Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

26.10.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що він на праві приватної спільної сумісної власності є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . Також, власником на праві приватної спільної сумісної власності вказаної квартири є його сестра [PERSON] 13.04.2007 року до Державного реєстру іпотеки та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено інформацію щодо обтяження (арешту) вказаної квартири, на підставі договору іпотеки який було укладено на забезпечення кредитного договору № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, між ним та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 10.09.2019 року є АТ «АЛЬФА-БАНК». Як зазначає позивач, 29.09.2021 року ним було погашено кредитні зобов`язання перед АТ «АЛЬФА-БАНК». 19.10.2021 року йому стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт Фастівським міськрайонним ВДВС на підставі постанови про арешт майна боржника № 50981896 від 29.04.2016 року. При зверненні 20.10.2021 року до відповідача із заявою про зняття арешту з квартири, отримав листа в якому вказано, що згідно даних АСВП відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] , станом на 20.10.2021 року не має, а тому зняти арешт неможливо. Крім цього, йому надано інформацію з Єдиного реєстру боржників, відповідно до якого в реєстрі боржників станом на 20.10.2021 року, відомості відносно нього відсутні. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2021 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій розгляд справи просив здійснювати в його відсутність, позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, на адресу суду направили листа в якому просили справу розглянути без участі державного виконавця, рішення прийняти на розгляд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Борівської селищної ради від 09.06.1998 року № 16 на ім`я [PERSON] \~було видано ордер № 12 на жиле приміщення на сім`ю в складі 3-х чоловік на право займання 3-х кімнат у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло посвідченого 21.09.1999 року Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації, позивачу [PERSON] та [PERSON] , належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS] . 13.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 387/46/07/Пі, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 27000 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних за користування Кредитом. Кінцевий термін повернення заборгованості до 10.04.2022 року. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань з Кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» «Іпотекодержатель» та [PERSON] «Іпотекодавець», [PERSON] «Іпотекодавець», було укладено Іпотечний договір, посвідчений 13.04.2007 року, Куцевол Н.М., приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 841. Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, укладеним між Іпотекодержателем та [PERSON] , наступне нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 46,0 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.04.2007 року, [PERSON] , приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього Договору іпотеки, накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , до припинення договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 842. 29.09.2021 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що іменується «Клієнт», з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Є-РОЗСТРОЧКА», що іменується «Фактор» з іншої сторони, укладено договір Факторингу, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Договором кредиту № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] . 29.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Є-РОЗСТРОЧКА» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги № 290921-001, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за Договором кредиту № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, в тому числі всі додаткові угоди до нього, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК) та [PERSON] . Відповідно до довідки виданої АТ «АЛЬФА-БАНК» від 01.10.2021 року за № 85675-23.1, [PERSON] станом на 01.10.2021 року заборгованості за кредитним договором № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року не має, у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Є-РОЗСТРОЧКА» на підставі договору факторингу від 29.09.2021 року. Згідно листа Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 20.10.2021 року № 7781, перевіркою даних АСВП встановлено, що відкритих виконавчих проваджень де боржник є [PERSON] станом на 20.10.2021 року у відділі на виконанні не перебувають. Також, відповідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 20.10.2021 року за параметрами запиту фізичної особи [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутня. Позивач звертаючись до суду з даним позовом обґрунтовує свої позовні вимоги з посиланням на довідку АТ «АЛЬФА-БАНК» від 01.10.2021 року за № 85675-23.1, та стверджує, що за ним, станом на 01.10.2021 року заборгованості за кредитним договором № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року не має, однак суд не може прийняти такі доводи так, як з вказаної Довідки 01.10.2021 року за № 85675-23.1, вбачається, що заборгованості за кредитним договором № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, позивач немає у зв`язку з відступленням права вимоги від ТОВ АТ «АЛЬФА-БАНК» до ТОВ «Є-РОЗСТРОЧКА» на підставі договору факторингу від 29.09.2021 року. Строк кінцевого повернення заборгованості за кредитним договором № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року до 10 квітня 2022 року (ще не настав). Згідно ст. 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Таким чином, в силу ст.ст. 512, 514, 516\~Цивільного кодексу\~України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку», позивач є кредитором за кредитними договором та договором іпотеки. У статті 7\~Закону України\~«Про іпотеку» (надалі - Закону про іпотеку) закріплена норма, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, щодо предмету іпотеки зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 16133799, за адресою квартира [ADDRESS] . У статті 1 Закону України «Про іпотеку», зазначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Зокрема, ч.1 ст.\~33\~Закону України\~"Про\~іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». При цьому, за змістом ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника». Такий правовий висновок відповідає висновку зробленому в Постанові Верховного суду від 05.04.2018 року по справі № 910/9256/17. Позивачем не було надано належних доказів щодо не існування за ним заборгованості за кредитним договором № 387/46/07/Пі від 13.04.2007 року, як і не надано доказів щодо припинення дії іпотеки на вказану квартиру. Іпотекодержателем іпотечного майна є АТ «АЛЬФА-БАНК», який має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Строк кредитного договору ще не сплив. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed