Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті свого батька - [PERSON] вона звернулась до органу записів актів про смерть за отриманням для себе примірника свідоцтва про смерть свого батька, де їй було відмовлено по причині розбіжностей у прізвищах « [PERSON] » - зазначено в акті про смерть її батька та « [PERSON] » - у записах актів про народження заявника та про її одруження. Зазначена невідповідність не надала їй можливість відкрити в Радомишльській державній нотаріальній конторі Житомирської області спадкові справи в 6-місячний строк, як після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , так і після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після звернення до нотаріуса, [PERSON] було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини, як після смерті батька, так і після смерті матері, і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. За твердженнями позивача, у встановлений законом шестимісячний строк, як після смерті батька - [PERSON] , так і після смерті матері - [PERSON] , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась у зв`язку із неможливістю документально підтвердити свої родинні відносини. Позивач стверджує, що після смерті батька (1989) і матері (2000) спадкова справа не заводилась. У зв`язку із чим виникла необхідність оформлення права на спадщину. Ухвалою від 09.04.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 02.09.2021 підготовче провадження зарито та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач Радомишльська міська рада, в яку входить Кримоцький старостинський округ до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , Радомишльська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Камінська Л.В. подали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.93 зворот). Їх родинні відносини із позивачем - [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.1954 року (видане повторно) (а.с.12) та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.07.1967 року, згідно якого [PERSON] після одруження надано прізвище [PERSON] . З відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.07.2021 року за № 617/01-16 слідує, що до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області спадкоємці [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину - не зверталися.Станом на 22 липня 2021 року, спадкові справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , Радомишльською державною нотаріальною конторою не заведені. Судом враховано, що згідно Закону України «Про нотаріат» до 2009 року Свідоцтва про право на спадщину видавались виключно державними нотаріальними конторами. Згідно виписки із по господарської книги наданої Кримоцькою сільською радою, на день смерті [INFO] [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] . На день смерті [INFO] [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] разом ізсином [PERSON] (а.с.102). З матеріалів спадкової справи № 150/2017 заведеної приватним нотаріусом Камінською Л.В. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , слідує, що він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ після своєї матері - [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] (а.с. 99, 100, 107 зворот). Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Вирішуючи питання про застосування норм права суд виходить з наступного: частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України (в редакції 2004 року), передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції 2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у томи числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] , відкрилась [INFO] та після смерті [PERSON] , відкрилась [INFO] , до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року. Стаття 525 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визначає першу чергу спадкоємців за законом. Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України № 565/1145/17. Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні. Судом встановлено та не заперечується позивачем, що вона знала про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті її батька [PERSON] , а [INFO] відкрилась спадщина після смерті її матері [PERSON] , однак, із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори у визначений шестимісячний строк і взагалі - не зверталась. Доводи позивача, що перешкодою для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори стали розбіжності у прізвищах « [PERSON] » та « [PERSON] », що унеможливило документально підтвердити свої родинні відносини, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом по справі, які б свідчили про вжиття протягом 30 років заходів щодо встановлення факту родинних відносин. Будь-яких доказів, які б свідчили про причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій пов`язаних із прийняттям спадщини позивачем не надано. Крім того, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.1954 року (видане повторно) (а.с.12) долученої до матеріалів позовної заяви вбачається, що до прізвища [PERSON] , [INFO] (позивач) службовою особою ЗАГС внесено зміни - як зазначено в документі «правильно читать фамилию « [PERSON] »». Позивач не довів належними та допустимими доказами, поважність причин пропуску шестимісячного строку на подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги являються необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed