Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до травня 2015 року. У листопаді 2008 року у подружжя народилася донька [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року розірвано шлюб, укладений між сторонами, та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. На час звернення до суду позивач [PERSON] має постійну роботу, зареєстрований фізичною особою - підприємцем. Батьки неповнолітньої не дійшли між собою згоди щодо місця проживання дитини. Наразі неповнолітня донька мешкає разом з матір'ю [PERSON], яка не дає батьку бачитися разом з дитиною та приймати участь у вихованні дитини. Позивач вважає, що буде доцільним визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки [PERSON] має власний бізнес, його робочий день триває з 9 до 15 години, а тому батько матиме час відводити та забирати дитину зі школи, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися. Позивач має усі можливості для створення усіх необхідних умов для проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. У той час як мати дитини не має достатнього рівня доходу для забезпечення дитини, зловживає спиртними напоями в присутності дитини, веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на психологічний розвиток дитини. Також позивач стверджує, що дитина виявляла неодноразово бажання жити разом з батьком, однак матір дитини у цьому чинить перешкоди позивачу. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», позивач [PERSON] просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з її батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відібрати дитину [PERSON] у [PERSON] та повернути її за попереднім місцем проживання: [ADDRESS], тобто за місцем проживання [PERSON] До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] заявила зустрічний позов про визначення місця проживання дитини з матір'ю. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] послалася на те, що на даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з нею у будинку [ADDRESS]. [PERSON] створені усі умови для проживання та розвитку дитини, усі витрати по утриманню дитини несе [PERSON] [PERSON] має власну кімнату, обладнану усім необхідним. [PERSON] працює у ЗНЗ І-ІІІ ступенів - середній загальноосвітній школі № 45 на посаді секретаря. Протягом літа 2015 року [PERSON] два рази відпочивала разом з дитиною на морі та базі відпочинку «Десна». Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що нею не чиняться перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні з дитиною, однак [PERSON] сама не бажає спілкуватися з батьком, їздити з ним удвох на відпочинок, тощо. За таких обставин, позивач [PERSON] просить визначити місце проживання [PERSON], 2008 року народження, разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, заперечували проти задоволення зустрічного позову. [PERSON] зазначив, що припинив проживати разом з [PERSON] у жовтні 2013 року, він разом неповнолітньою донькою виїхав з будинку по вул. Кальвільній в м. Києві в квартиру по вул. Маршала Тимошенка, де вони проживали біля року, про що мати дитини не заперечувала. У травні 2015 року [PERSON] привіз дитину до матері, через деякий час не зміг забрати дитину до місця її проживання. [PERSON] почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, він не міг додзвонитися до [PERSON], оскільки її телефон був увесь час вимкнений. У вересні 2015 року до останнього не знав в яку саме школу піде його донька. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали зустрічні позовні вимоги, заперечували проти задоволення позову [PERSON] [PERSON] вказала, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Після розлучення з [PERSON] вона проживала в квартирі брата в Оболонському районі м. Києві. [PERSON] забрав дитину, речі та документи. [PERSON] кожен день відвідувала дитячий садочок, до якого ходила дитина. Фактично неповнолітня [PERSON] мала кілька місць проживання. В кінці травня 2015 року [PERSON] разом з дитиною вирішили, що будуть проживати разом в будинку по вул. Кальвільній в м. Києві. Дитина не бажає спілкуватися з батьком, оскільки поведінка [PERSON] є агресивною. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він проживає по [ADDRESS], є сусідом [PERSON] - [PERSON] з 1999 року, товаришували родинами, оскільки мають дітей одного віку. Після розлучення відносини з [PERSON] у свідка погіршилися. Свідок вважає, що [PERSON] налаштовує дитину проти батька, перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною. Крім того, свідок повідомив, що на його погляд у родині [PERSON] ненормальний моральний клімат, батько [PERSON] - дідусь [PERSON] проживає у будинку з іншою жінкою, зловживає алкогольними напоями. У дитини в телефоні заблоковано номер телефону батька. Свідок бачив, як [PERSON] приїжджає до будинку по вул. Кальвільній до дитини, однак йому бачитися з дитиною не дають. [PERSON] був свідком бійки [PERSON] з [PERSON], який спровокував бійку. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, показав, що він проживає по [ADDRESS], знайомий з [PERSON] та [PERSON], тісних стосунків не підтримує. Останні 6 місяців регулярно, приблизно 3 рази на тиждень, бачить [PERSON] біля будинку по вул. Кальвільна. Олександр повідомив свідку, що півроку вже не може бачитися з дитиною. Свідок [PERSON] під час допиту у судовому засіданні показав, що він є батьком [PERSON] та дідусем [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] роз'їхалися у 2014 році. Спочатку дитина проживала разом з батьком, відвідувала дитячий садочок в Оболонському районі м.Києва. Дитину з садочку забирали поперемінно, дитячі речі знаходилися за місцем проживання матері. Потім дитина почала усе частіше проводити час з матір'ю, та переїхала проживати разом з матір'ю до будинку. Віолетта не бажала розмовляти по телефону з батьком. Після зустрічей з батьком дитина замикається, напружена, а тому таке спілкування шкодить дитині. [PERSON] має великий вплив на дитину. Вихід з ситуації, що склалася, бачить у мирному врегулюванні спору. Віолетта переживає, любить обох батьків. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09 грудня 2008 року. (а.с. 16) Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Крім того, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнення аліментів. (а.с. 48-53) Між сторонами триває спір з приводу визначення місця проживання дитини. На час розгляду справи неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та навчається у першому класі середньої загальноосвітньої школи № 45 м. Києва. Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася [PERSON], якій наразі виповнилося сім років. Шлюб, укладений між сторонами, було розірвано за рішенням суду. Батьки неповнолітньої проживають окремо. Мати [PERSON] проживає у будинку по [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Будинок, у якому проживає відповідач, перебуває у власності її матері [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 105) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, проведеного 13 листопада 2015 року працівниками служби у справах дітей Подільської РДА, житловий будинок по [ADDRESS] в м. Києві складається з двох поверхів, загальною площею 240 кв.м., житлова площа - 110 кв.м. Кімната дитини розташована на другому поверсі, для виховання та проживання дитини створені усі умови. У будинку проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] - чоловік [PERSON] (а.с. 54) Батько неповнолітньої [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло. Згідно з довідкою форми № 3 від 30 березня 2016 року усі вказані особи зареєстровані у наведеній квартирі. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, проведеного 06 квітня 2016 року працівником служби у справах дітей Оболонської РДА, квартира [ADDRESS] розташована на 9 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 3-х кімнат. Для [PERSON] відведена окрема кімната, яка облаштована розсувним диваном, комп'ютерним столом зі стільцем, комодом, в кімнаті багато іграшок, книжок. В інших двох кімнатах проживають батько [PERSON] та бабуся з дідусем - [PERSON], [PERSON] [PERSON], який є братом позивача, у квартирі не проживає, іноді залишається на ніч у кімнаті батька дитини. Мати дитини [PERSON] працює в середній загальноосвітній школі № 45 Подільського району м.Києва на посаді секретаря, що підтверджується довідкою від 02 листопада 2015 року № 265. (а.с. 47) Позивач [PERSON] зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію від 13 грудня 2007 року. (а.с. 13) З наданих сторонами доказів вбачається, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення як батька дитини, так і матері, є рівними. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тобто, для розлучення неповнолітньої дитини, якою є [PERSON], 2008 року народження, з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч.2 ст.161 СК України. У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, у своєму висновку від 19 січня 2016 року № 106-345 визначила доцільним проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 70-71) Оцінивши зібрані у сукупності докази, суд доходить наступних висновків. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебувають у неприязних стосунках, що підтверджується як поясненнями сторін, показами свідків, так і неодноразовими зверненнями осіб до правоохоронних органів. [PERSON] деякий час після розірвання шлюбу проживала разом з батьком [PERSON] З травня 2015 року дитина проживає разом з матір'ю. Дійти згоди щодо місця проживання дитини у позасудовому порядку [PERSON] та [PERSON] не можуть. Психологом [PERSON] проведено психологічне обстеження дитини. Згідно з висновком психологічного обстеження, затвердженого Директором Міського центру дитини Служби у справах дітей КМДА 28 грудня 2015 року, [PERSON] позитивна у спілкуванні, емоційний стан стабільний. Проте коли мова йшла про взаємовідносини в родині дівчинка починала хвилюватися, бажає, щоб мати з батьком не сварилися. З'ясовано, що [PERSON] має високий рівень емоційної прихильності до батька, визнає його авторитет, пов'язує з ним свої інтереси та переживання. З матір'ю у дівчинки відкриті стосунки, вона вважає її своїм партнером по справах. В емоційному фоні [PERSON] спостерігається доброзичливість, визначена позитивна спрямованість, як до батька, так і до матері, що є показником емоційного комфорту в житті дівчинки. Психологом рекомендовано матері [PERSON] та батьку [PERSON] скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань і дотримання домовленостей, які пов'язані з вихованням [PERSON] та її місцем проживання. Такі рекомендації психолога продиктовані віковими особливостями та потребами дитини, постійним бажанням дівчинки жити спокійно і безпечно, емоційною прихильністю до обох батьків та мінімізацією травмування дитини. У матеріалах справи відсутні докази зловживання батьками малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] спиртними напоями, наркотичними засобами. Також не вбачається, що батьки дитини у повсякденному житті поводять себе аморально або у спосіб, що може зашкодити інтересам дитини. Суд звертає увагу, що за висновком психолога малолітня [PERSON] має прихильність до обох батьків, однак через конфлікти між батьками дівчинка починає хвилюватися та переживати, що може негативно вплинути на стабільність емоційного стану дитини, її подальшим розвиток та відносини з батьками. На жаль, доказів виконання рекомендацій психолога щодо проходження курсу сімейної медіації сторони суду не надали, налагоджувати стосунки між собою в аспекті, пов'язаному з вихованням та участю у спілкуванні з дитиною, не виявили бажання. При визначенні місця проживання дитини суд виходить з наступного. На час розгляду справи малолітня [PERSON] з травня 2015 року проживає разом з матір'ю [PERSON], до якої відчуває прихильність. Обставин, за наявності яких дитина віком до 10 років може бути розлучена з матір'ю, судом не встановлено. Розпорядок дня дитини є стабільним, [PERSON] відвідує школу, де працює її матір, а також позашкільні гуртки. У будинку, де проживає дитина, створені усі умови для розвитку та виховання [PERSON]. Суд не погоджується з твердженням позивача [PERSON], що за рішенням суду місце проживання дитини визначено разом з батьком, оскільки вищевказаним рішенням суду було відмовлено [PERSON] у визначенні місця проживання з матір'ю в квартирі, розташованій в Оболонському районі м. Києва, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] не заявлялися. Інші судові рішення з цього приводу відсутні. Приймаючи до уваги те, що зміна місця проживання дитини у даному випадку може негативно позначитися на її емоційному стані, суд доходить висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] Поряд з цим, суд звертає увагу позивача [PERSON], що він не позбавлений можливості звернутися до суду або служби у справах дітей із заявою про встановлення порядку спілкування дитини з батьком, оскільки як вбачається з матеріалів справи спілкування дитини з батьком та участь останнього у її вихованні утруднено через конфліктні стосунки, що склалися між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити зустрічний позов [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved