Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві, уточненій у судовому засіданні, позивач [PERSON] просить шлюб, укладений із відповідачем [PERSON] та зареєстрований 03 серпня 2007 року Богдашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області /актовий запис №7/, розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] залишити на проживання з матір'ю. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/3 частки його заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, та понесені нею судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з матір'ю. З 2010 року подружжя проживає окремо, оскільки одруження виявилось невдалим, що призвело до припинення сімейних стосунків. За вказаних обставин шлюб існує формально і подальше його збереження є неможливим, суперечить їх інтересам. Відповідач проживає окремо та участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує регулярний дохід. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, не погодившись з розміром аліментів, який просять визначити у розмірі 1/6 частки доходу. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується відповідним свідоцтвом, [PERSON] та [PERSON] з 03 серпня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Богдашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області /актовий запис №7/, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Частиною 1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] працює інженером з приймання локомотивів у ВП «Служба локомотивного господарства» ДТГО «Львівська залізниця» та отримує регулярний дохід, середньомісячний розмір якого за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року становить 3567,19 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 20 квітня 2015 року. Проживає відповідач окремо від сім'ї, дитини, яка проживає з матір'ю, і достатніх коштів позивачу на утримання їх сина [PERSON] він не надає, що є підставою для стягнення аліментів. А тому аліменти на дитину згідно ч.3 ст.181 СК України слід стягнути у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутність у відповідача інших дітей та стягнень з його доходу. Позивач [PERSON] також працює у ВП «Моторвагонне депо Здолбунів» ДТГО «Львівська залізниця», її середньомісячний дохід за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року становить 3041,58 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 18 травня 2015 року. З указаних вище обставин та при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину суд не може погодитися з доводами сторін щодо визначеного ними розміру аліментів і вважає, що аліменти на утримання їх дитини слід визначити у розмірі ? частки доходу відповідача. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, суд з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позов до суду пред'явлений 06 квітня 2015 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. При постановлені рішення згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати з позовних вимог про розірвання шлюбу в розмірі 243,60 грн. та в прибуток держави з позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від їх сплати. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved