Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ\~«Факторингова компанія\~«Вектор Плюс»\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON],\~[PERSON],\~уточнивши який,\~просить :\~ в рахунок\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором № 0308/0508/88-120 від 5/7/2008 року, яка складає 59524, 74 USD, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, звернути стягнення\~на предмет\~іпотеки шляхом\~визнання за\~ ТОВ\~«ФК «Вектор Плюс»\~права власності\~на,\~що належить\~іпотекодавцю на праві власності; визнати за\~ТОВ «ФК\~«Вектор Плюс»\~право власності\~на,\~ що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності; припинити право власності [PERSON] на, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності у зв'язку з переходом права власності до ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; при вирішенні звернення стягнення на предмети іпотеки, прийняти рішення про виселення всіх мешканців, що проживають та зареєстровані за адресою. В обґрунтування позову навів наступне. 07.05.2008 р. [PERSON] (надалі -третя особа) уклала з ПАТ «Сведбанк» (надалі - банк) кредитний договір № 0308/0508/88-120 (надалі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк зобовязувався надати позичальнику кредит у сумі 28000,00 доларів США, а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, що підтверджується меморіальним ордером. В забезпечення виконання зобовязань за договором № 0308/0508/88-120 від 07.05.2008 року, банк та [PERSON], уклали іпотечний договір № 0308/0505/88-120-Z-1 від 22.05.2008 року (надалі іпотечний договір). Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано квартиру №31, в житловому будинку А-1, житловою площею 31,8 кв.м., загальною площею 75,0 кв.м., 1/4 частину сараю В, гараж Б, що складає 1/2 частину, домоволодіння під номером 1, що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності №250. 28.11.2012 року банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - позивач), відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, свої права вимоги до відповідача за зобовязаннями по кредитному договору № 0308/0508/88-120 від 07.05.2008 року та іпотечному договору № 0308/0505/88- 120-Z-1 від 07.05.2008 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27.08.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 54524,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 435816,25 гривень, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 26801,00 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 214220,39 грн.); заборгованість за процентами - 13414,22 доларів США( що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 107219,86 грн.); заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн.; нарахована пеня - 14309,52 доларів США ( що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 114375,99 грн.); нарахована пеня - 0,00 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» змінив найменування на публічне акціонерне товариство «Омега Банк» па підставі рішення Річних Загальних Зборів акціонерів від 29.04.2013 року. Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Відповідно до п. 14 Постанови ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. TOB «ФК «Вектор Плюс» вважає за доцільне уточнити позовні вимоги за зазначеним позовом в частині розрахунку з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим на день ухвалення рішення. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить позов задовольнити повністю, розглянути справу за його відсутності. Заперечень проти розгляду справи у заочному порядку, не висловив. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. В ході розгляду справи від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, згідно яких остання зазначила наступне. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 07.05.2008 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0308/0508/88-120, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у сумі 28000,00 доларів США, а позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та [PERSON], був укладений іпотечний договір від 22.05.2008 р. № 0308/0508/88-120Z-1. Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира №1 в житловому будинку А-1, житловою площею 31,8 кв.м., загальною площею 75,0 кв.м., 1/4 частина сараю В та гараж Б, що складає 1/2 частину домоволодіння під номером 9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності № 250, виданого 18.08.1995 року, підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим КП ДОР «Криворізьке БТІ» за № 18868834 від 19 травня 2008 року. 28.11.2012 року банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідачів за зобовязаннями по кредитному договору № 0308/0508/88-120 від 07.05.2008 року та іпотечному договору № 0308/0508/88/120-2-1 від 22.05.2008 року. В порушення зобовязань укладеного кредитного договору у [PERSON] утворилася заборгованість, яка станом на день подання уточненого позову, становить 54524,74 доларів США. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, ст. ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а також в інших випадках, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. За умовами п.12 договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступник засобів: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладених у п.п.12.3.1, 12.3.2 цього пункту договору, задоволення вимог здійснюється шляхом:передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки; продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотеко держателя, укладено не було, а за змістом вищевикладених умов договору іпотеки задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, судовий захист визначено окремим підпунктом. Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Вказує, що за рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст. 39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зазначає, що сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 договору іпотеки. Наполягає, що позивач фактично подав позов про визнання права власності на нерухоме майно, не реалізувавши при цьому своє право позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, визначене застереженням. Відповідно до вимог ст. ст. 3,4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, тобто спосіб, який передбачає позасудове врегулювання. Згідно зі ст. 1 Закону Україні "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Закон № 1304-УИ) передбачено тимчасову заборону на примусове стягнення нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язання громадянина України за споживчими кредитами. Разом з тим, відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за умови, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. Зазначає, що оскільки відсутні докази про направлення відповідачам письмової вимоги банку про звільнення житлового будинку, то в задоволенні позовних вимог про виселення необхідно відмовити. Крім того, відповідачі іншого житла, крім квартири, яка є предметом іпотечного договору, не мають. Просить у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: заява (т.1 а.с.5), кредитний договір (т.1 а.с.6-9), додаток 1 до кредитного договору (т.1 а.с.10-11), довідка (т.1 а.с.17), іпотечний договір (а.с.т.1 18-19), повідомлення (т.1 а.с.20), договір факторингу (т.1 а.с.21-24), договір про відступлення прав (т.1 а.с.25), витяг з реєстру заборгованостей (т.1 а.с.26), витяг з додатку № 1 до договору (т.1 а.с.27), статут (т.1 а.с.28-30), досудова вимога (т.1 а.с.31, 32-33), список (т.1 а.с.34,36), чек (т.1 а.с.35,37), інформаційна довідка (т.1 а.с.143), повідомлення (т.1 а.с.145), довідка (т.2 а.с.3). Суд,\~

Outcome: dismissed