Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1998,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.01.2008 року. [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.03.2011 року. Згідно ст.1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини І не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть, у якому в якості адреси заявника зазначена: [ADDRESS] . Позивачем 22.03.2012 року була направлена претензія кредитора до Першої Краматорської нотаріальної контори. 20.04.2012 року Позивачем було отримано відповідь Першої краматорської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 04.12.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якого Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за договором №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року становить 17981,24 гривні, яка складається з наступного: 8464,66 гривень - заборгованість за відсотками, 658,91 - заборгованість з комісії, 8857,67 гривень - заборгованість з пені. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 17981,24 гривень за кредитним договором №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року , а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була повідомлена належним чином про розгляд справи, не повідомила суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не надала. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 03.07.2006 року АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року із [PERSON] , згідно якого остання отримала кредит у розмірі 1998,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.01.2008 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Краматорським МВ ДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області 11.03.2011, позичальник [PERSON] померла [INFO] . Станом на дату смерті позичальника сума заборгованості за кредитним договором №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року становила 17981,24 грн., з яких: 8464,66 грн.- заборгованість за відсотками, 658,91 грн. - заборгованість з комісії; 8857,67 грн. - заборгованість з пені. Після її смерті відкрилась спадщина на усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, в розумінні ст. 1218 ЦК України. Згідно претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України за кредитним договором №KTH3RX08772007 від 03.07.2006 року, позивач звернувся до Першої Краматорської державної нотаріальної контори з вимогою включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком, а також просили повідомити про спадкоємців які звернулися із заявою про прийняття спадщини. Згідно відповіді Першої Краматорської державної нотаріальної контори від 04.04.2012 року, в виробництві нотаріальної контори відсутня спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» 14.11.2019 року направив відповідачу лист-претензію, в якій повідомив про наявність заборгованості за кредитним договором із спадкодавцем [PERSON] , на дату її смерті [INFO] , в розмірі 17981,24 грн. Вказаним листом відповідачу було запропоновано сплатити вказану заборгованість в порядку ст.1282 ЦК України. Проте доказів отримання вказаної вимоги суду надано не було. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», звернуто увагу на те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконання обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Згідно п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) від 17.04.2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так судом встановлено, що, оскільки 22.03.2012 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Краматорської нотаріальної контори, позивач станом на березень 2012 року знав, що боржник [PERSON] померла. Лист-претензію позивача до спадкоємця [PERSON] було направлено 04.12.2019 року. Пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця, який сплинув, позбавляє кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права, оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст.1281 ЦК України, які є присічними (преклюзивними), а тому суд приходить до переконливого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed