Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якій просив визнати заборгованість за використаний позивачем газ без лічильника за період з травня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 571,78 грн. безпідставною та такою, що підлягає скасуванню; зобов`язати ПАТ «Херсонрегіоназ» списати з основного рахунку [PERSON] за О / Р [NUMBER] заборгованість у сумі 571,78 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 22.07.1987 року позивач проживає за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2016 року [PERSON] підписала з ПАТ «Херсонгаз» договір про відповідальне зберігання комерційного вузла обліку та його складових, на підставі якого з 28.11.2016 року розрахунок за використаний газ здійснюється згідно показників лічильника. До 28.11.2016 року позивач розраховувалась за використаний газ на підставі норм споживання природного газу, які розраховуються та затверджуються КМУ України для населення у разі відсутності газових лічильників. На початку липня місяця 2018 року відповідач виставив позивачу рахунок за червень 2018 року, до якого додатково включив заборгованість у сумі 571,78 грн. за результатами перерахунку за період з 01.05.2015 року по 01.01.2016 року. Позивач вважає, що донарахування обсягів спожитого газу за період з травня 2015 року по січень 2016 року включно є незаконним та необґрунтованими. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/16447/15, скасовано Постанову КМУ за №237 від 29.04.2015 року, у зв`язку з чим відповідачем було здійснено донарахування за нормами споживання газу без лічильників. Таким чином, позивачу здійснено донарахування, тобто завдано матеріальну шкоду. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 06.12.2018 року надано позивачем заяву про зміну предмету позову, посилаючи на те, що відповідач виставив позивачу за червень 2018 року, до якого включив заборгованість у сумі 571,78 грн. за результатами перерахунку за період з 01.05.2015 року по 31.01.2016 року. Підставою для нарахування вказаної суми, відповідач зазначив постанову Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/16447/15, якою скасовано Постанову КМ України за №237 від 29.04.2015 року, згідно якої позивачем проводилася оплата за спожитий газ. Позивач вважає, що дії відповідача по донарахуванню за спожитий газ протиправними, так як порушено принцип «належного урядування», який полягає в тому, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. Так, в період з 01.05.2015 року по 31.01.2016 року позивач сплачував кошти за газ за нормами споживання газу без лічильника встановленими Постановою КМУ за №237 від 29.04.2015 року. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/16447/15, скасовано Постанову КМУ за №237 від 29.04.2015 року, у зв`язку з чим відповідачем було здійснено донарахування за нормами споживання газу без лічильників затвердженими Постановою КМУ за №2246 від 09.12.199 року. Таким чином, позивачу здійснено донарахування, тобто завдано матеріальну шкоду. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить визнати дії ТОВ «Херсонрегіонгаз» по донарахуванню [PERSON] , на особовий рахунок [NUMBER] нарахування за використаний газ без лічильника, у період з 01 травня 2015 року до 31 січня 2016 року у розмірі 571,78 грн., протиправними; зобов`язати ТОВ «Херсонрегіонгаз» здійснити перерахунок оплати за спожитий газ на особову рахунку [NUMBER] [PERSON] з урахуванням безпідставно нарахованих 571,78 грн. за період з 01 травня 2015 року до 31 січня 2016 року. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Лист НКРЕКП від 26.04.2016 р. має рекомендаційний характер. Дії щодо перерахунку є правомірними, що підтверджено судовою практикою. Посилання на ст.1175 ЦК України щодо відшкодування шкоди державою взагалі свідчать про те, що відповідачем повинна виступати держава. ТОВ «Херсонрегіонгаз» є постачальником газу та проводить розрахунки на підставі даних, наданих АТ «Херсонгаз», яке є газорозподільним підприємством та не може відповідати за спірними вимогами, оскільки не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин. Процедура списання боргу не має визначеного механізму, а тому визначається у довідках про стан заборгованості. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідачав судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи. Суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність сторін, в тому числі у відсутність представника відповідача, оскільки позиція відповідача викладена у відзиві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постачання природного газу на території міста Херсон здійснює ТОВ «Херсонгазрегіон», що не є спірним у справі. Позивач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . З розрахунку на сплату послуг з газопостачання за розрахунковий місяць червень 2018 року вбачається, що за період з 01.05.2015 року по 01.01.2016 рік включно за особистим рахунком здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 та 18 куб.м. на одну людину, внаслідок чого позивачеві донараховано раніше не нарахований обсяг газу в загальній кількості 79,55 м.куб. на загальну суму 571,78 грн. Відповідно до ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги`розмір оплати за комунальні послуги вираховується, виходячи з розміру затверджених тарифів та показників приладів обліку. Згідно з вимогами положень ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» облік природного газу до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Спірні правовідносини виникли внаслідок визнання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року №237, якою Кабінет Міністрів України вніс зміни до норм споживання газу населенням, затверджених постановою №619, а саме змінив (вдвічі зменшив) норму споживання у графі «Норми споживання», замінивши цифри «6», «9» і «18» цифрами «3», «4,5» і «9» відповідно; та застосуванням відповідачем за спірний період отримання послуг газопостачання норм Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників»(далі постанова №619), якою встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та визначено, що ці норми є єдиними для всіх населених пунктів. Отже, внаслідок вищевикладеного відповідач здійснив донарахування сум за газ. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 26.04.2016 року рекомендувала постачальникам природного газу утриматися від незаконних дій пов`язаних із виставлення побутовим споживачам рахунків, в яких вказуються донарахування обсягів спожитого природного газу минулих періодів у зв`язку із скасуванням Постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29 квітня 2015 року. Кабінет Міністрів України в своїх постановах №63 від 30.01.2019 року та №143 від 27.02.2019 року щодо питань споживання природного газу, встановлював про недопущення нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо принципів «належного урядування» і «правової визначеності» повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері цивільних правовідносин, а у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (справи «Рисовський проти України», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»). З постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року на розгляді в суді господарської юрисдикції знаходився позов ПАТ «Херсонгаз» до Кабінету Міністрів України про стягнення завданої майнової шкоди у розмірі 4775628,58 грн, який обґрунтований тим, що споживачі природного газу, що не мали встановлених лічильників, під час дії постанови Кабінету Міністрів України від 29.042015 року №237, яку визнано незаконною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №826/16447/15, протягом травня-червня 2015 року спожили 1452525,466 тис м.куб природного газу, замість незаконно встановлених 788137,610 тис м.куб. природного газу, внаслідок чого позивачем недоотримано кошти у розмірі 4775628, 58 грн, які останній просить стягнути з відповідача як завдану майнову шкоду /а.с.54/. У подальшому, 14.02.2019 року позов залишений без розгляду. Проте, як вбачається з обставин справи відповідач на рахунок позивача, як споживача послуг здійснив нарахування сум, як неотриманнях внаслідок дій державного органу, щодо прийняття нормативного акту, яким врегульовані норми споживання до оплати. За вказаних обставин, відповідач в порушення конвенційних принципів «належного урядування» та «правової визначеності» безпідставно нарахував борг [PERSON] за період з травня 2015 року по січень 2016 року включно у розмірі 571,78 грн. За статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільного права та інтересу зазначені в статті 16 Цивільного кодексу України. За приписами цієї норми кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Однак, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту" ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції,держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини ,на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору,і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення. Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним". Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Таким чином, виходячи з того, що ефективність способу правового захисту виходить із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених як національним законодавством так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у правовідносинах, які виникли між сторонами у даній справі відсутні підстави вважати невідповідність обраного позивачем способу захисту, а тому доводи відповідача щодо невідповідності обраного позивачем способу захисту до уваги суд не приймає. Крім того, позивач, як споживач послуг з газопостачання по їх оплаті отримує державну субсидію, що відповідачем не заперечено, оскільки в силу закону відповідач обізнаний про наявність субсидії у споживача послуг. Умови щодо призначення субсидії містяться в Положенні про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року №329). Перерахунок житлової субсидії в межах установленого строку її призначення без звернення громадян здійснюється у випадках передбачених п.17 Положення, а також в порядку врегульованому зазначеним Положенням. Проте, відповідачем не доводилося, що внаслідок зміни норми споживання, уповноваженим органом здійснювався перерахунок житлової субсидії для позивача. Також за умовами вказаного Положення на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення надаються відомості в тому числі сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (п.14), а тому твердження представника що донарахована заборгованість внаслідок скасування нормативного акту та її облік на особовому рахунку не тягне негативних правових наслідків для позивача не відповідає обставинам справи та правовим наслідкам обліку заборгованості за комунальні послуг з газозабезпечення на особовому рахунку [PERSON] за [NUMBER]. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених наданими доказами, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому за ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved