Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

у червні 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 16 серпня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США, що на день підписання еквівалентно 767 949,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 16 серпня 2017 року в сумі 799 236,00 грн., 47 954,16 грн. відсотків за користування позикою та три відсотки річних в сумі 63 938,88 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 13) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 16 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно пункту 1 якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, що еквівалентно на день підписання договору за курсом НБУ 767 949 грн. 00 коп., а відповідач зобов"язувався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 16 жовтня 2017 року. Згідно п.1.2 догвоору сторони домовились, що за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю 6% від суми позики за весь строк користування позикою, тобто 1 800 доларів США. При цьому, згідно п. 5 договору при неповерненні в повному обсязі суми позики у встановлений строк/термін (тобто до 16 жовтня 2017 року включно), та/або при недотриманні позичальником графіку повернення позики, встановленого в п. 2.2 цього договору, позикодавець вправі буде пред"явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому суми позики чи частини суми позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми (відповідно до норм, встановлених ст. 625 ЦК України). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 16 серпня 2017 року [PERSON] має повернути [PERSON] 30 000 доларів США. Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення боргу в сумі 30 000 доларів США суми позики, що за курсом Національного банку України станом на день складання позову (10 червня 2020 року) складало 799 236 грн. 00 коп. та 1800 дол. США відсотків за користування позикою, що в еквіваленті становить 47 954,16 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 847 190 грн. 16 коп. [PERSON] також просить стягнути з відповідача проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 2 400 доларів США, що в еквіваленті становить 63 938,88 грн., за період з 17.10.2017 р. по 17.06.2020 р. (30 000 дол. США х 3% : 12 міс. х 32 міс. = 2 400 дол. США) Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 63 938,88 грн. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 9111,30 грн.

Outcome: approved