Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Добробуд ЛТД» про визнання права власності та зобов`язання виконати умови договору. 19.02.2020 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив зобов`язати відповідача виконати умови Договору №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 року, шляхом передачі у власність [PERSON] пай квартиру будівельний номер 70 розрахунковою площею 106,38 кв.м., розташована на 9 поверсі житлового будинку [ADDRESS] , яка визначена як квартири [ADDRESS] та 352/1 на плануванні дев`ятого поверху у технічному паспорті виготовленому КП «БТІ» ОМР будинку літ. «Б» по Гагарінському плато, будинок 5/2. Також позивачем до справи були залучені треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЮГ-ІНВЕСТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Паралелі». Відповідач заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що позивач не довів належного виконання своїх зобов`язань за Договором №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 року із сплати майнових плат, обрав невірний спосіб захисту своїх прав, посилався на недоведеність ідентичності майна, що було за інвестовано, тому майно яке Позивач хоче отримати за рішенням суду. Також Відповідач подав заяву про сплив строків позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Суд розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач уклав наступні договори: -Договір №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 з ТОВ «Добробуд ЛТД»; -Договір купівлі-продажу облігацій №Б-50/03;154-П від 31.01.208р. з ТОВ «Паралелі», яка діяла від імені Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «ЮГ-ІНВЕСТ». Згідно договору купівлі-продажу облігацій №Б-50/03;154-П від 31.01.208р. позивач зобов`язався оплатити та прийняти Облігацію у власність на умов договору купівлі-продажу облігацій №Б-50/03;154-П від 31.01.208р. Характеристика Облігації: Емітент ТОВ «Добробуд ЛТД» (код ЄДРПОУ 32146472), іменна безпроцентна (цільова) облігація, форма випуску бездокументарна, номінальна вартість облігації 239968,58 грн., базовий актив Облігації квартира [ADDRESS] . Договором №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 передбачено що ТОВ «Добробуд ЛТД» зобов`язується передати у власність [PERSON] пай, а [PERSON] зобов`язується прийняти пай і передати в обмін на пай Підприємству Облігацію у власність. Пай - безумовне майнове право на Новозбудоване майно (після здавання Об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою Пайовика) стає правом власності Пайовика на Новозбудоване майно як на нерухомість. Об`єкт будівництва - багатоповерховий жилий комплекс із вбудованими приміщеннями обслуговування з підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] . Новозбудоване майно квартира будівельний номер [ADDRESS] розрахунковою площею 106,38 кв.м., розташована на 9 поверсі жилого будинку №2 Об`єкту будівництва. Право власності на Новозбудоване майно виникає в порядку, визначеному цивільним законодавством України. До виникнення права власності Пайовика на Новозбудоване майно як на нерухомість Пайовик не має права розпоряджатися Новозбудованим майном як нерухомістю. Так 2 абз. п.5.4. договору №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 року, встановлено, що документальним підтвердженням належного виконання Пайовиком зобов`язання по передачі облігації у власність Підприємства, а саме по перерахуванню Облігації з рахунку у цінних паперах Пайовика на рахунок у цінних паперах Підприємства є копія наказу про переказ цінних паперів з рахунку у цінних паперах Пайовика на рахунок у цінних паперах Підприємства з відміткою Зберігача про прийняття переказу до виконання. Зазначених документів матеріали справи не містять. А відповідно до п. 6.1. зобов`язання Відповідача щодо передачі Паю виникають лише після виконання Пайовиком своїх зобов`язань щодо передачі Пайовиком Облігації Підприємству. Відповідно до п. 4.3. договору №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 року строк закінчення будівництва 4й квартал 2008 року. Відповідно до п. 2.2. Договору купівлі-продажу облігацій №Б-50/03;154-П від 31.01.208р. позивач був ознайомлений з Інформацією про випуск іменних безпроцентних (цільових) облігацій ТОВ «Добробуд ЛТД» зареєстрованою ДКЦПФР 17.08.2006р. та опубліковані у Бюлетені «Цінні папери України» №195-196 від 23.08.2006р. та зі змінами до Інформації про випуск іменних безпроцентних (цільових) облігацій зареєстрованою ДКЦПФР 10.11.2006р. та опубліковані у Бюлетені «Цінні папери України» №265-266 від 13.11.2006р. ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДОБРОБУД ЛТД" (далі Інформація про випуск) та згоден з нею. Так згідно Інформації про випуск п. 12.3. термін обігу Облігацій складає з 20.11.2006р. по21.01.2010р. П. 13.1. встановлює, що термін погашення Облігації становить 22.01.2010р. 23.03.2010р. Пункт 13.4. Інформації про випуск визначає порядок дій у разі несвоєчасного погашення Облігацій. У разі якщо у термін 22.01.2010р. 23.03.2010р. власник не перерахував належні йому Облігації зі свого рахунку у цінних паперах на рахунок Емітента в депозитарії, тобто після закінчення термінів погашення, то власнику відшкодовується вартість Облігацій за номінальною вартістю. Кошти, які повинні витрачені стосовно розміщених, але непогашених Облігацій, депонуються на поточному рахунку Емітента на строк 3 роки. Після закінчення терміну депонування кошти залишаються у розпорядженні Емітента. Відповідно до відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, розпорядженням №343 від 16.06.2014р. будинку [ADDRESS] було присвоєно адресу [ADDRESS] . Згідно Висновку експерта №39/19 від 18.10.2019р. судової будівельно-технічної експертизи виконаної за заявою [PERSON] , діючої в інтересах [PERSON] , встановлено, що за кількістю приміщень, їх розташуванням, місце розташування на поверсі, квартира з будівельним номером [ADDRESS] , складенної ТОВ «СтройНИИпроет» співпадає з квартирами № [NUMBER] та №352\\ [NUMBER] на плануванні дев`ятого поверху, визначеному у технічному паспорті КП «БТІ» ОМР будинку літ. «Б» по Гагарінському плато 5/2. Статтею 102 ЦПК України встановлені вимоги до висновку експерта. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Стаття 106 ЦПК України встановлює, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до висновку експерта №39/19 від 18.10.2019р., який поданий представником позивача, в ньому не зазначено, що висновок в подальшому буде поданий до суду. Так у Постанові Великої палати від 18.12.2019р. по справі 522/1029/18 зазначив наступне: «66. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. 67. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 68. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. 70. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.» Враховуючи позицію Великої палати Верховного суду та положення ст.ст. 78, 106 ЦПК України суд не може прийняти висновок експерта №39/19 від 18.10.2019р., як належний та допустимий, тому що він не містить усіх необхідних вимог передбачених законодавством. В силу частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 3 ст. 509, ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 651 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Спеціальна послідовність виконання зобов`язання передбачена для зустрічного виконання зобов`язання (ст. 538 ЦК). Воно є властивим для виконання взаємних (синалагматичних) зобов`язань, тому що тільки у цих зобов`язаннях сторони одночасно виступають боржником і кредитором та мають кореспондуючі права й обов`язки. Під зустрічним виконанням зобов`язання розуміється виконання свого обов`язку однією зі сторін, що згідно із договором обумовлене виконанням обов`язку другою стороною. Таке виконання характеризується двома моментами: а) воно повинно відбуватися лише за умови виконання іншою стороною; б) і тільки після здійснення виконання іншою стороною. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» облігація - це емісійний борговий цінний папір, що посвідчує внесення його власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» тривалість періоду, на який можуть бути продовжені строки обігу та погашення облігацій підприємств, не може перевищувати тривалості періоду, визначеного проспектом або рішенням про емісію цінних паперів. Разом з тим, судом встановлено, що у встановлений строк позивач не надав зберігачу наказ про переказ цінних паперів з рахунку у цінних паперах [PERSON] на рахунок у цінних паперах ТОВ «Добробуд ЛТД». Лише у 2019 року позивач звернулась до ПАТ «МТБ» із заявою про видання наказу про переказ цінних паперів на рахунок у цінних паперах ТОВ «Добробут ЛТД», у відповідь на яку листом від 12.11.2019р. року позивачу повідомлено, що Банк здійснить депозитарну облікову операцію та надасть виписку з рахунку у цінних паперах тільки після одержання повідомлення про проведення операції та/або довідки з рахунку в цінних паперах від Центрального депозитарію. Відповідно до\~наданих документів\~до Відповіді\~ПАТ «МТБ»від 12.11.2019р. надані виписку з рахунку цінних паперів позивача з яких вбачається, що станом на час розгляду справи облігація все ще знаходиться на рахунку позивача, що підтверджує твердження відповідача щодо невиконання позивачем п. 5.4. договору про пайову участь в будівництві. Так, зазначаючи про причини невиконання вимог п. 5.4 договору про пайову участь в будівництві та непред`явлення облігації протягом встановленого строку її обігу, позивач посилається на невиконання ТОВ «Добробут ЛТД» обов`язку із введення будинку в експлуатацію. Суд звертає увагу, що невиконання ТОВ «Добробут ЛТД» взятого на себе обов`язку не є підставою для пролонгації терміну обігу облігації, у зв`язку з чим облігація, за якою термін погашення сплинув, втрачає свою здатність обертатися на ринку як товар, а позивач втратила право на отримання у власність об`єкта будівництва. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 13 Конвенції, передбачено: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». У розвиток положень цієї статті Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також наголошує на необхідності оцінки ефективності обраного зацікавленою особою способу захисту. Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v . the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Так, статті 16 ЦК України, 20 ГК України, 4 ЦПК України передбачають можливість застосування лише тих способів захисту права, котрі заздалегідь визначені в законі, договорі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (абз.2 частини другої статті 16 ЦКУ). Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються іншими способами, передбаченими законом (абз. 12 частини другої статті 20 ГКУ). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд вважає, що відсутність правових підстав для задоволення позову обґрунтований тим, що звертаючись з позовними вимогами у даній справі, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України, оскільки не зазначив які конкретно дії повинен виконати відповідач. У розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України предметом даного позову повинно бути зобов`язання вчинити певні дії, а не «виконати умови Договору №Г1/Д-147 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 31.01.2008 року, шляхом передачі у власність [PERSON] пай квартиру будівельний номер 70 розрахунковою площею 106,38 кв.м., розташована на 9 поверсі житлового будинку [ADDRESS] , яка визначена як квартири [ADDRESS] та 352/1 на плануванні дев`ятого поверху у технічному паспорті виготовленому КП «БТІ» ОМР будинку літ. «Б» по Гагарінському плато, будинок 5/2.». Ухвалене в справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини (п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14). Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов`язаний або має право його допустити. (п.13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14). Тобто, суд може зобов`язати вчинити лише конкретні дії, а вимога про передати у власність пай…який визначений як квартири…» у даному випадку не може бути задоволена з огляду на абстрактність її змісту та відсутність конкретного переліку дій, які необхідно виконати відповідачу. Крім того, вибраний спосіб захисту не є ефективним, так як не призведе до поновлення порушених прав та інтересів позивача. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими докази\~не доведено\~ідентичність квартири\~будівельний номер\~ [INFO] \~розрахунковою площею\~106,38\~кв.м.,\~розташована на\~9\~поверсі житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~квартирам \~ [ADDRESS] \~та [ADDRESS] \~на плануванні\~дев`ятого поверху\~у технічному\~паспорті виготовленому\~КП «БТІ»\~ОМР будинку\~літ.\~«Б» по\~ [ADDRESS] .\~Так,\~суд встановив\~різницю площ\~між квартирою\~будівельний номер\~70\~розрахунковою площею\~106,38\~кв.м.,\~розташована на\~9\~поверсі житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~та квартирами\~ [ADDRESS] \~та [ADDRESS] \~на плануванні\~дев`ятого поверху\~у технічному\~паспорті виготовленому КП «БТІ» ОМР будинку літ. «Б» по Гагарінському плато, будинок 5/2 більше ніж на 13 кв.м., що є більше допустимою безоплатної площі встановленої Договором у розмірі 3%. Позивачем також не доведено, що ним сплачено вартість різниці площ. Оскільки суд відмовляє в позові за необґрунтованістю, наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, яка є самостійною підставою для відмови у позові, не розглядається. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх позовних вимог через що у його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed