Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н від 08.04.2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має станом на 28.09.2014 року заборгованість на загальну суму 20288,87 грн. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, своєю письмовою заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, а також розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні, оскільки сплив строк позовної давності, так, заява про бажання отримання кредиту в розмірі 3000 грн. була ним підписана 08.04.2008 року і він вказаний кредит перестав погашати в кінці 2008 року, кредитна картка не поновлювалась. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.04.2008 року відповідач підписав заяву про бажання отримати кредит у позивача на суму 3 000 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим відповідач просить застосувати строки позовної давності, оскільки заява про бажання отримання кредиту була ним підписана 08.04.2008 року, нову карту з продовженим строком дії відповідач не отримував, а кредит перестав платити в кінці 2008 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до Правової позиції прийнятої Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Згідно п. 3.1.3 Розділу «Правила користування платіжною картою» Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк ( шляхом надання клієнту карти з новим строком дії ). Банком не направлялось жодного повідомлення відповідачу щодо здійснення переоформлення кредитної картки. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того коли настав кінцевий термін повернення грошів, позичених [PERSON] Тому слід вважати, що до 2012 року у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов кредитного договору. Банк звернувся з позовом до суду 14.10.2014 року (а.с. 2). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права поза межами позовної давності. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до положень статті 257 та частини 3 статті 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, що було зроблено відповідачем в судовому засіданні, що підтверджено і його письмовою заявою. Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed