Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

\~ Позивач звернувся в суд із позовом, яким просить виключити з актового запису №91 від 27 березня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління у Кіровоградській області відомості про його батьківство відносно [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2013 року до 29 травня 2015 року. 12 березня 2014 року від шлюбу народився син [PERSON], батьком якого записали його. Проте, під час спільного їх проживання у нього виникли сумніви в тому, що дитина не його. Крім того, навіть дружина своєю поведінкою переконувала його, що він не є біологічним батьком дитини, в звязку з чим змушений звертатися до суду. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та клопотала призначити по справі судово -генетичну експертизу. Відповідач в суді щодо призначення заявленої експертизи не заперечувала. В судовому засіданні, після проведеної судово-медичної експертизи 15.11.2016 року позовні вимоги визнала. Зазначила, що вона погоджується із позовом про виключення з актового запису відомостей про батька дитини, навіть при тому, що експертиза доводить протилежне. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, залучена до участі в справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2016 року, її представник в судове засідання надав заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.65). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. При цьому, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що з 15 листопада 2013 року до 29 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. 12 березня 2014 року в м. Кіровограді, Кіровоградської області, Україна, народився [PERSON], про що 12 березня 2014 року складено відповідний актовий запис №91. Батьками вказано: батько- Горжій [PERSON], мати- Горжій [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ №191150 , виданого повторно 18.02.20016 року (а.с.7). У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини ( ст. 133 СК України). Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Як зазначається у ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ЦПК України). В межах розгляду даної цивільної справи, за клопотанням представника позивача, 05.07.2016 року судом призначено судово- медичну молекулярно-генетичну експертизу. Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом (ст.66 ЦПК України). Згідно з висновком експерта №80 від 04.10.2016 року, який складено експертами відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,9999 %; таким чином, батьківство практично доведене (а.с. 79-85). Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач є біологічним батьком [PERSON], [INFO], ці обставини підтверджуються висновком експерта №80 від 04.10.2016 року. З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги пояснення сторони позивача, а також і визнання позову відповідачкою , що [PERSON] не є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки наведені позивачем обставини щодо оспорювання батьківства ґрунтуються на припущеннях, та спростовуються наявними у справі доказами, в той же час як передбачено ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є безпідставним, необґрунтованим, а відтак у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed