Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив просить суд змінити розмір аліментів встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019р. шляхом зміни способу присудження аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частини з усіх видив заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року (справа № 522/16961/18) з позивача стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 4000 гривень, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2019 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року залишено без змін. Позивач посилається, що у нього змінився матеріальний стан, а тому він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Ухвалою суду від 10.02.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням судового засідання на 13.03.2020 року. 07.04.2020 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача який мотивований тім що відповідно наданих характеристик на учня [PERSON] вказується що саме мате приділяє велику увагу вихованню сина. Вона систематично відвідує школу, цікавитися рівнем навчальних досягнень сина. Учень повністю забезпечений необхідними шкільними приладами,завжди має охайний вигляд. Хлопчик отримує додаткові приватні уроки. Відповідачка вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 гривень, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 17.02.2021 року позивач подав уточнену позовну заяву де просив суд змінити розмір аліментів встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року, шляхом зміни способу присудження аліментів з твердої грошової суми у розмірі 4000 гривень на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] [INFO] шляхом перерахування на розрахунковий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, на підставах викладених у відзиві на позов. Дослідивши обґрунтування сторін та наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року (справа № 522/16961/18) з позивача стягнути на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 гривень, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2019 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 року залишено без змін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач зазначив у позові, що його матеріальне становище не дає можливості сплачувати аліменти, які визначив суд. Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ч. 2 ст.78ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. З огляду на викладене, суд вважає, що посилання позивача на погіршення його матеріального стану не може вважатися як зміна матеріального стану позивача. Крім того, частиною 2 ст. 182 СК України встановлено два поняття розміру аліментів «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений лише в порядку позовного провадження у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів і становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї, в зв`язку з чим присудження мінімального рекомендованого розміру аліментів входить до предмета доказування та присудження стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, з огляду на те, що позивач просить стягувати аліменти в частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі, вимога про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: dismissed