Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад свого сина пухната [PERSON], [INFO], інваліда 2 групи. В заяві зазначає, що [PERSON] страждає на психічні розлади, проживає разом із нею в одній квартирі та висловлює наміри побити або позбавити її життя. Батько [PERSON] помер та вона залишилася жити із [PERSON] одна.. Починаючи з 2008 року [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в Краматорській психіатричній лікарні. Просить суд госпіталізувати до психіатричного закладу загального нагляду в примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити, пояснили, що заявниця є похилого віку та турбується про долю свого сина, який крім цього веде себе агресивно, лікується не завжди. Просять його госпіталізувати надовго. В судовому засіданні представник психіатричного закладу пояснила, що [PERSON] вже госпіталізований до психіатричної лікарні за його добровільною згодою та проходить необхідний курс лікування в умовах стаціонару. Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку [PERSON], бо він вже там знаходиться за його добровільною згодою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи та у 1983 році був всиновлений заявницею, яка є його бабусею. [PERSON] перебуває на обліку в психіатричній лікарні м. Краматорська та періодично проходить лікування. Відповідно до довідки від 03.06.2017 року, пухнатий [PERSON], [INFO], з 27.04.2017 року по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні в Краматорській психіатричній лікарні. Відповідно до ст.4 закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ст..13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст.279 ЦПК України, заа умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Заява особи, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, або її законного представника про припинення цієї допомоги подається до суду за місцепроживанням особи, а про припинення госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням психіатричного закладу. Відповідно до ст.280 Закону України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку вже проходить стаціонарне лікування в психіатричному закладі, на даний час відсутні законні підстави для його примусової госпіталізації.

Outcome: dismissed