Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначала, що з 08 жовтня 2004 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON], рішенням суду від 10 квітня 2006 року шлюб між ними розірвано, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Вона створює усі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку сина. Згідно із рішенням суду від 20 грудня 2011 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на дитину в розмірі 800 грн., щомісячно, проте жодного разу матеріальної допомоги синові відповідач не надавав. Від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини [PERSON] ухиляється, життям і здоров'ям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує повністю, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов не подавав, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Третя особа: Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області до суду теж не з'явився, надав заяву, у якій зазначав, що позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] народився [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено 05 березня 2005 року відповідний актовий запис за № 492. Батьком дитини є відповідач [PERSON], матір'ю - позивач [PERSON], які у період з 08 жовтня 2004 року перебували у шлюбі. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 квітня 2006 року шлюб між ними розірвано. Заочним рішенням цього ж суду від 20 грудня 2011 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на сина [PERSON] в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 04 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], навчається він у 6-А класі Ладижинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від них у [ADDRESS]. Із висновку № 2-20-389 від 31 січня 2017 року Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, наданого суду за заявою позивача [PERSON], вбачається, що, Орган опіки та піклування, вивчивши надані йому документи, зробив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина ухиляється, життям і здоров'ям дитини не цікавиться, до самостійного життя сина не готує, проживає окремо від нього. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 грудня 2011 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на малолітнього сина [PERSON], а тому при ухваленні цього рішення питання про стягнення аліментів на дитину суд не вирішує. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду цього позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., який згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved