Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 20.07.1957 помер дід позивача [PERSON] Заповіту спадкодавець не складав. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 7/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресоюпо вулиці Прорізна за №1 в селищі Вороніж Шосткинського району, Сумської області. Єдиний спадкоємець першої черги за законом син померлого [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлого батька [PERSON], вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] з ним разом був зареєстрований та фактично проживав та відповідно до статті 549 ЦК Української РСР є таким що прийняв спадщину. 03.10.1989 помер батько позивача [PERSON]Спадщину після його прийняла дружина - мати позивача [PERSON] 20.01.2006 померла мати позивачки [PERSON] Позивач по справі у визначений законом шестимісячний строк звернулась до Шосткинської районної державної нотаріальної контори з заявою про її прийняття. Позивачка [PERSON] просить встановити, що померлий 20 липня 1957 року в селищі Вороніж Шосткинського району [PERSON], був дідом [PERSON] через її батька [PERSON]. Однак, з моменту відкриття спадщини і по даний час позивач не можеотримати свідоцтва про право на спадщину (за законом), через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вищезазначене нерухоме майно та непроведення спадкодавцем реєстрації права власності на майно, що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п.4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач вказує, що є спадкоємицею, яка прийняла спадщину, однак, оформити прийняття спадщини не має можливості у звязку з вищенаведеними обставинами, а тому просить суд встановити, що померлий 20.07.1957 року в селищі Вороніж Шосткинського району [PERSON], був дідом [PERSON] через її батька [PERSON],встановити факт володіння [PERSON], який набув право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] вищевказаною частиною житловиого будинку з надвірними будівлями, а також визнати за нею, право власності на 7/20 часток будинку по вулиці Прорізна за №1 в селищі Вороніж Шосткинського району Сумської областів порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач (представник) в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Свідок [PERSON] показала, що позивачка доводиться їй двоюрідною сестрою, батьком позивачки був [PERSON], а його батька звали [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що знає позивача з 12 років, [PERSON], був дідом [PERSON] через її батька [PERSON]. Окрім того, матеріалами справи підтверджується встановлення вищевказаних обставин (а.с.6-30). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ \~\~поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що встановлення факту родинних відносин за даних фактичних обставин є необхідним, а вимога заявника в процесі судового розгляду знайшла своє підтвердження, встановлення фактів належності обєктів нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. З урахуванням вищевикладених нормативних приписів суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved