Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

8 липня 2014 року до суду звернувся лікар-психіатр Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на те, що на консультативному обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері перебуває [PERSON], [INFO], з діагнозом резидуальна шизофренія, враховуючи перебіг хвороби, пацієнт повинен постійно приймати підтримуючу терапію, про те, від прийому ліків категорично відмовляється, внаслідок чого погіршився стан здоров'я, став агресивний до батьків, створює нестерпні умови їхнього існування, погрожуючи позбавленням життя, знущається над матір'ю, хворим себе не вважає. Оскільки у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого завдає значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку із погіршенням психічного стану у разі не надання психіатричної допомоги. З огляду на викладене, відповідно до ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікар-психіатр просить його заяву задовольнити. В судовому засіданні представники заявника заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник прокуратури м.Хмельницького не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні проти поданої заяви заперечив, вважає себе абсолютно здоровим, відмову у прийнятті ліків мотивує тим, що у них є побочні ефекти, у зв'язку із чим, він набирає вагу, ліки не приймає близько півтора року, почуває себе нормально, з дому пішов у зв'язку із тим, що почув розмову матері про необхідність поміщення його на лікування до психіатричного закладу. Його законний представник матір [PERSON] в судовому засіданні вважає, що лікування сина є необхідним, вона певний час підсипала йому ліки, син добровільно ліки приймати не бажає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2014 року до головного лікаря ХОПНД звернулася [PERSON], яка просила вжити заходів щодо розшуку сина [PERSON], у якого загострилася психіатрична хвороба, з'явилася агресія проти батьків, не приймає ліки, його стан погіршується щодня. Згідно висновку лікаря-психіатра від 4 червня 2014 року [PERSON], оглядався на засіданні розширеної лікарсько-консультативної комісії, у нього спостерігалися негативізм, підозрілість, напруженість, заперечення будь-яких проявів негативної поведінки, вважає, що може працювати, батьки не допомогли влаштуватись, не включається у трудові процеси, не виконує елементарної побутової роботи, спостерігалась дратливість, яка легко виникала, намагався стримувати емоції, в своїх судженнях категоричний, демонстративний, немає критики своїх дій, хворим себе не вважає, приймати підтримуючу терапію категорично відмовляється. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Ст.1 цього Закону визначено, що тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 2009 року, з 14 лютого 2009 року лікувався в Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №1 з діагнозом параноїдна шизофренія, 25 квітня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1 з діагнозом резидуальна шизофренія, виписаний 25 квітня 2014 року, при цьому порушень сприйняття, маячних ідей не мав, вважав, що в прийнятті ліків не має необхідності та являється здоровим. З наданого висновку та виписки стаціонарного хворого №2701 судом не вбачається, що має місце погіршення психічного стану та що, ухилення від підтримуючої терапії може завдати значної шкоди здоров'ю, так [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що близько півтора року не приймає ліки, його психічний стан не змінюється, у зв'язку із тим, що матір хотіла помістити його на лікування у психіатричну лікарню він пішов з дому в травні 2014 року на даний час проживає в готелі «Поділля», колись він дійсно хворів та потребував допомоги, на даний час в цьому необхідності не має, причину не влаштування на роботу пояснював високим рівнем безробітності у регіоні. При знаходженні на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1 при виписці було зазначено, що хворий не є небезпечним для себе і оточуючих, не свідчить про це і висновок лікаря-психіатра. Посилання представника Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру та законного представника [PERSON] на події, які мали місце в 2012 році, на увагу не заслуговують, оскільки підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги мають існувати на час розгляду справи, з поданого висновку, не вбачається погіршення стану здоров'я [PERSON], інших доказів представником Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed