви відповідачем зазначені суми збитків не відшкодовані, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь збитки в сумі 48901 грн. 07 коп. заборгованості та 1600 гривень 00 коп. - судових витрат. В судове засідання представник позивача ТОВ «Орлан-Транс-Груп» [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надана суду заява про розгляд справи у відсутність представника, вимоги підтримали , просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов не визнав в зв'язку із його необґрунтованістю. В наданих суду запереченнях на позовну заяву зазначив , що автомобіль на якому він працював був вкрай незадовільному стані , що призвело до перевитрат пального , через незадовільний стан автомобіль споживав пальне в кількості, більшій , ніж це передбачено нормами, в зв"язку з несправністю автономної печі в зимовий період використовувався двигун для обігріву . Певні витрати здійснювалися при проходженні кордонів з іноземними державами , на оплату стоянок при перебуванні на території іноземних держав . саме ці кошти намагається стягнути позивач. В заяві позивач зазначає, що відповідач перебував в трудових відносинах з ним , проте договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачем не укладався , інших договорів , що змінювали б суттєво умови трудових відносин не укладав . Після кожної поїздки відповідачем складався та здавався звіт - зауважень та претензій не було до відповідача. Отже позивач не підтвердив жодним належним доказом свої вимоги. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України . Відповідно до ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст.130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Згідно із ст.132 КЗпП України , за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, передбачені ст.134 КЗпП України . У ст. 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вказав на те, що суд у кожному\~\~випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За змістом ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Згідно із витягом із наказу № 70-кф від 08.06.2016 2015 року, [PERSON] був прийнятий на роботу з 09.06.2016 року в автомобільну колону № 2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок. З повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. Підставою для видання даного наказу була заява [PERSON] Крім того вказано, що з наказом, посадовою інструкцією і Правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлений, однак підпису [PERSON] про ознайомлення в наказі немає (а.с.10). Відповідно до п.6 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність в повному розмірі на підставі п.6 ст. 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 № 1545-ХІІ, у зв'язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року «Про проголошення незалежності України» (1427-12) та прийняттям Акта проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Так, відповідно до підпункту «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 05 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання паливно-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року №01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів. Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-1267цс16 за позовом ТОВ «Орлан-Транс-Груп» суди при вирішенні подібних справ повинні з`ясувати причини перевитрати пального та встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обов'язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива. По справі встановлено, що наказом №45 від 11 серпня 2010 року Львівською філією ТОВ «Орлан-Транс-Груп» затверджено базову лінійну норму витрати палива та коефіцієнт на виконання транспортної роботи для вантажних автомобілів, а наказом №29 від 08 червня 2015 року ТОВ «Орлан-Транс-Груп» впроваджено єдині правила заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання, порушення відповідачем яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Однак матеріали справи не містять даних про те, що [PERSON] був ознайомлений з вказаними вище наказами і таких доказів позивач відповідно до вимог ст.ст.57, 60 ЦПК України суду не надав. Крім того, що наказ №45 від 11 серпня 2010 року «Про затвердження тимчасових базових лінійних норм витрат палива» суперечить положенням наказу Міністерства транспорту України № 143 від 10 лютого 1998 року «Про затвердження витрат і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» , яким встановлено витрати дизельного палива - від 0,55 л до 1,3 л на 100 ткм, а згідно наказу позивача №45 від 11 серпня 2010 року Про затвердження тимчасових базових лінійних норм витрат палива» встановлено норму витрат дизельного палива - 0,45 л/100 ткм , а також яким встановлено такі види норм витрат палива, а саме: базову лінійну норму автомобіля на 100 км.; норму на виконання транспортної роботи (враховує додаткові витрати палива при русі автомобіля з вантажем) на 100 тонно-кілометрів; норму на одну тону спорядженої маси; норму на їзду з вантажем; базову норму на роботу автономного обігрівача - на одну годину його роботи. Також встановлено тимчасові норми витрат палива і мастильних матеріалів з відповідними коефіцієнтами коригування по відношенню до базової лінійної норми. Пунктом 3.1 вказаного наказу передбачено такі коефіцієнти коригування у таких випадках: робота у нічний час, у гірській місцевості та на маршрутах з особливим рельєфом, експлуатація автотранспорту на маршрутах з горбистим рельєфом, робота в міських умовах, робота у холодну пору. Наказом №45 від 11 серпня 2010 року «Про затвердження тимчасових базових лінійних норм витрат палива» не передбачено таких коригуючих коефіцієнтів, а також додаткові витрати пального на роботу автомобільного транспорту у холодну пору року, у гірській місцевості або на маршрутах з горбистим рельєфом, на роботу в міських умовах, занижено норму витрат дизельного пального на виконання транспортних робіт. Суд враховує, що на перевитрати пального впливає ряд чинників: робота в гірській місцевості та/або на маршрутах з горбистим рельєфом, на дорогах зі складним планом, в міських умовах, із частими зупинками, яка потребує зниження швидкості, поїздка на автомобілі з тривалим строком експлуатації, швидкість руху автомобіля, стан автомобільних доріг, технічний стан автомобіля та паливної системи. Як вбачається з пояснень відповідача вантажний автомобіль, на якому він здійснював перевезення, експлуатується тривалий час , при здійсненні перевезень мали місце часті зупинки , для обігріву використовувалася робота двигуна , так як не працювала система обігріву . Позивачем не надано доказів про належний стан паливної системи вантажного автомобіля, на якому відповідач здійснював перевезення, її технічну характеристику, не враховані всі чинники на які вказує відповідач . Відповідач не підписував подорожні листи та звіти до них з розрахунками перевитрат пального, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , що свідчить про те, що відповідач не визнавав свою вину у заподіянні позивачу матеріальної шкоди. Надані позивачем акти, які складені комісією у складі начальника служби перевезень та начальника колони автомобільної про те, що відповідач не з`являвся для підписання подорожних листів та звітів до них з розрахунками перевитрат пального , також не свідчать про те, що відповідач визнавав свою вину у заподіянні позивачу матеріальної шкоди. Як видно з матеріалів втомобіль, який використовував відповідач був обладнаний спідометром , який фіксував пройдений кілометраж. Доказів того, що відповідач ухилявся від маршруту, вчинив будь-які інші порушення, судом не встановлено. Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позивачем не надано доказів наявності вини та умисного заподіяння відповідачем матеріальної шкоди ТОВ «Орлан-Транс-Груп», що є обов'язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива. Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані з зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що договір про повну матеріальну відповідальність із водієм [PERSON] не укладався, будь-яких інших функцій крім водіння автомобіля відповідач не виконував. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то на підставі положень не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати у розмірі 1378 грн.

Outcome: dismissed