Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

07.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 3,0 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, необхідного для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти задоволення позову. Відповідач Камянська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02.08.2000 року Камянською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], що підтверджено також інформаційною довідкою Відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області за №9-1514-0.12-142/2-16 від 12.01.2016 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого Виконкомом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,0 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про наявність заповіту від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.12.1972 року; син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.05.1973 року. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Судом встановлено, що позивач спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, протягом шести місяців проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1266 від 09.09.2015 року. Інший спадкоємець [PERSON]- син спадкодавця, спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, оскільки на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав, в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. На теперішній час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. На спадщину у вигляді земельної ділянки не претендує, та не заперечує проти визнання права власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] Інформація викладена у довідці довідкою комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1266 від 09.09.2015 року щодо проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на день його сперті не приймається судом до уваги, з огляду на те, що не відповідає дійсності та спростовується іншими матеріалами справи. Так, постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2011р. по кримінальній справі №4-194-2011 [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяця. Постановою від 20.09.2011р. [PERSON] продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 3 місяців. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2011р. кримінальну справ по звинуваченню [PERSON] призначено до розгляду та залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2012р. [PERSON], [INFO]., визнано винним по ст. 152 ч.4 КК України та визначено покарання у вигляді позбавлення волі на 10 років; строк відбування покарання визначено розраховувати з 27.11.2011р. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживав разом із спадкоємцем на момент смерті та не прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу в Одеській області за № 350/78/2015 від 01.12.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, необхідний для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як було встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка площею 3,00 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02.08.2000 року Камянською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], що підтверджено також інформаційною довідкою Відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області за №9-1514-0.12-142/2-16 від 12.01.2016 року; кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved