Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій щодо зменшення розміру призначеної йому пенсії та відрахування з неї податків і зборів, встановлених Законами України, які не мають зворотної сили неправомірними; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва виплачувати позивачу пенсію у розмірі встановленому на час її призначення, а саме 13750,82 грн., починаючи з 01.01.2015 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з листопада 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва йому призначено пенсію в розмір 13750,82 грн. щомісячно. З 1 лютого 2015 року ця пенсія відповідачем нараховується у зменшеному розмірі. Зокрема, в частині, що перевищу 3 654 грн., пенсію оподатковано у розмірі 16,5 % (15% - податок на доходи фізичних осіб та 1,5 % - військовий збір). В зв'язку з нарахуванням пенсії у зменшеному розмірі позивач звернувся до відповідача з листом щодо виплати пенсії в повному розмірі. Однак, листом №4842/09/К-262 від 20.04.2015 позивачу відмовлено. Вважаючи, що згідно ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню, то дії відповідача щодо зменшення розміру призначеної у 2010 році пенсії є протиправним та порушують конституційні права позивача, а тому позивач просив позовні вимоги задовольнити. Таким чином, позивач обґрунтовує вимоги адміністративного позову тим, що відбулося звуження змісту та обсягу його конституційного права на пенсійне забезпечення внаслідок застосування відповідачем закону, який не відповідає положенням Конституції України. Відповідач, заперечуючи проти заявленого позову в своїх письмових запереченнях посилається на те, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва та одержує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру України». Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів, щодо податкової реформи» №71 від 28.12.2014 року були внесені зміни щодо оподаткування пенсій , згідно до яких з 01.01.2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати"; Відповідно до п. 16 перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а отже положення ч. 4 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стосовно того, що пенсії не підлягають оподаткуванню - є не дійсним. Базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, у частині що перевищує 3654,00 грн. на місяць. Ставка податку становить: - 15% - у разі якщо база оподаткування місячного оподаткованого доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року; - 20 % -у разі якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621 від 31.07.2014 року та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів, щодо податкової реформи» №71 від 28.12.2014 року тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (далі - Кодекс). Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування, визначеного статтею 163 цього Кодексу. З 1 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015, яким, зокрема, встановлюється особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму (949,00 грн.х150%=1423,50грн.), встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 25.03.2015 позивачем подано документи щодо звільнення. Абзацом 1 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія. У зв'язку з тим, що списки на виплату пенсії за квітень 2015 року на момент отримання заяви від позивача були вже сформовані, пенсія за квітень нарахована як працюючому пенсіонеру. За квітень 2015 року позивачу нараховано пенсію в розмірі 10362,56 грн., оскільки 11688,20 (13750,82 грн. х 85%, на підставі ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») - 1205,13 грн. (податок на доходи фізичних осіб, ставка 15% (11688,20 - 3654,00)х15%) - 120,51 грн. (військовий збір, 1,5% (11688,20 -3654,00)х1,5%) = 10362,56 грн. На травень 2015 року суму розміру пенсій відповідачем було приведено до вимог чинного законодавства. Згідно п. 18 ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (в редакції від 28.12.2014 року) учасникам бойових дій надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. Враховуючи зазначене та положення ст. 19 Конституції України відповідача вважає, що його дії є обґрунтованими та вчинялись лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 03.08.2015 року ухвалою судді за результатами скороченого провадження справу було призначено до розгляду. Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва та одержує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру України». Частиною 1 ст. 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Згідно п.п.164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Відповідно до п.п.164.1.1. ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Податковим Кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIIІ від 28.12.2014 (далі - Закон №71-VIIІ) встановлено, що особи, з яких удержується податок на доходи фізичних осіб, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування збору є доходи, визначені п. 162.1 ст. 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно до п.п.164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України та Закону №71-VIIІ, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80 від 28.12.2014, у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., відтак, відповідно до положень ПК України та Закону № 71-VIIІ, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць. Статтею 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Відповідно до п. 164.3. ст. 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах. Також, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір. Так, платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України, а саме - фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Відповідно до ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). З огляду на вищевикладене, вбачається що об'єктом оподаткування військового збору, є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії. Оскільки, положення ПК України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач, здійснюючи відповідні відрахування, діє відповідно до чинного законодавства. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів. Крім того, у рішенні від 8 жовтня 2008 року N 20-рп/2008 у справі про страхові виплати Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим встановлюються державою з урахуванням його фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Цим самим спростовуються доводи позовної заяви позивача щодо неможливості звуження змісту та обсягу його конституційного права на пенсійне забезпечення. Відповідно до ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст.7-12, 69-71, 159-163 КАС України, суд, -

Outcome: dismissed