Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що 26 грудня 2006 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 9,29 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не подавала через погіршення стану здоровя та необізнаність про смерть спадкодавця. З огляду на викладене, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у 2 місяці. Ухвалою суду від 30.05.2017 року залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та посилаючись на те, що про смерть спадкодавця дізналася лише у квітні 2016 року, оскільки вони є далекими родичами, хворіла та проживали у різних населених пунктах, просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] доводи позивача підтримав, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на те, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до\~статті 1269 ЦК\~України право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу вимог ч.2 ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюються у три місяці з моменту неприйняття спадщини іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її неприйняття. За наслідками пропуску встановленого строку для прийняття спадщини спадкоємець вважається таким, що не прийняв її (частина 2 статті 1272 ЦК України). Відповідно до частини 3\~статті 1272 ЦК\~\~України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанова №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця\~були перешкоди\~для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. В постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486 цс 15) висловлена правова позиція, що правила ч. 3\~ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнанні судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зокрема, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність позивача про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту або про смерть спадкодавця, перебування за кордоном тощо. Матеріалами справи встановлено, що 10 листопада 2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області на підставі сертифікату серії МК № 002304, виданого 10 червня 1996 року, а також відведену на підставі вказаного сертифікату в натурі (на місцевості) земельну ділянку. 26 грудня 2006 року [PERSON] помер. 18 травня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Казанківського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Казанківського нотаріального округу [PERSON] від 18 травня 2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачем не надано суду жодних належних в контексті положень ст.ст. 58-60 ЦПК України\~доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що унеможливили своєчасне подання нею заяви про прийняття спадщини в період перебігу шестимісячного строку після смерті [PERSON] Посилання позивача [PERSON] на те, що у звязку з хворобою не мала можливості виїжджати в іншу область для подачі заяви про прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з довідки №288 від 15.08.2016 року позивач у період з 27 грудня 2006 року по 26 травня 2007 року (шестимісячний термін для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини) проходила курси амбулаторного та стаціонарного лікування. Так, амбулаторним лікуванням є організація медичної допомоги, яка надається хворим за місцем проживання або при відвідуванні лікувальної установи самим хворим. Таке лікування за характером не потребує постійного перебування в лікарні, проводиться періодично, а захворювання позивачки, не може вважатись неподоланною перешкодою для складання та подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач [PERSON] мала право подати заяву про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса, в тому числі і за місцем проживання чи лікування, і направити таку заяву за місцем відкриття спадщини Проте, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду лише в травні 2017 року, тобто через десять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини і не зазначила жодної обєктивної обставини, яка б заважала їй звернутись до нотаріуса з відповідною заявою такий тривалий період. За таких обставин, суд приходить висновку про те, що [PERSON] не надала доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому і підстави для застосування правил частини 3\~статті 1277 ЦК відсутні. В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed