Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

31.07.2009 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги (а.с.210-212), просять усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], в дану квартиру; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування позивачів житлову кімнату площею 18,4 кв.м та балкон площею 0,2 кв.м, у користування відповідачів виділити житлову кімнату площею 10,7 кв.м, житлову кімнату площею 11,2 кв.м, у загальному користування залишити коридор площею 12,8 кв.м, кухню площею 6,8 кв.м, туалет площею 1,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,9 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, балкон площею 0,2 кв.м, поклавши на позивачів обов'язок щодо проведення переобладнання квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачам на праві власності належить 2/5 частини квартири [ADDRESS], інша частина цієї квартири належить на праві власності [PERSON] - 2/5 частини та [PERSON] - 1/5 частина. Відповідачі у зв'язку з неприязними стосунками постійно провокують скандали, внаслідок чого позивачам неодноразово приходилось звертатись до міліції. Своїми діями відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні квартирою, в якій знаходяться їх особисті речі та майно. На думку позивачів, відповідачі порушують їх права як співвласників квартири, через що позивачі позбавлені можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном. Спірна квартира складається в трьох житлових кімнат, кухні, коридору, санвузла, ванної кімнати та балконів. На теперішній час склався певний порядок користування квартирою, відповідально до якого позивачі та неповнолітній [PERSON] проживали в кімнаті площею 18,4 кв.м, але через неприязні стосунки з відповідачами були змушені на деякий час залишити належне їм житло, після чого відповідачі взагалі не впускають їх до квартири та погрожують фізичною розправою, у зв'язку з чим позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали з викладених підстав. Додатково пояснили, що між сторонами фактично склався певний порядок користування квартирою, який зазначений у позовній заяві, проте цей порядок документально не оформлений. Так, позивачі проживали у житловій кімнаті площею 18,4 кв.м, дана кімната являється прохідною. Також пояснили, що переобладнання у квартирі, про які йдеться у висновку експерта, не влаштували; проживати у даній кімнаті без її переобладнання категорично не погоджуються, так як вона прохідна, відповідачі через цю кімнату проходять до своєї кімнати, а між сторонами існують вкрай неприязні стосунки. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, представник відповідачів зазначав, що через неприязні стосунки сторін неможливо їх сумісне проживання в одній квартирі, крім того, позивачів ніхто не виселяв, вони самостійно залишити квартиру. Також представник відповідача зазначав, що порядок користування квартирою, який запропонували позивачі, порушує права відповідачів як власників, оскільки на їх долю приходиться більше площі, ніж просять виділити їм у користування. Згідно запереченням проти позову (а.с.217) позивачами не доведено факту порушення їх прав як власників, а саме: чинення їм перешкод у користуванні квартирою, оскільки замки в квартиру не змінювались, позивачів з квартири ніхто не виганяв та перешкод повернутись у квартиру ніхто не чинив. Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - по 1/5 частині кожному, [PERSON] - 2/5 частини квартири (а.с.42,43). Згідно довідки №1596 від 15.10.2013 р., виданої КП «РЕП №1» СМР, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] Разом з нею зареєстровані її діти: донька [PERSON], син [PERSON] (а.с.218). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] дана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 40,3 кв.м, зокрема: кімнати площею 11,2 кв.м, кімнати площею 10,7 кв.м, кімнати площею 18,4 кв.м, кухні площею 6,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,9 кв.м, вбиральні площею 1,1 кв.м, коридору площею 12,8 кв.м, вбудованого шафа площею 0,4 кв.м, балкону площею 0,4 кв.м. Загальна площа квартири 64,7 кв.м. (а.с.38-41). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №720 від 05.10.2010 року (а.с.53-57) визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] з врахуванням часток сторін згідно порядку користування, який склався, не виявляється можливим. З огляду на заявлені позовні вимоги та встановлені судом обставини суд зазначає таке. Відповідно до ст.358 ч.ч.1,2 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Як встановлено судом, фактично склався порядок користування квартирою, відповідно до якого позивачі проживали у кімнаті площею 18,4 кв.м, а відповідачі - у кімнатах площею 10,7 кв.м та 11,2 кв.м, проте між сторонами відсутня домовленість про порядок володіння та користування спірною квартирою, оскільки відповідачі категорично заперечують проти проживання позивачів в квартирі взагалі, а позивачі вважають за можливе проживати в кімнаті площею 18,4 кв.м лише за умови переобладнання квартири відповідно до висновку експерта. Без переобладнання проживати у прохідній кімнаті позивачі також не погоджуються (і це не вирішить спору між сторонами), так як ця кімната є прохідною, через яку відповідачі проходять до кімнати площею 10,7 кв.м (а.с.41), якою користуються, а між сторонами існують вкрай неприязні стосунки, постійно виникають конфлікти, навіть бійки. Позивачі просять визначити порядок користування квартирою, який запропонований експертом, з покладенням на них обов'язку провести за свій рахунок переобладнання квартири, внаслідок якого житлова кімната площею 18,4 кв.м, якою вони раніше користувались, стала б ізольованою. Саме такий варіант запропонований експертом у висновку від 05.10.2010 р. (а.с.55 зворіт - 56). Однак, суд не може прийняти до уваги висновок експерта в даній частині, оскільки відповідно до ст.100 ЖК України переобладнання жилого приміщення допускається за згодою наймача, членів сім"ї наймача, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Дана норма у певній мірі кореспондується зі ст.358 ч.ч.1,2 ЦК України, в якій йдеться про домовленість співвласників про порядок користування майном. Як встановлено судом, між сторонами не існує ані домовленості щодо користування квартирою, ані домовленості щодо її переобладнання. Переобладнання квартири на час розгляду справи позивачами не здійснено, до того ж суду не зрозуміло чому позивачі, погоджуючись за свій рахунок провести запропоновані експертом переобладнання і зазначаючи це у позовних вимогах, тим не менш просять суд покласти на них цю роботу як обов"язок, навіщо в такому випадку втручання суду. А тому суд вважає, що висновок експерту не може бути прийнятий до уваги, оскільки квартира не переобладнана, а позивачі не позбавлені можливості захищати свої права в іншій спосіб, передбачений чинним законодавством. Щодо позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, суд зазначає, що позивачі не довели, що з боку відповідачів їм чиняться будь-які перешкоди. Те, що згідно актів судово-медичного обстеження (а.с.15-16) у [PERSON], [PERSON] виявлені легкі тілесні ушкодження, на які посилаються позивачі в обґрунтування своїх вимог, не свідчить про вчинення перешкод з боку відповідачів, а свідчить лише про характер стосунків між сторонами, які вкрай конфліктні та неприязні, а те що позивачі через ці конфліктні стосунки добровільно покинули спірну квартиру - це їх вибір. А тому за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на позивачів. На підставі ст.358 ЦК України,

Outcome: dismissed