Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. 15 лютого 2005 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке позивач хотіла б успадкувати. Спадкоємцями першої черги за законом майна померлого [PERSON], крім позивача, є відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли і на спадкове майно не претендують. Лише в жовтні 2016 року рішенням суду було встановлено юридичний факт, що позивач є дочкою померлого [PERSON] Вважаючи, що це є поважною причиною пропущення строку подання заяви для прийняття спадщини, позивач у своїй позовній заяві просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 07 грудня 2016 року до участі у справі було залучено, як третю особу на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON]. У судове засідання представник відповідача - Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, однак скерували до суду письмові клопотання, в якому просили провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив суду, що [PERSON] проживав у домоволодінні, що в с.Угринів Горохівського району Волинської області по вул.Набережній, 10, одиноко. Через деякий час після смерті останнього будинок, у якому він проживав, було розібрано, а на земельній ділянці, на якій знаходився цей будинок, залишився старий цегляний хлів та напівзруйнований льох. У 2006 році [PERSON] звернувся до Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області із заявою про виділення йому вищевказаної земельної ділянки під забудову, при цьому сільська рада його заяву задовольнила, видавши відповідне рішення. Починаючи з 2006 року і по цей час [PERSON] обслуговує земельну ділянку, він прибрав та вивіз залишки будматеріалів та сміття, яке залишилось на ній, садив та обробляв город, сплачував земельний податок. У 2016 році [PERSON] звернувся до сільської ради із заявою про видачу йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та отримав цей дозвіл. Після того, як виготовлена проектною організацією технічна документація на земельну ділянку була передана в сільську раду на затвердження, сільська рада відмовила йому в цьому, мотивуючи тим, що до сільської ради звернулась позивач [PERSON] із вимогою про припинення будь яких дій, що стосуються земельної ділянки, до вирішення питання про оформлення спадщини на домоволодіння, яке знаходиться на ній. [PERSON] ствердив, що позивач мала достатньо часу для того, щоб після смерті батька подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний термін, однак цього не зробила, причини, на які вона посилається, не можна вважати поважними, оскільки позивач вирішила заявити свої права на спадщину тільки тоді, коли дізналася про оформлення ним технічної документації на земельну ділянку. [PERSON] вважає, що судове рішення у цій справі може суттєво вплинути на його законні права та інтереси, тому просив у задоволенні вищевказаного позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що причини пропущення позивачем терміну подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, так як доводи останньої не підтверджені належними та допустимими доказами. На думку представника третьої особи, у позивача не виникало обєктивних та непереборних труднощів, які завадили б їй скерувати відповідну заяву до нотаріальної контори, оскільки позивач після відкриття спадщини мала достатньо часу, щоб це зробити, зокрема, надіслати таку заяву поштою. Той факт, що родинні відносини позивача із спадкодавцем визнано судовим рішенням тільки у 2016 році, на думку представника третьої особи, не свідчить про поважність пропущення нею подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач ще до смерті спадкодавця знала, що останній є його батьком, однак до 2016 року не вважала за потрібне звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що її батько [PERSON] проживав разом з її матірю у с.Угринів Горохівського району Волинської області по вул.Набережній, 10 без реєстрації шлюбу, перебуваючи при цьому в шлюбі з іншою жінкою, і тому у свідоцтві про її народження [PERSON] не зазначено, як батька позивача. Позивач ствердила, що разом з нею у її сімї, крім батька та матері, проживали її дід та сестра. Земельна ділянка, на якій було розташоване домоволодіння, виділялась сільською радою під забудову дідові позивача, який і збудував на ній будинок з надвірними будівлями та спорудами, але правовстановлюючих документів на це майно не оформив, земельну ділянку не приватизовував. Позивач пояснила, що ще із шкільних років вона знала, що її батька [PERSON] не зазначено у свідоцтві про її народження, однак на це вона не звертала уваги. Позивач ствердила, що із січня 2000 року вона проживає в цьому ж населеному пункті за іншою адресою, а її батько [PERSON] проживав за попередньою адресою одиноко. Коли виникла така необхідність, батька позивача було поміщено у притулок для одиноких громадян у м.Берестечко Горохівського району, де він і помер 15 лютого 2005 року. Позивач ствердила, що вона забрала тіло батька з притулку, організувала його поховання. На місці домоволодіння, де проживав батько позивача, залишився старий хлів та частина льоху. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не зверталася, оскільки у неї були непереборні труднощі, повязані з тим, що її мама, яка проживала у той час у Маневицькому районі Волинської області, тяжко хворіла, і позивачу необхідно було кожного разу через день у вільний від роботи час доглядати її за місцем проживання. Після того, як 12 лютого 2006 року матір позивача померла, в серпні цього ж року захворів її чоловік, і весь свій час та можливості позивач потратила на його лікування. Позивач пояснила, що до 2016 року її матеріальне становище не дозволяло їй вчинити дії, повязані із встановленням фату родинних відносин та поданням заяви про прийняття спадщини, тому вона вважає, що наведені нею причини є поважними і просить предявлені нею позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені в позовній заяві. Крім того, [PERSON] суду пояснив, що позивач вчасно подати заяву до нотаріальної контори не мала змоги, оскільки в неї була хвора мати, яку вона була змушена доглядати, також хворів чоловік, якого потрібно було підтримувати. Крім того, представник позивача ствердив, що, оскільки інші спадкоємці не заперечують стосовно задоволення позовних вимог, обставини, які зумовлюють цей позов, не підлягають доказуванню. Крім того, на думку представника позивача, родинні відносини позивача та її батька було встановлено судовим рішенням лише в жовтні 2016 року, а тому необхідного для подання заяви про прийняття спадщини терміну позивач не пропустила. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та її представника, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 000703, виданого 16 лютого 2005 року Угринівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.4), 15 лютого 2005 року в с.Угринів Горохівського району Волинської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина. Ощадною книжкою серії 1 № 205306, заведеною 26 травня 2004 року у філії 015 відділення № [NUMBER] Державний ощадний банк України (а.с.6), стверджується, що [PERSON] має грошовий вклад у вищевказаному банку. Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Архівним витягом з рішення 20-ї сесії 4-го скликання Угринівської сільської ради від 21 січня 2006 року № 20/4, наданим архівним відділом Горохівської районної державної адміністрації Волинської області, стверджується, що Угринівською сільською радою Горохівського району Волинської області надано під забудову земельну ділянку в розмірі 0,25 га. третій особі на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] (а.с.45). З інформації цього ж архівного відділу за № 2/0-1 від 08 грудня 2016 року (а.с.91)вбачається, що відомостей у документах Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області про вилучення земельної ділянки в [PERSON] за 2002-2005 роки не виявлено. Рішенням Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області № 8/8 від 20 липня 2016 року стверджується, що [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га , що знаходиться в с.Угринів Горохівського району Волинської області, вул.Набережна, 10 (а.с.41). Заявою [PERSON] від 15 вересня 2016 року (а.с.42)стверджується, що він звертався в Угринівську сільську раду Горохівського району Волинської області з проханням надати пояснення щодо відмови прийняти та підписати документи на приватизацію земельної ділянки, що розташована в с.Угринів по вул.Набережна, 10 Горохівського району Волинської області. З інформації Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області за № 180/2-15 від 10 жовтня 2015 року на звернення [PERSON] вбачається, що Угринівська сільська рада Горохівського району Волинської області припиняє будь-які дії стосовно земельної ділянки, що розташована в с.Угринів по вул.Набережна, 10 Горохівського району Волинської області до встановлення спадкових прав на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Причому згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки № 593 від 21 жовтня 2016 року, виданої Угринівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.5), [PERSON] проживав до 15 лютого 2005 року у с.Угринів Горохівського району Волинської області по вул.Набережна, 10 одиноко та після його смерті залишилось спадкове майно, що знаходиться на території вищевказаної сільської ради. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є його дружина [PERSON], яка у 2006 році померла, та діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З огляду на вищенаведене суд вважає, що жоден із спадкоємців майна [PERSON], в тому числі і позивач, спадщину не прийняв, оскільки на момент її відкриття із спадкодавцем не проживав та у встановлений ст.1270 ЦК України строк до нотаріальної контори не звертався. Вищевказане підтверджується також і інформацією Горохівської державної нотаріальної контори № 2017/01-09 від 10 листопада 2016 року (а.с.47), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкових справ № 45744666 від 10 листопада 2016 року (а.с.48), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповітів (спадкових договорів) № 45744678 від 10 листопада 2016 року (а.с.49), письмовим розясненням приватного нотаріуса Горохівського районного нотаріального округу № 01-16/477 від 24 жовтня 2016 року (а.с.7). Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 вищевказаної статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" стверджується, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому такі об'єктивні, непереборні, істотні перешкоди мають значення лише в тому разі, коли вони мають місце у визначений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини. Зі змісту п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 року № 20/5 (чинної на момент відкриття спадщини) вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2016 року встановлено факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.92). Суд вважає, що, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 15 лютого 2005 року, тому дії щодо прийняття спадщини мали б бути вчинені спадкоємцями у період з 15 лютого 2005 року по 15 серпня 2005 року. На думку суду, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що твердження позивача про те, що вона не мала документального підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, не є переконливим та достатнім доказом поважності причин пропуску нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки про даний факт, зі слів позивача, вона знала ще із шкільних років, а до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин звернулась лише у 2016 році. Крім того, посилання сторони позивача на хворобу матері та необхідність догляду за нею та за хворим чоловіком в судовому засіданні не було підтверджено жодними доказами. Інших доказів, які б свідчили про те, що наведені позивачем обставини призвели до об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій, позивач суду не надала. Судом також встановлено, що позивач на момент відкриття спадщини, а саме в період з 15 лютого 2005 року по 15 серпня 2005 року перебувала на території України, була обізнана про смерть спадкодавця, отримала свідоцтво про його смерть, жодних перешкод щодо доступу до майна, яке залишилось після смерті останнього, їй ніхто не чинив, а тому суд приходить до висновку, що позивач не була позбавлена можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, на думку суду, зазначені позивачем причини не перешкоджали їй у строки, визначені законом, особисто звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed