Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

18 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства "Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат" про визнання незаконною довідки та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 06 червня 2018 року позивач надав суду заяву з поясненням що до усунення недоліків. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 08 серпня 2018 року. 08 серпня 2018 року розгляд справи відкладено на 12 вересня 2018 року в зв`язку з зайнятістю судді в іншому процесі в складі колегії суддів. 12 вересня 2019 року розгляд справи відкладено на 27 вересня 2018 року в зв`язку з клопотанням позивача ознайомитись з відзивом на позов. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року провадження по справі було відкладено на 25 жовтня 2018 року в зв`язку з неявкою сторін. 25 жовтня 2018 року провадження по справі було відкладено на 20 листопада 2018 року в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року провадження по справі було відкладено на 17 січня 2019 року в зв`язку з неявкою сторін. 17 січня 2019 року провадження по справі було відкладено на 11 лютого 2019 року за клопотанням сторін. 11 лютого 2019 року провадження по справі було відкладено на 15 лютого 2019 року за клопотанням сторін. 15 лютого 2019 року розгляд справи відкладено на 13 березня 2019 року в зв`язку з клопотанням позивача ознайомитись з відзивом на позов. В своєму позові, [PERSON] , просив суд визнати незаконною довідку № 1347 від 22 червня 2012 року, видану Публічним Акціонерним Товариством «Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат», щодо нарахування йому 60% премії та 100% тарифної ставки за період роботи в 30-ти кілометровій зоні відчуження, кратність 5,10,11,12,13,14,15,16,17 травня 1986 року. Зобов`язати Публічне Акціонерне Товариство «Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат» видати йому поновлену та виправлену згідно зазначених в позовній заяви неточностей та невідповідностей, довідки «Про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 р.» з урахуванням 60% премії та 100% тарифної ставки в 30-ти кілометровій зоні відчуження, та врахувати час перебування в зоні 192 години, зона 3 кратність 5,10,11, 12,13,14,15,16,17 травня 1986 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] , у своїй позовній заяві, відгуку на заперечення, та відгуках на письмове пояснення проти позову, суду зазначив, що з 07 травня 1986 року наказом № 1 по в/ч 34102 від 07 травня 1986 року його було зараховано до 2-го автомобільного взводу 1-ї автомобільної роти окремого автомобільного батальйону спеціального призначення Згідно з наказом № 5 по в/ч [NUMBER] від 10 травня 1986 року він був відряджений до станції Товстий ліс у 30 км зону відчуження. Він перебував у відрядженні в зоні відчуження 8 днів (192 години) безперервно, та виконував роботи по транспортуванню вантажів зі станції Товстий ліс до промислового майданчика 4-го енергоблоку Чорнобильської АЕС. Спав у плацкартних вагонах на станції Товстий Ліс. Про те, що роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виконувались ним в зоні відчуження, свідчить отримана ним гранично допустима доза опромінення 25 рентген, встановлена наказом Міністра оборони СРСР від 21 травня 1986 № 110 для військовослужбовців залучених до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наказом № 37 від 07 червня 1986 року та записом у війковому квитку. Таким чином він є особою, яка має право на отримання державної пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок нарахування пенсій особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими на підставі статей 54 і 57 вказаного Закону визначений механізм обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання з причин участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, згідно із якими пенсії, за бажанням таких осіб, повинні призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за день роботи в 30-ти кілометровій зоні відчуження, у розмірі відшкодування фактичних збитків. До 07 серпня 1986 року зоною відчуження була 30 км зона і була поділена на 3 сектори. Зона відчуження - це територія з якої проведено евакуацію населення у квітні 1986 року п.1 ч.2 ст.2 рішень Конституційного Суду № 12-рп/2000. З 07 серпня 1986 відповідно до рішення Урядової комісії «87 населених пункти були розділені на зони безпеки 1, 2 та 3. Відповідно до вимог Конвенції МОП ООН № 115 « Про захист працівників від іонізуючої радіації» (ратифікована Українською РСР 19.06.1968) та правил ОСП 72/80 п.п. 1.11 повинен оплачуватись весь час знаходження робітника в умовах іонізуючого випромінювання потужності більше 1,4 мілібар на годину (без засобів індивідуального захисту). Отримана максимальна доза 25 рентген, наказ в/ч 34102 № 37 від 07 червня 1986 року, лист Державного агентства України з управління зоною відчуження № 02-1112/4 від 29 березня 2018 року, що свідчить про рівень опромінення в 20-100 мл/рентген за годину, під час робіт з ліквідації аварії на ЧАЕС та знаходження у зоні відчуження. Для перерахунку пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач звернувся з заявою до керівництва Публічного Акціонерного Товариства «Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат» для отримання відповідної довідки з зазначеннями заробітної плати у сумі не менше 1428,64 руб., додаткову оплату у нічний час у розмірі 35%, а також максимальний розмір премії - 60%. Врахувати час знаходження в зоні відчуження підтверджений наказами в/ч 34102 від 10 травня 1986 року № 5 та від 17 травня 1986 року № 12 про зняття з котлового забезпечення 10 травня та постановку з 18 травня 1986 року, також актом № 1 від 12 липня 2016 року «Про результати перевірки документів військової частини [NUMBER] щодо виконання особливим складом робіт у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, він, позивч [PERSON] отримав граничну дозу опромінення 25 рентген, згідно з довідкою № 287 від 06 березня 2018 року визначена оплата у 5-кратному розмірі місячної тарифної ставки та середньомісячного заробітку, в період з травня по червень 1986 pоку». Однак йому було відмовлено у видачі нової довідки. Базовим документом який визначає порядок оплати праці ліквідаторам наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є постанова ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій із зони Чорнобильської АЕС» (далі Постанова від 07 травня 1986 року № 524-156). Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 було поширено на військовозобов`язаних запасу, які в період призову на військові збори виконували роботи в зонах відчуження, пов`язаність наслідки аварії на ЧАЕС, порядок оплати праці, передбачених для робітників і службовців. Оплата праці робітників і службовців (відряджених основну частку призваних на військові збори), за якими зберігалось за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого, підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і УКПРОФРАДИ Ради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986 року № 665-195 провадилася III, II та І зонах небезпеки, оплата пралі працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах 5- кратному, 4- кратному, 3- кратному, та 2-кратному розмірі із урахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки встановлені за основним місцем роботи. Відповідно до п. 1 постанови Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦСПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення та винагороди нараховують у відповідності з діючими положеннями на збільшенні згідно п.1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 7 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади. Встановлені законодавством граничні розміри премій було встановлено вираховувати виходячи з вказаних підвищених тарифних ставок (відрядних розцінок) і посадових окладів. Рада міністрів СРСР та ВЦСПС постановою від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій установ, зайнятих на роботах ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» встановили робітникам підприємства, організацій установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забруднення навколишнього середовища, додаткову оплату за роботу у нічний час у розмірі 35% годинної тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць. Про прийняття вказаної постанови було доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського та Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних та Київської міської рад Постановою Ради від 10 червня 1980 року № 207-7 у п.13, відповідно до якої зазначено, що пільги, передбачені вказаною постановою ради міністрів та ВЦРПС, встановлюється з моменту аварії на Чорнобильській АЕС. Таким чином на час виконання робіт, пов`язаних з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та перебування у зоні відчуження з 10 по 17 травня 1986 року, на нього розповсюджується дія вищезазначених правових актів щодо максимального розміру премії 60% та норм тарифної 100% ставки (окладу) в місяць та при розгляді його заяви про видачу довідки, підприємство Публічне Акціонерне Товариство «Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат» повинно було керуватися відповідним законодавством. Відмова відповідача в нарахуванні премії в розмірі 60% та 100% тарифної ставки з посиланням на відсутність підстав та нормативних документів він вважає неправомірною та такою, що порушує його право на перерахунок пенсії. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на зазначені ним у позовній заяві, відгуку на заперечення, та відгуках на письмове пояснення проти позову факти. Представники відповідача Овчинніков Б.С., [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та суду зазначили, що твердження позивача що він згідно з наказами в/ч 34102 від 10 травня 1986 року № 5 та від 17 травня 1986 року № 12 перебував в зоні відчуження весь час тобто з ранку до ночі, а саме за вісім днів 192 години, зважаючи, що постійне перебування в зоні відчуження є підставою для оплати праці згідно постанови Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 p. N 207-7 з урахуванням кількості днів 8, що становить 192 години, тобто 24 години на добу є у повній мірі необґрунтованим. Оскільки відповідно до зазначеної постанови за робітниками, направленими на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС, зберігається середня заробітна плата за роботу, а не за перебування в зоні ЧАЕС. В цій постанові не зазначено, що оплата праці даним працівникам повинна виплачуватись за весь період знаходження в зоні ЧАЕС. Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 p. N 153/10-43 закріплено, що для працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усунення наслідків аварії на ЧАЕС, встановлюється 6-годинний робочий день у зоні відчуження. З огляду на наведене, заробітна плата розраховується за дні роботи в зоні ЧАЕС, а не за дні перебування в цій зоні, тобто за вісім днів має бути враховано 6-годинний робочий день - 48 годин, а не 192 години. Таким чином, твердження позивача, про необхідність в довідці про заробітну плату враховувати 24-годинний час перебування його в зоні ЧАЕС, а саме: 192 години, безпідставне та не відповідає нормам чинного законодавства. По-друге, довідку позивачу видано без урахування 60 відсотків премії, оскільки в розрахункових відомостях за вказаний період відсутнє нарахування такої премії. Згідно ст. 15 Закону України від 28 лютого 1991 року N 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, ВР СРСР, KM СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року та Постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за №153/10-43 від 07.05.1986 року надавалось право керівникам підприємств і організацій нараховувати заробітну плату працівникам безпосередньо занятим на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам, розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року (відповідно до якого оплата праці повинна проводитись в 3-х, 4-х, 5-ти кратному розмірі). Відповідно до Постанов Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦ СПС № 524-156 від 07.05.1986 року, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалася у відповідності з діючими на підприємствах, установах, організаціях системи преміювання. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць у Положенні про преміювання мали вноситись відповідні зміни. Вищевказані зміни до Положення про преміювання ЦГЗК не були внесені і премія за даною Постановою не нараховувалась. Крім того, виплата позивачу премії повинна проводитися у порядку, передбаченому Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7, за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР у розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників, незалежно від їх відомчого підпорядкування та яка виплачувалася працівникам безпосередньо на місці ліквідації наслідків аварії. Підприємствам, на яких постійно працювали ці працівники, кошти для виплат цих премій не виділялися і ці підприємства такі премії працівникам після повернення на своє робоче місце не виплачували. Таким чином, для включення в довідку про заробітну плату, премію у розмірі 60 відсотків повинно бути підтверджене відповідними первинними документами. Отже, якщо премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не нарахували, право на її включення до довідки про заробітну плату відсутнє. Постановою ЦК КПРС від 07.05.1986р. № 524-156 керівникам підприємств надавалось право проводити оплату праці за підвищеними до 100 відсотків тарифним ставкам та посадовим окладам робітникам, які зайняті на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС. Проте, керівництво підприємства Центральний державний гірничо - збагачувальний комбінат таке підвищення тарифних ставок (посадових окладів) вищевказаної категорії працівників не проводило та на підприємстві відсутня інформація про встановлення таких тарифних ставок. В судовому засіданні встановлено, що у 1986 році позивач [PERSON] , працював водієм БелАЗу в АТЦ-1 Центрального державного гірничо-збагачувального комбінату, що підтверджується записом в трудовій книжці, «прийнятий на Криворізький ЦГЗК 21 жовтня 1985 року водієм БелАЗу». З 07 травня 1986 року наказом № 1 по в/ч [NUMBER] від 07 травня 1986 року позивач [PERSON] , був зарахований до 2-го автомобільного взводу 1-ї автомобільної роти окремого автомобільного батальйону спеціального призначення. Відповідно до наказу № 5 по в/ч [NUMBER] від 10 травня 1986 року позивач [PERSON] був відряджений до станції Товстий ліс у 30 км зону відчуження. Як встановлено в судовому засіданні та визнано в судовому засіданні відповідачем, позивач [PERSON] , перебував у відрядженні в зоні відчуження 8 днів безперервно, та виконував роботи по транспортуванню вантажів зі станції Товстий ліс до промислового майданчика 4-го енергоблоку Чорнобильської АЕС. В результаті виконуваної роботи позивач отримав гранично допустиму дозу 25 рентген шкідливого опромінення, встановлену наказом Міністра оборони СРСР від 21 травня 1986 № 110 для військовослужбовців залучених до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що також підтверджується наказом № 37 від 07 червня 1986 року та записом у війковому квитку позивача. Позивач [PERSON] , є особою, яка має право на отримання державної пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІІ. Статтею 54 Закону визначена державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника. Так, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. 22 червня 2012 року [PERSON] на його звернення для здійснення перерахунку пенсій, підприємством відповідача було надано довідку про виплачену заробітну плату за період з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року, яка містить дані, які відповідають розрахунку згідно Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року щодо зональності (1 зона небезпеки - Товстий Ліс (згідно наказу начальника 912 оперативної групи МО СРСР від 25 червня 1986 року та рішення урядової комісії № 87 від 07 серпня 1986 року) та кратності виплат (трикратний розмір). 18 січня 2018 року позивач [PERSON] , знову звернувся з листом до ПРАТ «ЦГЗК» про видачу довідки про заробітну плату в якому просив врахувати при розрахунку його заробітної платні 60% премії та 100% тарифної ставки які виплачувались на підприємстві за період його перебування у відрядженні в 30-ти кілометровій зоні відчуження, та врахувати час перебування в зоні 192 години, зона 3 кратність 5,10,11, 12,13,14,15,16,17 травня 1986 року. 06 березня 2018 року [PERSON] видано довідку № 287 про нарахування заробітної плати за період з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року де враховані нараховані кошти за роботи в зоні відчуження за червень 1986 року 429 гривень 94 копійки, липень 1986 року 998 гривень 70 копійок, а всього 1428 гривні 64 копійки. Також позивачу надано відповідь № 2381/16 від 27 квітня 2018 року. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши додані до матеріалів справи письмові докази суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в період перебування позивача на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, діяв порядок оплати роботи працівників, залучених до виконання вказаних робіт, встановлений Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 7 травня 1986 року, (аналогічна Постанова РМ УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5), Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦСПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43, Распорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964, Постановою РМ СРСР, ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, (аналогічна Постанова РМ УРСР, Укррадпрофа від 10 червня 1986 року №207-7), Інструкцією, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 22 квітня 1982 року №95/4-132. Згідно названих вище нормативних актів позивач у вказаний період мав право на одержання за місцем основної роботі у відповідача: збереженого середнього заробітку, 100% тарифної ставки, кратність від тарифної ставки та премію до 60% від збільшеної до 100% тарифної ставки розмірі. Згідно з діючими на спірний період часу урядовими нормативними документами з питань оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, така оплата провадилась підприємствами за місцем постійної роботи таких осіб за рахунок коштів, які перераховувалися у встановленому порядку безпосередньо на спеціальні рахунки підприємств. Постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності з 01 січня 2012 року, затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ. Згідно п. 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Виходячи з наведеного нормативного акту, підставою для внесення до довідок даних про кількість днів роботи у зоні відчуження, номеру зони, де проводилися такі роботи, кратність оплати праці, про нараховану та виплачену заробітну плату є первинні документи. Включення до довідки таких даних суттєво впливає на обчислення заробітної плати, яка в подальшому враховується для призначення пенсії. Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Постанови № 207-7 було передбачено, що максимальний розмір премії, яка виплачувалася працівникам підприємства, направленим для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС становила 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць. Відповідно до пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове\~\~державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що довідка про заробітну плату особи, видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала відповідна особа, в даному випадку підприємством відповідача, на якому в зазначений період працював позивач [PERSON] .. Згідно постанови Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 p. N 207-7 за робітниками, направленими на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС, зберігається середня заробітна плата за роботу, а не за перебування в зоні ЧАЕС. Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 p. N 153/10-43 закріплено, що для працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усунення наслідків аварії на ЧАЕС, встановлюється 6-годинний робочий день у зоні відчуження. З огляду на наведене, заробітна плата розраховується за дні роботи в зоні ЧАЕС, а не за дні перебування в цій зоні, тобто за вісім днів роботи позивача [PERSON] , має бути враховано 6-годинний робочий день що становить - 48 годин, тому суд вважає необґрунтованим вимоги позивача щодо надання йому довідки із розрахунком перебування в зоні ЧАЕС протягом 192 годин із врахуванням усього часу перебування на станції Товстий ліс у 30 км зоні відчуження. Як встановлено в судовому засіданні ПРАТ «ЦГЗК» видало [PERSON] довідку № 287 про нарахування заробітної плати за період з 07 травня 1986 року по 07 червня 1986 року де враховані нараховані кошти за роботи в зоні відчуження за червень 1986 року 429 гривень 94 копійки, липень 1986 року 998 гривень 70 копійок, а всього 1428 гривні 64 копійки, саме в тій сумі про яку зазначив позивач у своїх вимогах, таким чином в добровільному порядку виконавши дію яка оскаржується позивачем. Однак зазначену довідку видано позивачу без урахування 60 відсотків премії, оскільки в розрахункових відомостях відсутнє нарахування такої премії на підприємстві, оскільки керівництвом підприємства Центральний державний гірничо - збагачувальний комбінат таке підвищення тарифних ставок (посадових окладів) вищевказаної категорії працівників в зазначений період не проводило, а відтак право на її включення до довідки про заробітну плату відсутнє. Як вбачається з відповіді підприємства відповідача на звернення [PERSON] , адміністрація ПРАТ «ЦГЗК» повідомила, що документи (копія наказу про оплату праці з врахуванням 100% тарифної ставки, та довідка про розмір донарахованих сум учаснику ліквідації аварії на ЧАЄС) не можуть бути надані, так як зазначені документи не збереглись. Отже, суду не надано первинних документів, які б підтверджували або спростовували правильність відомостей, що зазначені в довідках про заробітну плату позивача, в зв`язку з чим перевірити об`єктивність даних не можливо. Згідно ст. 15 Закону України від 28 лютого 1991 року N 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Таким чином є недоведеним факт нараховування заробітної плати позивачу [PERSON] по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам на підприємстві відповідача і премія у розмірі 60% тарифної ставки(окладу) за час виконання робіт в зоні ЧАЕС, позивачем не надано суду доказів того, що на підприємстві відповідача на момент його відрядження в зону ЧАЕС для ліквідації наслідків аварії, діяла система підвищення тарифних ставок та преміювання, таким чином з урахуванням вищевикладених положень нормативних актів, суд дійшов висновку що до відсутності правових підстав для задоволення позову. Крім того, виплата позивачу премії повинна була проводитися у порядку, передбаченому Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7, за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР у розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників, незалежно від їх відомчого підпорядкування, та яка виплачувалася працівникам безпосередньо на місці ліквідації наслідків аварії. Підприємствам, на яких постійно працювали ці працівники, кошти для виплат цих премій не виділялися, і ці підприємства такі премії працівникам після повернення на своє робоче місце не виплачували. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконною довідку № 1347 від 22.06.2012 року, видану Публічним Акціонерним Товариством «Центральний Гірничо-Збагачувальний Комбінат», щодо нарахування [PERSON] 60% премії та 100% тарифної ставки за період роботи в 30-ти кілометровій зоні відчуження, кратність 5 в період з 10 по 17 травня 1986 року слід зазначити наступне. Позивач [PERSON] до поданого суду позову надає дві довідки Міністерства оборони України від 06.09.1993 року (до видачі оскаржуваної довідки) та 04.07.2012р. (після видачі оскаржуваної довідки). Довідка № 1347 від 22.06.2012р. про заробітну плату надана ПРАТ «ЦГЗК» позивачу відповідно до інформації, що містилась в довідці Міноборони від 06.09.1993 року з вказівкою дати та місця робіт в зоні ЧАЕС. В іншій довідці Міноборони, такі дані відсутні. Крім цього, після перевірки первинних документів позивача [PERSON] та згідно наданої УПФУ довідки центрального архіву Міністерства Оборони України №51/11237 від 06.09.1993р. за період, час та місце перебування [PERSON] на навчальних зборах з ліквідації аварії на ЧАЕС була надана оскаржувана довідка № 1347 від 22.06.2012р. є обґрунтованою та достовірною, що встановлено актом зустрічної перевірки УПФУ Жовтневого району. За таких обвставин та з врахуванням позиції самого позивача [PERSON] в судовому засіданні, який пояснив, що на час видачі спірної довідки 22.06.2012 року він не оспорював її правомірність, суд вважає, що дана вимога також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed