Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про оскарження відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. 07.04.2017 року позивач отримала Постанову державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №02-31/526. Вказаною Постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Нотаріус здійснив висновок стосовно того, що заява позивача та додані до неї документи суперечать статті 1278 Цивільного кодексу України від 01.01.1994 р., що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано, тому що після померлого [PERSON] є інший спадкоємець за законом на обов'язкову частку у спадщині. З вказаною відмовою у вчиненні нотаріальної дії позивач повністю не згодна, так як вважає її безпідставною з наступних підстав. Так, зі [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 21.11.2005 року по 27.07.2007 року. Шлюб було зареєстровано відділом ЗАЦС по Синельниківському району актовий запис №13. Розірвання шлюбу було зареєстровано відділом РАЦС по Синельниковському району актовий запис № 7. Після розірвання шлюбу вони продовжували жити однією сім'єю до часу його смерті. 09.06.2016 року [PERSON] було складеного заповіт в приміщенні за адресою: [ADDRESS], яке є робочим місцем заступника голови виконавчого комітету Славгородської селищної ради. Відповідно до цього заповіту на випадок його смерті усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті [PERSON] заповідав позивачеві - [PERSON]. Якщо обов'язковому спадкоємцеві нічого не заповідано, а заповіт складено на сторонню особу і на усе майно, в такому випадку очевидно, що спадкоємець обов'язковою часткою отримує половину від своєї законної частки. Тобто, інша полови залишається позивачеві як спадкоємцю за заповітом. Таким чином, вважає що державний нотаріус Мельников О.Ж. незаконно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Просить визнати незаконною відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом, викладену в Постанові державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. про відмову у вчиненні нотаріальних №02-31/526 від 07.04.2017 року; скасувати Постанову державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. про відмову у вчиненні нотаріальних №02-31/526 від 07.04.2017 року; зобов'язати державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.06.2016 р. після смерті [PERSON]; стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за розгляд цієї справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. До початку судового засідання від завідувача Другої синельниківської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі державного нотаріуса. Позовні вимоги не визнають. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову заперечує. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, приходить до наступного. Факт смерті спадкодавця [PERSON], яка настала [INFO] року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №713545 (повторним), виданим Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07.10.2016 року. Згідно заповіту, складеного 09.06.2016 року та посвідченого заступником голови виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Банк А.Д., [PERSON], на випадок своєї смерті заповідав усе належне йому майно та майнові права та обов'язки [PERSON]. Згідно постанови державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №02-31/526 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №401/2016 до майна померлого [INFO] року [PERSON] 29.09.2016 року з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася його донька - [PERSON], яка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на все належне померлому майно. Також [PERSON] було надано пенсійне посвідчення [NUMBER], згідно якого вона є пенсіонером за віком. Також в матеріалах спадкової справи є заява [PERSON] від 18.11.2016 року про прийняття нею спадщини за заповітом після смерті [PERSON], в якій вона просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все належне померлому майно. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1241 ЦК України передбачено право на обов'язкову частку у спадщині, яка належить неповнолітнім, повнолітнім непрацездатним дітям спадкодавця, непрацездатній вдові (вдівцю) та непрацездатним батькам незалежно від змісту заповіту, та складає половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог статті 69 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, крім перевірки факту смерті спадкодавця, перевіряє наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Крім того, перевіряє також коло осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. До кола таких осіб входять лише особи, визначені у частині першій статті 1241 ЦК України, а саме малолітні, неповнолітні,повнолітні непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), непрацездатна вдова (вдівець), непрацездатні батьки (усиновителі). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, постановою державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підставі, що заява [PERSON] та додані до неї документи суперечать ст.1278 ЦК України, яка передбачає рівність часток кожного спадкоємця у спадщині. В заяві [PERSON], яка була подана нею до Другої синельниківської державної нотаріальної контори, зазначено, що вона приймає спадщину після смерті [PERSON] та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. При цьому [PERSON] вказує на відсутність, крім неї, інших спадкоємців, що свідчить про її намір отримати у спадок все майно, яке залишилося після смерті спадкодавця. В той же час, донька померлого [PERSON], - [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом, також звернулася до нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька в порядку спадкування за законом на все майно, що залишилося після його смерті. 04.02.2017 року за №02-14/105 в Другій синельниківській державній нотаріальній конторі зареєстровано заяву [PERSON], яка повідомляє, що їй стало відомо про існування заповіту батька , яким він призначив спадкоємцем іншу особу. Вона вважає цей заповіт таким, що складений з порушенням вимог законодавства та просить нотаріуса надати правову оцінку заповіту. Таким чином, вбачається, що між спадкоємцями за законом та заповітом виник спір щодо визначення розміру часток спадкового майна та права на його отримання, що в свою чергу позбавило нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини в контексті викладених правових норм, суд дійшов висновку, що державний нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельников О.Ж. при винесенні постанови від 07.04.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] діяв у межах та у відповідності до чинного законодавства України. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: dismissed