Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності фізичної особи та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа № 697/655/17 за її позовом до [PERSON] про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.В ході розгляду справи 11.10.2017 року відповідач по справі подав до канцелярії суду своє письмове заперечення, в якому виклав недостовірну,негативну інформацію щодо неї, яка ганьбить її честь і гідність. Дана недостовірна, негативна інформація щодо неї була подана на реєстрацію в канцелярію суду, в якій працює не менше 6-ти осіб, окрім працівників канцелярії суду з данною інформацією знайомилися безпосередньо судя [PERSON], секретар судового засідання Дрянова Н.В. та її представник. Недостовірна інформація стосовно неї булла поширена невизначеному колу осіб. Неправомірними діями принижена її честь та гідність, а також заподіяна значна моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскількиз цією інформацією також ознайомився її цивільний чоловік і це вплинуло на їхні стосунки. В звязку з цим вона змушена звернутисчь до суду та просить судвизнати, що поширені відповідачем відомості, які він зазначив в запереченні такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність і є неправомірним втручанням в її особисте і сімейне життя. Визнати наклепом дії відповідача з виготовлення та поширення недостовірної негативної інформації стосовно неї. Зобовязати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі і гідності відносно неї та спростувати відомості поширені ним 11.10.2017 року у його письмовому запереченні у спосіб, близький до їх поширення шляхом публікації вибачення перед нею у місцевій газеті « Дніпрова зірка». Витрати пов»язані зі спростуванням відомостей поширених відповідачем покласти на відповідача. Стягнути з відповідача на її користь 20000 гривень. Та крім того стягнути з відповідача витрати пов»язані з розглядом справи. У судовому засіданні позивачка та її представник у повному обсязі підтримали позовні вимоги, та посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити. У судове засідання відповідач не зявився надіслав заяву про розгляд справи без його участі , за участю його представників. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на матеріали відзиву та просили відмовити в задоволенні позову.. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної розповсюдженням недостовірної інформації. Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно п.3 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду. Згідно ч.2 статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спростування недостовірної інформації відноситься до спеціальних засобів захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі. Згідно ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. При розгляді даної справи, суд враховує також міжнародно-правові зобов'язання України в сфері свободи слова, свободи вираження поглядів. Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Слід зазначити про те, що право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, ст.10 Конвенції захищає і погляди, критичні зауваження або припущення. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Крім того відповідно до розяснень, що містяться у пунктах 14,15 Постанови пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що позовна заява у даній категорії справ має містити, зокрема відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача(заявника), яка саме інформація поширена відповідачем(відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин. У Постанові Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зазначено що в порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами. За таких обставин, інформація, надана відповідачем під час розгляду цивільної справи № 697/655/17 в Канівському міськрайонному суді Черкаської області не може бути визнана як недостовірна за результатами розгляду даної справи, оскільки відповідач, під час розгляду справи в Канівському міськрайонному суді Черкаської області, реалізував своє процесуальне право. Достовірність або недостовірність наданої відповідачем інформації має встановити суд, в провадженні якого безпосередньо перебуває справа № 697/655/17 та надати отриманій інформації належну оцінку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76,77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та порушенням прав позивача. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed