Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, яким просить після уточнення вимог, розділити 1 / 2 частину житлового будинку і надвірних будівель , які належали до смерті [PERSON], і які перейшли у власність до неї, позивача, та відповідача по справі, в рівних долях згідно право установчих документів по 1 / 4 частині кожній ; визначити порядок користування земельною ділянкою між ними, сторонами , у відповідності з ідеальними частками у праві власності на будівлю ( а.с. 21-22, 60). Вимоги мотивувала тим, що після смерті [PERSON], вони з відповідачкою отримали в спадок по 1 / 4 частині, кожна, житлового будинку , що знаходиться в [ADDRESS]. В натурі реально майно не поділено. Відповідач, без її згоди , після смерті баби, зайняла більшу частину будинку і земельної ділянки біля нього. Незаконно зробила врізку в газову систему для без облікового споживання газу та намагається переобладнати газове постачання таким чином, щоб позбавити її ним користуватися . Крім того, без її згоди, вселила в будинок свого сина [PERSON], який також чинить їй перешкоди в пропорціональному користуванні спадковим майном. Клопотала призначити будівельно-технічну експертизу , та після проведення якої просила суд, з врахуванням саме другого варіанту судової експертизи, вирішити питання поділу спадкового майна. Відповідач , зокрема її представник , в суді позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, за безпідставністю, необгрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, судового експерта, свідка , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог, з наступного. З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В суді з»ясовано, що 1 / 2 частина будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель , що розташований по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], по 1 / 4 його частині кожній (а.с. 5-9). З висновку судової комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №169-171 від 13.06.2014 року , наданого Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Кіровоградського відділення, вбачається, що згідно з нормативними документами , діючими в галузі будівництва на території України , зважаючи на об»ємно -планувальне рішення житлового будинку та наданого судом технічного паспорту на домоволодіння , місце розташування житлового будинку та надвірних будівель на земельній ділянці , фактичний розподіл 1 / 2 частини житлового будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS] в натурі у відповідності до розміру частки кожного із співвласників , тобто в частках визначених в питанні суду: по 1 / 4 частки по сталому користуванні та з відхиленням від часток на даному етапі технічно можливий , та запропоновано два варіанти розподілу 1 / 2 частки домоволодіння ( 1-й варіант з урахуванням переліка господарчих споруд по наданому судом технічному паспорту ООБТІ, в частках по 1 / 4 по сталому користуванню; 2-й варіант з урахуванням переліка господарчих споруд по наданому судом технічному паспорту ООБТІ , в частках по 1 / 4 з незначним відступом від ідеальних часток (а.с. 102-113). Так, відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз»яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок". Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз»яснень, що містяться в пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Виходячи з того, що за змістом ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності повинен нести витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки, витрати на проведення робіт з перепланування і переобладнання будинку повинні розподілятися між співвласниками з урахуванням їх часток та обставин справи. Позивач, після проведення заявленої експертизи , просить розділити 1 / 2 частину будинку на 2-і квартири по 2-му варіанту . Разом з цим, для влаштування двох ізольованих квартир необхідно : 1-му співвласнику демонтувати дверний блок та закласти прорізи між приміщеннями :»3-2» та «3-1» та «3-3»; виконати дверний проріз між приміщеннями : «1-3» та «3-2»; « 1-6»; виконати віконний проріз із приміщення «3-2»; 2-му співвласнику закласти віконний проріз між приміщеннями ( 3-1 і 3-2). Визначення відокремлення внутрішніх електросистем (освітлення,газопостачання , опалення) та вартості виконання цих робіт необхідно звертатися у відповідні установи, що мають державні ліцензії для проектування та проведення даного виду робіт ( а.с. 111 висновку). Вирішуючи спір, суд з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з»ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін , за клопотанням позивача згідно до ухвали від 08.10.2014 року зобов»язав виконавчий комітет Кіровоградської міської ради розглянути питання щодо надання ( чи відмову у наданні) дозволу про можливість перепланування чи переобладнання в житловому будинку по [ADDRESS] , відповідно до висновку судової експертизи від 13.06.2014 року №169-171. Листом №7404/22-0524 від 27.10.2014 року , виконавчий комітет Кіровоградської міської ради , повідомив суд, що враховуючи , що в запропонованих експертизою варіантах розподілу частини житлового будинку по [ADDRESS] , склад і площа приміщень не відповідають державним будівельним нормам і порушують передбачені чинним законодавством рівень комфорту та параметри приміщень будинку , дозвіл на перепланування і переобладнання частини зазначеного житлового будинку надати неможливо . Сторони не скористались своїми процесуальними правами щодо доведення своїх доводів і заперечень, не надали інших доказів для визначення інших можливих варіантів технічного розподілу в натурі житлового будинку без обмеження прав одного з співвласників, не заявляли клопотання про призначення повторної та додаткової експертизи. Обраний позивачкою спосіб захисту її прав не відповідає зазначеним нею нормам закону та суперечить засадам розумності і справедливості. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Вирішення спору про порядок користування земельною ділянкою залежить від вирішення спору про поділ будинку. Передача у користування кожного з них земельну ділянку розміром, що не є пропорційною часткам осіб у вартості будівель та споруд, суперечить вказаній нормі закону. Враховуючи викладене , суд вважає, що позовні вимоги щодо поділу спірного нерухомого майна в натурі не є обгрунтованими та не підтверджуються відповідними доказами, тому не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed