Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення сплачених коштів за договором купівлі-продажу майнових прав у зв`язку із невиконанням продавцем його умов. Позов мотивований тим, що 26.07.2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б2П3К1, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання продавця, а позивач покупця. Відповідно до умов цього договору сторони зобов`язались протягом 2-го кварталу 2017 року укласти договір купівлі-продажу частини багатоквартирного житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , у нотаріальній формі на умовах, визначених договором. Нерухомим майном є квартира №1 на третьому поверсі зазначеного будинку, загальною площею 56,59 кв.м. Позивач зазначає, що він добросовісно виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені вказаним договором, та виконав 11 етапів платежів, передавши особисто [PERSON] готівкою грошові кошти на загальну суму 490 202 грн., що станом на момент передачі було еквівалентно 19 195 доларам США, а останній, в свою чергу, виконав вісім розписок на підтвердження їх отримання. Однак, не зважаючи на це, з незрозумілих причин, відповідачем до цього часу не виконано жодної з умов договору: основний договір не укладено, а доля зазначеного нерухомого майна невідома. Відповідно до п. п. 5.8. договору, у разі, якщо основний договір не укладено з вини продавця, продавець повертає всі фактично отримані від покупця кошти, за письмовою вимогою покупця, впродовж трьох місяців. Наприкінці серпня 2017 року позивач звернувся до [PERSON] із вимогою про повернення сплачених коштів за вказаним договором у зв`язку із невиконанням його умов та відповідачем на це 14.11.2017 було повернуто позивачу готівкою фактично лише 264800 грн.,що було еквівалентно 10 000 доларів США, а останнім виконано відповідну розписку (зберігається у [PERSON] ). Тобто фактично відповідачем було визнано невиконання умов договору та припинення подальших зобов`язань за ним. Однак, не зважаючи на це та неодноразові усні нагадування, до цього часу відповідачем так і не повернуто позивачу решту сплачених ним за вказаним договором грошових коштів на загальну суму 225 402 грн. Представником позивача - адвокатом Бистрицьким М.О., на адресу [PERSON] 13.09.2019 року було направлено письмову вимогу про повернення зазначеної суми коштів у місячний строк з моменту отримання поштового відправлення, яке відповідачу фактично було вручено ще 24.09.2019, однак, до цього часу [PERSON] не вчинив жодних дій спрямованих на повернення [PERSON] вказаних коштів, на телефонні дзвінки не відповідає, від зустрічей ухиляється, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення сплачених коштів за договором купівлі-продажу майнових прав у зв`язку із невиконанням продавцем його умов. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2019 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 20.01.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 09.06.2020 року за клопотанням сторони відповідача, з метою об`єктивності та усунення будь-яких сумнівів, з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою суду по справі призначено судову почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 31.12.2020 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просили їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, лише в тій частині, що підтверджується наданими відповідачем розписками, в яких підтверджено експертом підпис відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 26.07.2016 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б2П3К1, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання продавця, а позивач покупця. Відповідно до умов цього договору сторони зобов`язались протягом 2-го кварталу 2017 року укласти договір купівлі-продажу частини багатоквартирного житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , у нотаріальній формі на умовах, визначених договором. Нерухомим майном є квартира №1 на третьому поверсі зазначеного будинку, загальною площею 56,59 кв.м. Згідно з п.п.4.1. Договору продавець, зокрема, зобов`язався: -підготувати до укладення основного договору документи, необхідні для його нотаріального посвідчення, передбачені законодавством України (п. п. 4.1.1.); -що нерухоме майно нікому іншому не буде продане, не буде подароване, не буде заставлене, в спорі та під забороною, в тому числі в податковій заставі, не буде перебувати, а також, що правочини з продажу частини житлового будинку не будуть суперечити правам та інтересам неповнолітніх, малолітніх та непрацездатних осіб (п. п. 4.1.2.); -укласти з покупцем основний договір та передати йому у власність Нерухоме майно без оздоблювального ремонту (п. п. 4.1.3.). Підпунктом 6.1. договору визначено, що за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало бути здійснене до 01 квітня 2017 року. Відповідно до п. п. 2.1. договору в рахунок оплати за нерухоме майно, що купується, до оформлення основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму у гривнях, що дорівнює еквіваленту 20 314 доларів США. Умов договору передбачено, що оплата за договором здійснюється в 12 етапів, які визначаються певними стадіями будівництва, останнім з яких є отримання документів на право власності (а.с.11-14). На підтвердження добросовісного виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених вказаним договором та виконня 11 етапів платежів, передачі [PERSON] готівкою грошових коштів на загальну суму 490 202 грн., що станом на момент передачі було еквівалентно 19 195 доларам США, позивачем [PERSON] надано до матеріалів справи вісім розписок , в яких на підтвердження отримання зазначених вище коштів, стоїть підпис із зазначеням його розшифрування - [PERSON] (а.с.15-22). В судовому засіданні встановлено, що умови договору, не зважаючи на проведення позивачем оплати, відповідачем до цього часу не виконано, основний договір не укладено, а зазначене нерухоме майно без відома позивача було реалізоване іншій особі, проти чого не заперечила представник відповідача. Відповідно до п. п. 5.8 договору у разі, якщо основний договір не укладено з вини продавця, продавець повертає всі фактично отримані від покупця кошти, за письмовою вимогою покупця, впродовж трьох місяців. Наприкінці серпня 2017 року позивач звертався до [PERSON] із вимогою про повернення сплачених коштів за вказаним договором у зв`язку із невиконанням його умов та відповідачем на це 14.11.2017 було повернуто позивачу готівкою фактично 264800 грн.,що було еквівалентно 10 000 доларів США, а останнім виконано відповідну розписку (зберігається у [PERSON] ), що також не заперечили сторони та їх предстиавники в ході розгляду справи. Відповідачем фактично було визнано невиконання умов договору та припинення подальших зобов`язань за ним. На адресу місця проживання [PERSON] 13.09.2019 року було направлено письмову вимогу про повернення частини неповернених коштів у місячний строк з моменту отримання поштового відправлення, яке відповідачу вручено 24.09.2019 року (а.с.24). Зазначена вимога відповідачем залишена без реагування. Як зазначалося вище, на підтвердження передачі коштів, позивачем надано розписки про отримання [PERSON] від [PERSON] коштів на загальну суму 490 202 грн., що станом на момент передачі було еквівалентно 19 195 доларам США (а.с.15-22). Із пояснень завідувача сектору Вінницького НДЕКЦ МВС України Тальянчук Л.С., яка проводила судову почеркознавчу експертизу, наданих в судовому засіданні та відповідно до висновку Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22.12.2020 року за №284, вбачається, що вирішити питання "Ким, [PERSON] , чи іншою особою виконаний підпис в триннадцятій графі розписки, виданої [PERSON] 20.09.2016 року (навпроти прізвища [PERSON] )", не виявилось можливим, тому що при порівнянні досліджуваного підпису та підписів в зразках [PERSON] , не встановлено певного комплексу ідентифікаційних ознак, які були б достатні для будь-якого певного комплексу ідентифікаційних ознак, які були б достатні для будь-якого певного (позитивного або негативного) висновку. Судовий експерт зазначила, що досліджуваний підпис відрізняється від зразків підписів порівнювальної особи за загальним виглядом, транскрипцією, темпом, координацією рухів, елементи досліджуваного підпису не співставні з елементами підписів [PERSON] . Крім того, в розписках виданих [PERSON] від 23.11.2016 року та 26.12.2016 року виконано не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для стягнення з [PERSON] грошових коштів, які були сплачені за договором купівлі-продажу майнових прав №Б2П3К1 від 26.07.2016 р. у зв`язку з невиконанням його умов. Враховуючи те, що як було встановлено в ході розгляду справи, в розписках від 20.09.2016 року, 23.11.2016 року та 26.12.2016 року, наданих позивачем до справи підпис [PERSON] не знайшов свого підтвердження, суд приходить до висновку про часткову доведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для часткового задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, витрати зі сплати судового збору підлягають до часткового стягнення з відповідача.

Outcome: dismissed