Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, вказуючи, що відповідно до укладеного договору б\\н від 25 квітня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав кредит [PERSON] в розмірі 16000 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту, згідно п.2.1.1.2.3,п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг ,клієнт дає свою згоду,що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку,і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту,встановленого банком,відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, погодившись з умовами надання кредиту, підписав заяву та тим самим визнав Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн та 5% від суми заборгованості (п.2.1.1.7.6 Умов). Позивач зазначає, що відповідач не погасив своєчасно заборгованість за кредитом, відсотками та іншими виплатами, відповідно до договору, тому виникла заборгованість, яку просить стягнути разом з судовими витратами, станом на 30 вересня 2014 року в розмірі 27212,49 грн., яка складається із: _ заборгованості за кредитом - 16160 грн., · заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 8609,23грн., · заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, · штрафу -500 грн. (фіксована частина) та 1272,02 грн.( процентна складова) та судові витрати в сумі 272,12 грн. Представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час розгляду справи в установленому порядку, будь-яких заяв не надавав. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним( ст.. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач в своїй заяві стверджує, що кредитний договір був укладений саме з [PERSON] та надав суду відповідні письмові докази стосовно особи позичальника за цим же прізвищем. Натомість, кредитний договір, що викладений в формі заяви позичальника від 25 квітня 2013 року, укладений позивачем з [PERSON] . Яка саме платіжна карта була видана останньому в заяві не зазначено, дані щодо суми кредиту та умов надання кредиту також відсутні Крім того, неможливо визначити прізвище особи, що підписала заяву через наявну на ньому печатки банку. а.с. 10 Таким чином, суд не має можливості встановити чи був укладений кредитний договір з [PERSON] та на яких умовах. Як зазначено у заяві, сторони погодились, що договором про надання банківських послуг є: підписана позичальником заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Тому, заява позичальника є обов'язковою складовою кредитного договору. Звертаючись з позовом, позивач зазначив, що позичальник отримав кредит в сумі 16000 грн.., а просить стягнути з нього заборгованість за кредитом в сумі 16160 грн. На доказ існуючої заборгованості [PERSON] за кредитним договором надав розрахунок , за яким поточна заборгованість за кредитом, станом на 30 вересня 2014 року становить 11420,35 грн., а не зазначену в позові суму. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не надані достатні докази існуючої заборгованості відповідача по спірному кредитному договору , тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed