overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 27 січня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з травня 2014 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає та просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 27 січня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27 січня 2007 року актовий запис № 122 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з травня 2014 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 27 вересня 2011 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис за № 8. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Мають різні погляди на життя, один одного не розуміють, відсутні почуття кохання. З метою збереження сім"ї та виховання сина, він з відповідачкою неодноразово намагався примиритися, але примирення відбувалося на короткий час, після чого знову виникали сварки. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися більше 8 місяців тому і з того часу не спілкуються, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім"я розпалася остаточно і відновлення подружнього життя з відповідачкою неможливе і недоцільне. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб з [PERSON], сина [PERSON], [INFO] для подальшого проживання залишити біля відповідачки. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 26 травня 2003 року з відповідачем шлюб. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 20 (а.с. 5). Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 29 жовтня 2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. На початку грудня 2014 року фактично припинили спільне проживання, не підтримуємо подружні стосунки, кожен живе власним життям в різних місцях. Позивач просить шлюб розірвати через фактичний розпад сім'ї. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала, на примирення не погоджується та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 2013 року у Центральній сільській раді Снігурівського районного Миколаївської області, актовий запис №8. Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який мешкає з позивачем. На початку грудня 2014 року сторони припинили спільне проживання, кожен живе власним життям в різних місцях. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У лютому 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 06 листопада 2004 року Виконкомом Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, актовий запис № 15. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем він не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У лютому 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що між ним та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 13 жовтня 1979 року Відділом записів актів цивільного стану Куйбишевського району м. Донецька, актовий запис № 849. Від спільного шлюбу вони неповнолітній дітей не мають. На даний час шлюбні відносини з відповідачем він не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у звязку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачка суду не надавала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У лютому 2015 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб 15 жовтня 1988 року Ленінським відділом записів актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 1394. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем вона не підтримує. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з абсолютно протилежних поглядів на спільне життя. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У лютому 2015 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 02 листопада 1991 року був укладений шлюб, який зареєстровано Березанською міською радою Баришівського району, актовий запис № 113. Також зазначила що малолітніх дітей не мають, а подружні відносини припинені, основною причиною цього є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри у сторін. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 02 листопада 1991 року. Позивачеві були роз'снені її права та обов'язки, та оголошено перерву у зв'язку із неявкою відповідача до суду. У подальшому [PERSON] скористалася своїм правом і клопотала про розгляд справи за її відсутності (а.с. 18). Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв. За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Враховуючи заяву позивача судом було прийнято рішення про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 02 листопада 1991 року був укладений шлюб (а.с. 7). Бажання зберегти шлюб у позивача відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 20 січня 2010 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що вони перестали розуміти одне одного через що останні кілька років між ними постійно виникають сварки, а почуття і довіра, що існувала раніше, зникли. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 20 січня 2010 року зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 03. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, однак вказала, що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада з її боку. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Сторони категорично заперечували проти надання їм строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 20 січня 2010 року був укладений шлюб (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін є діти - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо і наміру зберігати сім'ю не мають. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом в якому, зокрема, вказує, що 21.05.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у подружжя народились доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Обов'язків по утриманню дітей відповідач в добровільному порядку не виконує. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд за відсутності позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин. Також, судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є позивач (мати) та відповідач (батько) у даній справі. Вказана обставина встановлена на підставі копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а відповідно до ч. 6 даної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з вимог про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У лютому 2015 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Правобережжя Укрбудсвіт" (далі по тексту - позивач) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за надані послуги з технічного обслуговування домофонної системи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.05.2008 позивачем надаються послуги з технічного обслуговування системи контролю та обмеження доступу (домофонної системи), встановленої в під'їзді [ADDRESS]. З травня 2008 року мешканці, в тому числі відповідач, користуються вказаною домофонною системою і є споживачами послуг з технічного обслуговування, що надаються позивачем. Додатково волевиявлення кожного мешканця щодо укладення правочину з надання (замовлення) таких послуг виражено через внесення на поточний рахунок позивача регулярних платежів як плати за надані послуги. Протягом всього часу тривалості правовідносин позивачем виконувались обов'язки належним чином. Проте, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого, станом на 01.07.2014, у неї виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 255,72 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання, яке відбулося 15.04.2015, представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, яке відбулося 15.04.2015, не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в суд не повідомила. Заяв та клопотань від неї на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved