Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати недійсним договір оренди від 22.11.2012 року земельної ділянки укладений між [PERSON] і Приватним підприємством «Золота нива-1», та визнати недійсним договір оренди від 10.12.2007 року земельної ділянки укладений між [PERSON] і Приватним підприємством «Золота нива-1» . У вересні 2018 року позивачі у справі надали заяву про зміну предмету та підстави позову, що викладені в уточненій позовній заяві, де просили визнати не дійсним договір оренди укладений 22 листопада 2012 року, між [PERSON] та ПП «Золота Нива-1», на земельну ділянку, кадастровий номер 6322880500:01:000:0157, зареєстрований у реєстраційній службі Ізюмського МУЮ Харківської області, 03.09.2013 року, рішення про державну реєстрацію індексний № 5539912 та визнати не дійсним договір оренди укладений 10.12.2007 року, між [PERSON] та ПП «Золота Нива-1» на земельну ділянку кадастровий номер 6322880500:01:000:0195 розміром 5,6314 га, із земель приватної власності, розташованої на території Олександрівської сільради Ізюмського району, Харківської області, зареєстрований 19.07.2017 року, державним реєстратором виконавчого комітету Ізюмської міської ради Мітіною Вітою Валеріївною, (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36255919 від 21.07.2017 року 13:54:59). На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що жодних письмових договорів оренди на належні їм земельні ділянки не укладали. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] , та на уточнену позовну заяву, де просив у позові відмовити повністю, через його безпідставність та необґрунтованість. Також надав заяву про застосування позовної давності та відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності. (а.с.67-75 том 1). Державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області Мітіною В. надано до суду відзив на позов, де зазначила, що було проведено державну реєстрацію земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] у відповідності до чинного законодавства України, будь- які підстави щодо відмови у проведенні реєстраційних дій буди відсутні.(а.с.17-18 том 2). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних у позові. Позивачі стверджують, що договорів оренди від 22 листопада 2012 року та від 10 грудня 2007 року, вони не підписували, а підписи під вказаними документами не їх. Представники відповідача позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, оскільки договір укладено та проведено його державну реєстрацію у повній відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Павлюк В.В. надала відзив на позовну заяву де вважає себе неналежним відповідачем у справі, який не повинен нести судові витрати у разі задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи, судом було встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №706142 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 5,6314 га кадастровий номер № 6322880500:01:000:0157 (а.с.14-15 том 1). З копії договору оренди земельної ділянки від 22 листопада 2012 року вбачається, що між [PERSON] та ПП «Золота нива-1» укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 7 років, починаючи з дати його реєстрації. Договір зареєстрований 16.05.2013 року за №60093363228 у реєстраційній службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області. (а.с.15, 30-32 том 1). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №706144 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 5,6314 га кадастровий номер № 6322880500:01:000:0195 (а.с.16 том 1). З копії договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2007 року вбачається, що між [PERSON] та ПП «Золота нива-1» укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Договір зареєстрований 25.04.2013 року за №59892263228 у реєстраційній службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Судом встановлено той факт, що у частині 2 вказаного Договору в оренду передається земельна ділянка, власником якої є [PERSON] кадастровий номер № 6322880500:01:000:0157, той час як за вказаним номером зареєстровано право власності на земельну ділянку за гр. [PERSON] (а.с. 35-36 том 1). У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який сформований 16.05.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області Мітіною В.В. щодо земельної ділянки, площею 5,6314 га, кадастровий номер № 6322880500:01:000:0195, зазначено, що власником є [PERSON] (а.с.17 том 1). У той час, листом в.о. начальника міськрайонного управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі ГУ Держгеокадастру у Харківській області Мисливець О. від 22.05.2018 року повідомлено гр. [PERSON] , що у державному фонді документації із землеутрою відсутній договір оренди земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Олександрівської сільської ради кадастровий номер № 6322880500:01:000:0195, укладений з ПП «Золота нива1» - відсутній, у зв`язку з чим надати його копію не вбачалося за можливе.(а.с.29 том 1). Матеріали справи містять лист начальника міськрайонного управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі ГУ Держгеокадастру у Харківській області Ревенко Н.О. від 11.05.2018 року, де повідомлено [PERSON] про наявність договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером № 6322880500:01:000:0157 укладеного між [PERSON] та ПП «Золота нива-1» і зареєстрованого 16.07.2012 року.(а.с.28 том 1). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача ПП «Золота нива 1» Кабанової А.В. та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському НДЕКЦ МВС України. 26 листопада 2019 року на адресу суду судовим експертом Зубцовою Л.С. було надіслано висновок від 13.11.2019 року за №10/364СЕ-19 по цивільній справі №623/1563/18 за результатами судової почеркознавчої експертизи, де зазначено наступне: Підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 22 листопада 2012 року, у графі «земельну ділянку передав:Орендодавець» акта приймання-передачі земельної ділянки від 19 серпня 2013 року до договору оренди землі від 22.11.2012 року, у графі «Орендодавець» акта визначення меж земельної ділянки в натурі від 22.11.2012 року до договору оренди землі від 22.11.2012 року виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» додаткової угоди від 03.09.2013 року до Договору оренди землі від 22.11.2012 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою.(а.с.164-171 том 2). Підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 10.12.2007 року у рядку «Орендодавець» акта визначення меж земельної ділянки в натурі від 10.12.2007року, у рядку «Передав орендодавець» акта приймання передачі земельної ділянки від 18.07.2012 року, у графі «Орендодавець» додаткової угоди від 17.07.2015 року до Договору оренди землі від 10.12.2007 року виконані [PERSON] . .(а.с.164-171 том 2). Таким чином, судом встановлено, що підпис у спірному договорі оренди земельної ділянки від 22 листопада 2012 року позивачеві [PERSON] не належать, про що останній і зазначав в своєму позові. Будь-яких доручень іншій особі з повноваженнями на підписання даного договору від його імені, він нікому не надавав і не надано таких відповідачем.\~\~\~\~ Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~ Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі»\~(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV. Згідно зі.\~ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно із ч. 2\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. На підставі ч.1\~ст.14 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі укладається у письмовій формі. За змістом ст.ст.18,\~20 Закону України «Про оренду землі»\~укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,\~якщо він підписаний його сторонами. Згідно з положеннями ч.1\~ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору, а вільне волевиявлення особи на вчинення правочину є обов`язковою умовою його дійсності. Набрання чинності договором оренди законодавець пов`язує із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)(ст.215 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3\~ст.203 ЦК України). В п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1\~ст.236 ЦК України). Отже, позивач [PERSON] вищевказаний договір оренди земельної ділянки від 22 листопада 2012 року не підписував і відповідно не було проявлено його вільного волевиявлення на укладення цього договору, що також підтверджено висновками почеркознавчої експертизи. Щодо твердження представників відповідача щодо пропущення позивачем строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В той час, враховуючи, що позивач [PERSON] не підписував договір оренди земельної ділянки від 22.11.2012 року строком на 7 років, що підтверджено висновками експертизи, суд не може вважати, що позивачу було відомо про умови вищевказаного договору оренди, в тому числі і про строк дії договору оренди, а отже він не знав порушення його прав і інтересів. Суд вважає, що не підписання позивачем договору оренди земельної ділянки позбавило його можливості дізнатися про порушення свого права на земельну ділянку, оскільки перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з часу укладення договору оренди чи отримання орендної плати, а з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права або особу що його порушила, бо саме по собі отримання плати не є свідченням обізнаності позивача з порушення його права. Зміст правочину становлять права та обов`язки, а оскільки особа договір не підписувала і, відповідно, не знала про такі права і обов`язки по договору, строк позовної давності слід рахувати з моменту коли особа довідалася про порушення свого права. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2,3\~ст.83 ЦПК України\~позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. На підставі\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що наявні усі підстави для визнання договору оренди земельної ділянки від 22.11.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Золота нива-1» недійсним. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стосовно визнання договору оренди земельної ділянки від 10.12.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Золота нива-1» недійсним суд вбачає за підставу невідповідність кадастрового номеру № 6322880500:01:000:0157, оскільки в міськрайонному управлінні в Ізюмському районі та м. Ізюмі ГУ Держгеокадастру у Харківській області він значиться зареєстрованим за [PERSON] , а в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав, вказаний кадастровий номер № 6322880500:01:000:0157 належить [PERSON] , а не [PERSON] . Відповідно вимог до ч.2\~ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до приписів п.п.1 та 9 ч.1\~ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов`язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин понесені позивачами судові витрати необхідно стягнути з відповідача, а саме судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (а.с.5,6, 44 том 1). \~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved