Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

09 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати Договір поруки від 26 березня 2007 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що \~в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 4к-70 від 26 березня 2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] та Кредит», між нею та банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона як поручитель поручилась за виконання позичальником [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору. Позивач вважає, що порука є припиненою, оскільки п. 5.1. Договору поруки передбачає, що порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не заявив позовні вимоги до Поручителя. Вказує на те, що несвоєчасне виконання основного зобовязання за кредитним договором почалось 11.06.2008 року, таким чином вважає, що порука припинилась 12.12.2008 року, та навіть якщо враховувати від часу направлення претензій № 2283 та № 2284 від 10.04.2009 року порука , на її думку, припинилася 11.10.2009 року. Разом з тим позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «[PERSON] та Кредит» звернулось до суду із позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором лише 26.11.2009 року, та з урахуванням положень ч. 4\~ст. 559 ЦК України, просить визнати договір поруки від 26 березня 2007 між нею та ПАТ «[PERSON] та Кредит» припиненим. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявилась позивач [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Банк «[PERSON] та Кредит» - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями Цивільного Кодексу України щодо кредитного договору та поручительства. У судовому засіданні встановлено, що 26.03.2007 року між [PERSON] акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4к-70, з Додатковою угодою № 1 від 01.11.2008 року до Кредитного договору, відповідно до яких [PERSON] надав [PERSON] кредит у сумі 95\~000 дол. США, з оплатою по процентній ставці 20 % річних, а останній зобовязався повернути ці грошові кошти у строк до 28.03.2022 року. В якості забезпечення кредиту між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 506/07, за яким остання виступила поручителем за зобовязаннями [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит». Згідно п. 2.1 Договору поруки [PERSON] зобовязалася відповідати по Кредитному договору як солідарний боржник з [PERSON]. Відповідно до п.п. 2.2., 3.1 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплати комісійної винагороди, сплати неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. У випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за кредитним договором у зазначені у Договорі строки Поручитель зобовязується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмово чи телетрансмісійно) про невиконання боржником прийнятих на себе зобовязань уплатити вимагаєму кредитором грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким засобом, вказаним Кредитором. Згідно п. 3.5 Договору поруки, Кредитор має право звернути стягнення на майно та інші кошти Поручителя, що належить останньому на право власності або оперативного управління у випадку невиконання Поручителем прийнятих на себе зобовязань за Договором поруки. Статтею 553 ЦК України\~передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим\~\~ для виконання сторонами Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч. 1\~\~ст.626 ЦК України\~\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, укладений договір поруки - є підставою, відповідно до якої між позивачем і відповідачем виникли взаємні права та обов'язки. Таким чином, договір, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, має обов'язкову силу для самих сторін. \~Норми ч.4\~ст.559 ЦК України\~передбачають, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від\~\~дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч.4\~ст.559 ЦК\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі\~ст.526 ЦК\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання Крім того, згідно роз'яснень Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Умови п.5.2 договору поруки передбачають, що порука припиняється із припиненням зобов"язань, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов"язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. В зв'язку з невиконанням належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором позичальником виникла заборгованість перед банком, внаслідок чого останній 26.11.2009 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси із відповідним позовом про стягнення заборгованості, про що свідчить відповідна позовна заява (а.с. 4-9). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2012 року позов ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було задоволено, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 4к-70 від 26 березня 2007 року в сумі 151\~966 дол. США 76 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.06.2011 року дорівнює 1\~211\~175 грн., 08 коп., а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 910 гривень з кожного. Слід зазначити, що вказане рішення в законному порядку оскаржене не було та набрало законної сили, біль того, як вбачається з тексту самого рішення, відповідачі позов визнали частково, у сумі основного боргу, не були згодні лише з нарахованою сумою пені. Згідно із частиною п'ятою\~статті 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду Відповідно до пункту 9 частини другої\~статті 129 Конституції України,\~статті 14 ЦПК України\~однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду За\~статтею 14 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Суд вважає, що повне виконання боргових зобов'язань за кредитним договором пов'язується з конкретною датою погашення кредитної заборгованості, зазначеної у кредитному договорі, укладеному між ТОВ «Банк «[PERSON] та Кредит» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] та Кредит» та громадянином України [PERSON], якою є 28 березня 2022 року. Також виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Після остаточного припинення здійснення боржником необхідних платежів, квітня 2009 року банк звернувся до відповідачів з вимогами про виконання грошових зобовязань, однак, відповідачі своїх зобовязань не виконали, заборгованість не погасили, що і стало підставою для подання у листопаді 2009 року позовної заяви про стягнення заборгованості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання договору поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні і шестимісячний строк для звернення до суду з даним позовом банком пропущений не був. Доводи позивача про те, що претензію від банку вини отримали 10.04.2009 року не заслуговують на увагу, через те, що жодних доказів на підтвердження цього суду надано не було. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, з договору поруки вбачається, що [PERSON] була проінформована про умови кредитування, оскільки власноручно підписала його. Отже слід зауважити, що договір поруки був підписаний [PERSON] власноручно, умови договору їй були відомі, а від так вона свідомо йшла на ризик укладаючи даний договір. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Таким чином суд дійшов висновку про те, що Відповідачем не пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, відтак відсутні відповідно до положень ч.4\~ст.559 ЦК України\~підстави для визнання поруки припиненою. Позивачем суду інші дані та докази на спростування вказаної обставини не надані, іншого договором поруки між сторонами не визначено та судом не встановлено. \~\~\~\~ На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Ухвалюючи рішення по справі суд керується положеннями ч. 1 ст.. 11 ЦПК України відповідно до якої \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed