Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дударєва І.Ю. про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на частину спадкового майна. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO]. помер батько позивачки - [PERSON]. Приватним нотаріусом КМНО Дударєвою І.Ю. відкрито спадкову справу щодо до майна померлого [PERSON] До спадкоємців першої черги за законом відноситься дочка померлого - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], яка на час смерті спадкодавця перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, однак фактично не підтримувала з ним шлюбних відносин. Спадщина після померлого [PERSON] складається з грошових вкладів на банківському рахунку та квартири [ADDRESS]. Приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади позивачу на ? частку, а відповідачу на ? частки, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру позивачу на ? частку, а відповідачу на ? частки. Позивач вважає, що такий поділ спадкового майна є несправедливим, та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Визначаючи відповідачу більшу частину у спадщині нотаріус, виходив з положень Сімейного Кодексу України, а саме з того, що спадкове майно було набуте в шлюбі, тому має бути спочатку виділена ? частка майна на користь [PERSON], як така, що набута в шлюбі, а інша половина має бути поділена між спадкоємцями як спадкове майно за законом. Однак, на думку позивача, виділяючи ? частину спадкового майна відповідачу [PERSON] нотаріус не взяла до уваги положення п.п. 2,3 ч.1 ст. 57 СК України, оскільки під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] за життя отримав у порядку спадкування після своєї матері квартиру [ADDRESS]. 16.04.2006 року [PERSON] продав зазначену квартиру за 135 000 доларів США та за рахунок отриманих від продажу коштів в подальшому придбав квартиру [ADDRESS], а решту коштів поклав на банківский депозитний рахунок. Враховуючи те, що спірну квартиру було придбано виключно за особистікошти померлого [PERSON], а також те що решту коштів від продажу квартири [ADDRESS], на депозитному рахунку, виділ відповідачу [PERSON] ? спадкового майна, як майна набутого в шлюбі, не відповідає нормам ст. 57 СК України. Посилаючись на ч. 1 ст. 1278 ЦК України позивач, з врахуванням уточнених позивних вимог, просив суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 29.12.2014 року приватним нотаріусом КМНО Дударєвої І.Ю. на грошові вклади з відповідними відсотками, що належали померлому [PERSON] в частині визначення [PERSON] право власності на ? частки суми, а саме в частині 6319,97 доларів США; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 11.02.2015 року приватним нотаріусом КМНО Дударєвої І.Ю. на квартиру [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] в частині визначення [PERSON] право власності на 1/4 частки; визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування; визнати за [PERSON] право власності на ? частини банківських вкладів, що знаходяться на рахунку [NUMBER] у розмірі 134 доларів США 84 центи та на рахунку [NUMBER] у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» в порядку спадкування; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6319,97 доларів США а також понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача позов не визнали, проти задоволення позову заперечували. Відповідач [PERSON] в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позову зазначила, що спірну квартиру вони з чоловіком [PERSON] купили за гроші, які заощаджували протягом тривалого часу, оскільки разом стали проживати з 1979 року, а офіційно шлюб зареєстрували у 1993 році. Вони з чоловіком проживали удвох, дітей не мали, обоє працювали. Пояснила, що вона за фахом інженер-гідротехнік, окрім заробітної плати, мала доходи за виконання проектів по укріплювальним роботам при забудові Конча-Заспи приватними будинками. [PERSON] був тренером з водного поло, давав приватні уроки з плавання. На час придбання квартири вони мали заощадження у гривнях і у доларах - було заощаджено 220 тисяч гривень та 80 тисяч доларів США. Заощадження зберігалися вдома. При купівлі квартири частину заощаджень в іноземній валюті обміняли на гривні, оскільки на користь ПАТ «Київміськбуду» перераховувалися гривні, а решту доларів [PERSON] перерахував на рахунок відкритий у «Райффайзен банк Україна». Квартиру в будинку 15-г по вул. Тимошенка вибрали по оголошенню, і заплатили за неї раніше, ніж продали квартиру, яку отримав у спадок її чоловік після смерті своєї матері. Вони з чоловіком дійсно спочатку планували придбати квартиру за гроші з продажу спадкової квартири, але оскільки укладення договору купівлі-продажу спадкової квартири не відбулося у той строк, який було визначено попереднім договором, змушені були розрахуватися із заощаджень. Пояснила, що з коштів, отриманих за квартиру по вул. Ш.Руставелі, вони розрахувалися з нотаріусом, брокерами, частину коштів використали на ремонт нової квартири, на придбання меблів у цю квартиру, на поточні потреби. Представник відповідача [PERSON], заперечуючи проти задоволення позову, пояснила, що позов не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Твердження позивача, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти [PERSON], отримані ним внаслідок продажу належної йому квартири по вул. Ш.Руставелі, а залишок коштів з продажу було покладено на рахунок у банку, суперечать матеріалам справи. Зазначила, що дійсно чоловік її довірительки у 2001 році успадкував після смерті матері квартиру [ADDRESS]. 16 березня 2006 року [PERSON] уклав попередній договір щодо продажу цієї квартири, за умовами якого сторони домовилися не пізніше 16 квітня 2006 року укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири. При укладенні попереднього договору майбутній покупець сплатила [PERSON] 10100 грн., що дорівнювало двом тисячам доларів США. Покупець не змогла своєчасно знайти гроші для розрахунку згідно умов попереднього договору, тому договір купівлі-продажу успадкованої [PERSON]А квартири було укладено лише 05 червня 2006 року. Згідно пункту 2.1 цього договору кошти у сумі 681750 грн., що дорівнювало 135000 дол. США, були сплачені покупцем одночасно з підписанням цього договору. В той же час кошти за спірну квартиру у будинку по вул. маршала Тимошенка були сплачені у сумі 443413грн. 02 червня 2006 року, що посвідчується квитанцією до прибуткового касового ордеру№979 від 02.06.2006р. тобто на три дні раніше, ніж було укладено договір купівлі-продажу квартири по вул. Ш.Руставелі та проведено розрахунок за договором. Так само, грошовий вклад у сумі 34600 дол. США відповідно до квитанції №58 [PERSON] вніс на рахунок в банку «Райффайзен банк» 02 червня 2006 року. Вказане свідчить, що для придбання спірної квартири і внесення депозиту були використані спільні кошти подружжя, а не гроші з продажу успадкованої чоловіком її довірительки квартири, а тому немає підстав вважати квартиру по вул. Маршала Тимошенка та грошовий вклад особистим майном нині покійного [PERSON] Просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Дударєва І.Ю. у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, письмово повідомив суд розглядати зазначену справу без її участі, направив на адресу суду спадкову справу до майна померлого [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Про факт смерті спадкодавця [PERSON], який помер 17 травня 2014 року, свідчить актовий запис про смерть №8981 зроблений відділом реєстрації смерті у м. Києві (свідоцтво про смерть [NUMBER]) (а.с.113) За заявою про прийняття спадщини [PERSON], яка є донькою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.11.1959 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю., відкрито спадкову справу №10/201 щодо майна померлого [INFO]. [PERSON] Іншим спадкоємцем за законом [PERSON] є відповідач у справі [PERSON], яка є дружиною, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 18.06.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано 17 вересня 1993 року, актовий запис №842. Після смерті [PERSON] залишилось наступне майно, на яке спадкодавець за життя не склав заповіт: Квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданим 15 лютого 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва. Грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку [NUMBER] у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку [NUMBER] у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк». 29 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дударєва І.Ю. (надалі - нотаріус) у Свідоцтві про право власності посвідчила, що [PERSON], яка є пережившою дружиною [PERSON], який помер [INFO], належить ? частка у праві спільному сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку [NUMBER] у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку [NUMBER] у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» та квартир [ADDRESS] (а.с. 143зв., 155 зв.). 29 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року нотаріус посвідчив Свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частині спадкового майна [PERSON], яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку [NUMBER] у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку [NUMBER] у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» та квартири [ADDRESS] дочці померлого - [PERSON] та дружині померлого - [PERSON](а.с. 142, 156,139а,152) З наданих суду документів встановлено, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі відповідач з [PERSON], 19 травня 2006 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] та ДДЗ №602 в Оболонському районі м.Києва №16-349/В145. Договір укладений між Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд»(продавець) та [PERSON] (покупець). Вартість майнових прав на день укладення договору становить 443413 грн., 95% вартості яких покупець мав сплатити протягом п'яти банківських днів після підписання цього договору (п.3.1 договору). Відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру №979 від 02 червня 2006 року [PERSON] сплатив Акціонерному товариству холдингова компанія «Київміськбуд» 443413 грн. згідно умовам зазначеного договору. Згідно акту приймання-передачі квартири інвестору від 21.11.2006 року будинку, зазначеному у договорі від 19 травня 2006 року як житловий будинок між буд. №15 та д.з №602, присвоєно поштовий номер «15-Г». Свідоцтво про право власності [PERSON] на зазначену квартиру, видано 15 лютого 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 07.02.2007 року та зареєстровано 20.02.2007 року за №496-29. Як вбачається з договору №004/1153/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб від 01 червня 2006 року та квитанції №58 від 02 червня 2006 року [PERSON] вніс на відкритий на його ім'я рахунок в «Райффайзенбанк Україна» 34600 дол.США для подальшого розміщення депозитного вкладу. Згідно договору про ощадний вклад №004/3090/06 від 30 листопада 2006 року [PERSON] відкрито та зараховано на вкладний рахунок суму у розмірі 35589,22 доларів США. Судом встановлено, що 05 червня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. і зареєстрованим в реєстрі за №3877, [PERSON], продав квартиру [ADDRESS], яка належала продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2001 р, а [PERSON] придбала зазначену квартиру. Згідно п.2.1 договору ціна квартири становить 681750 грн., що дорівнює 135000 доларів США, які сплачуються покупцем продавцю одночасно з підписанням цього договору. Посилання позивача на те, що спірну квартиру [ADDRESS] за життя спадкодавця було придбано [PERSON] виключно за особисті кошти, від продажу квартири [ADDRESS], а решта грошових кошти від продажу розміщено на депозитному рахунку не знайшли свого підтвердження матеріалами справи оскільки грошові кошти на користь «Київміськбуду» перераховані раніше, ніж отримані грошові кошти за договором - купівлі - продажу особистої приватної власності. Відтак, спадкове майно - спірна квартира придбана спадкодавцем за рахунок спільних коштів подружжя, що є підставою для визнання за відповідачем права власності на ? частину спірної квартири та депозитних вкладів, як спільного майна подружжя після смерті одного з подружжя. Окрім цього суд зазначає, згідно ч.1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. З наведених положень випливає, що власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Отже, нотаріус при посвідченні Свідоцтва про право власності від 29.12.2014 року та 11.02.2015 р. правильно визначив, що [PERSON], яка є пережившою дружиною [PERSON], який помер [INFO]., належить 1/ 2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з квартири [ADDRESS] та грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку [NUMBER] у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку [NUMBER] у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» Відповідно до ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Ч.1 ст. 1267 ЦК встановлено що частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом встановлено, що відповідач та позивач є спадкоємцями І черги. До спадкової маси увійшла ? частина майна померлого [PERSON] Таке майно було успадковане сторонами в рівних частках. Судом не встановлено порушень вимог законодавства при видачі свідоцтва про право на спадкування за законом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.12.2014 року та 11.02.20015 року в частині визначення за [PERSON] право власності на ? спадкового майна, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Дударєвою І.Ю. та визнання за [PERSON] ? частини спадкового майна не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed