Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] торговельно-економічного коледжу [PERSON] національного економічного університету, [PERSON] національного економічного університету про встановлення факту перебування на посаді на умовах безстрокового трудового договору, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, вказавши, що вона була прийнята на роботу в [PERSON] економічний технікум 23 вересня 2013 року на посаду викладача кваліфікаційної категорії «спеціаліст» з дисциплін «Всесвітня історія» «Культурологія» за контрактом. Згодом контракт переукладався, при цьому фактично трудові відносини між нею та відповідачем не припинялися. Останній контракт було укладено строком до 31 серпня 2015 року, при цьому роботодавцем їй не було надано других примірників підписаних договорів. На підставі наказу №362/1 від 31 серпня 2015 року її було звільнено з посади викладача кваліфікаційної категорії «спеціаліст» з 31 серпня 2015 року в звязку з закінченням терміну дії контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вказаний наказ про звільнення вона вважає незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона вважає, що її трудовий договір набув ознак безстрокового, оскільки після закінчення терміну дії першого контракту трудові відносини між нею та відповідачем не припинилися, тривали аж до моменту звільнення з роботи, що підтверджується копією трудової книжки, де не має жодного запису про її звільнення, крім запису від 31 серпня 2015 року. Таким чином звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України є незаконним. На момент звернення до суду вона перебуває у депресивному психоемоційному стані та втратила нормальні життєві звязки, незаконне звільнення вимагає додаткових зусиль для організації її життя, що в свою чергу призводить до моральних страждань, тому остання має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні збільшив, та зазначив, що оскільки звільнення позивачки було здійснено на підставі наказу, який є незаконним з підстав викладених в позові, оскільки договір з позивачкою набув ознак безстрокового, тому вона збільшує позовні вимоги в частині скасування наказу №362/1 від 31 серпня 2015 року. Представники відповідача [PERSON] торговельно-економічного коледжу [PERSON] національного економічного університету в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю. Представник відповідача [PERSON] національного економічного університету в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу в [PERSON] економічний технікум з 23 вересня 2013 року на посаду викладача кваліфікаційної категорії «спеціаліст» з дисциплін «Всесвітня історія» «Культурологія», на один рік за умовами контракту. Позивача відповідно до п.5.4 контракту за два місця було повідомлено про закінчення дії контракту, на що вона написала нову заяву про продовження терміну дії контракту. 19.06.2014 року між [PERSON] торговельно-економічним коледжем [PERSON] національного економічного університету та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище Галиш) укладено контракт щодо трудових взаємовідносин, відповідно до якого [PERSON] зараховується на посаду викладача кваліфікаційної категорії «Спеціаліст» з дисципліни «Всесвітня історія» [PERSON] торговельно-економічного коледжу [PERSON] національного економічного університету строком з 1 вересня2014 року по 31 серпня 2015 року. На підставі наказу № 203/3 від 20 червня 2014 року продовжено роботу за контрактом укладеним із [PERSON] на посаді викладача кваліфікаційної категорії «спеціаліст» з дисциплін «Всесвітньої історії», «Культурології» строком на 1 рік з 01 вересня 2014 року до 31 серпня 2015 року, за умовами викладеними в контракті. На підставі наказу №362/1 від 31 серпня 2015 року [PERSON] було звільнено з посади викладача кваліфікаційної категорії «спеціаліст» з 31 серпня 2015 року в звязку з закінченням терміну дії контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Частиною 2 статті 23 КЗпП передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» роз'яснено, що власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом. Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Можливість укладення контрактної форми трудового договору з педагогічними працівниками встановлено і п. 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 24 грудня 2002 р. № 744. Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку його дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 23 та ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. У звязку з тим, що відповідач відмовився переукласти контракт на новий строк, [PERSON] правомірно було звільнено у звязку із закінчення дії контракту. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту перебування на посаді на умовах безстрокового трудового договору, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Також суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призведи до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До суду не надано доказу що відповідачами порушено законні права позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed