Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом. У позовній заяві посилався на те, що відповідно до рішення Ржищівського міського суду Київської області від 5 листопада 2007 року у справі № 2-104/07 він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що на даний час становить приблизно 3 700 гривень щомісячно. Рішення виконується Канівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ. На даний час позивач безробітній. Його дохід не має стабільного характеру. Розмір доходів позивача становить від 5 000 до 8 000 тис. грн. щомісячно. Окрім цього за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2007 року у справі № 697/2171/19 позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання ще однієї дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що на даний час становить приблизно 2 500 гривень щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв`язку із зміною матеріального становища позивач вважає розмір аліментів надмірним для нього. Позивач просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів утримуваних з нього за рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 5 листопада 2007 року у справі № 2-104/07 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття до 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист Ржищівського міського суду Київської області у справі № 2-104/07 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 26 березня 2020 року відповідачка подала відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилалась на те, що зниження розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини призведе до значного погіршення матеріального стану їхньої доньки. Позов безпідставний, необґрунтований, не підкріплений належними доказами та ґрунтується виключно на припущеннях позивача без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та бажанні отримати матеріальну вигоду. У судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, рішення Ради суддів України від 17 березня 2020 року № 19 та з метою запобігання виникненню та поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, а також у зв`язку із тим, що Кабінет Міністрів України продовжив дію карантину до 31 липня 2020 року, про що ухвалено відповідне рішення прийняте на засіданні Уряду 17 червня 2020 року, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Також позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 5 листопада 2007 року у справі № 2-104/07 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 листопада 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року у справі № 697/2171/19 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Згідно довідки № 1003/02-37 від 24 грудня 2019 року, виданої Литвинецькою сільською радою Канівського району Черкаської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає один (а.с. 11). Згідно довідки про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб від 18 грудня 2019 року, сформовану за період з 2004 по 2019 рік, встановлено, що [PERSON] в період з 2004 по 2019 рік працював та отримував заробітну плату. Також довідка містить дані щодо сум заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків (а.с. 12-13). Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру таких присуджених аліментів [PERSON] , як на підставу такого зменшення, відповідно до ст. 192 СК України, посилався на зміну сімейного стану (народження ще однієї дитини) та погіршення свого матеріального становища (на даний час він безробітній). Разом з тим, доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного в пошуках роботи після свого звільнення позивач суду не надав. Тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц, провадження № 61-891св17. Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 24.12.2019 (а.с. 11) позивач проживає один. Той факт, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої дочки від першого шлюбу, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, та сплачувати аліменти на її утримання. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів. Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за змістом ст. 192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст. 182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed