Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Представник відповідачів за первісним позовом - [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не визнала. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] не визнав. 18 жовтня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року, яка утворилася станом на 06 квітня 2012 року, в сумі 83077 грн. 12 березня 2013 року позивач надав заяву про залучення до участі у справі в якості солідарного відповідача [PERSON], який виступає фінансовим поручителем за кредитним договором і несе солідарну відповідальність разом із [PERSON] (а.с. 32). 13 листопада 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надало суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року, та договором поруки № 014/800044/3133/73/1 від 11 травня 2010 року в сумі 155303,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 32486,35 грн., заборгованості за відсотками в сумі 653,27 грн., нарахованої пені за несвоєчасну оплату кредиту та відсотків за користування кредитом в сумі 82164,04 грн. та судові витрати в сумі 322,66 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 04 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON], був укладений кредитний договір №014/800044/3133/73, згідно пункту 1.1. якого позивач зобов'язався надати [PERSON] споживчий кредит в сумі 11350 доларів США строком до 04 вересня 2015 року, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,80 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку, що є додатком №1 до кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 11350 доларів США, перерахувавши кредитні кошти на поточний рахунок [NUMBER], які надалі, на підставі заяви на видачу готівки № ОХАJ37621 від 04 вересня 2008 року, [PERSON] одержав через касу банку. 30 квітня 2009 року між сторонами з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена додаткова угода № 1, згідно якої тимчасово з 30 квітня 2009 року 30 квітня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором до розміру, визначеного в графіку (кредитні канікули). В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/800044/3133/73/1 від 11 травня 2010 року, згідно п. 1.2. якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору, не дотримувався графіку повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом , в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, в зв'язку з чим йому була направлена письмова вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань, яку [PERSON] отримав, але свої зобов'язання не виконав. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 06 листопада 2013 року становить 14425, 58 доларів США, що за курсом НБУ (79930 грн. за 100 доларів США) еквівалентно 115303,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4064,35 доларів США, що еквівалентно 32486,35 грн., заборгованості за відсотками в сумі 81,73 доларів США, що еквівалентно 653,27 грн., та пені в сумі 10279,50 доларів США, що еквівалентно 82164,04 грн. Згідно п. 14.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань, [PERSON] зобов'язався сплатити банку пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, і тому розмір пені становить 10279,50 доларів США, що еквівалентно 82164,04 грн. 26 лютого 2013 року [PERSON], як поручителю, було направлено письмову вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки, яку останній залишив без виконання. 28 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» із зустрічним позовом (а.с. 150-153), в якому просить суд визнати договір поруки недійсним в зв'язку із укладенням його під впливом омани, стягнути з банку на його користь збитки в подвійному розмірі в сумі 10656,00 доларів США, судові витрати покласти на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В обґрунтування позову посилається на те, що 11 травня 2010 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір поруки № 014/800044/3133/73/1 до кредитного договору, що був укладений між банком та [PERSON] До моменту укладення договором він, [PERSON], не був знайомий із [PERSON] Також до моменту укладення договору поруки банк обумовив із [PERSON] продаж автомобіля, який був предметом кредитного договору. Для спрощення процедури оформлення йому, [PERSON], було запропоновано увійти поручителем, що пояснювалося наявністю великої заборгованості у позичальника за поточними платежами та економією часу для надання ним, [PERSON], документів для проходження процедури отримання від банку дозволу на видачу кредиту, тобто заміни позичальника за кредитним договором. Передбачалося, що після підписання договору поруки, він, [PERSON], повинний погасити поточну заборгованість позичальника [PERSON], а він у свою чергу повинний оформити довіреність на використання та експлуатацію транспортного засобу на ім'я поручителя і відповідно передати автомобіль в його користування, і в подальшому поручитель зобов'язаний виконувати оплату платежів за кредитним договором. Після підписання договору поруки [PERSON] частками протягом місяця погасив прострочену заборгованість [PERSON], після чого останній оформив довіреність на експлуатацію та користування автомобілем та передав автомобіль йому, [PERSON]. Також банк відкрив йому рахунок із видачею картки Віза № 4149500008921374 строком дії до квітня 2012 року для внесення поручителем додаткових коштів для можливості списання банком грошових коштів з цього рахунку у випадку виникнення заборгованості. Вважає, що кредитний договір є змішаним та носить елементи кредитного договору та договору поруки. Протягом з 06 липня 2010 року по 10 жовтня 2012 року він сплатив банку 5328,25 доларів США, але після припинення строку дії довіреності до нього звернувся [PERSON] з вимогою повернути автомобіль, що він і зробив, після чого вирішив витребувати від позичальника сплачені ним, [PERSON], на користь банку грошові кошти. При підготовці документів він виявив факт обману з боку банка, оскільки у всіх чеках, що видавалися поручителю у графі платник був зазначений позичальник [PERSON]. Після передачі автомобіля [PERSON] транспортний засіб був проданий, на що позичальник отримав згоду банку, але поручитель не був повідомлений про продаж автомобіля. Вважає, що банк ввів його в оману, а тому договір поруки повинний бути визнаний недійсним. 08 квітня 2013 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву ПАРТ «Райффайзен Аваль Банк» (а.с. 82-83), в якому зазначив, що він заперечує проти позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в повному обсязі, вважає позовні вимоги банку безпідставними, оскільки позивач, наполягаючи на повернення всієї суми заборгованості в сумі фактичної заборгованості та залишку (тіло) по кредиту не повному обсязі, формулює свої вимоги, що за фактом може призвести до подовження виконання зобов'язань банком в частині нарахування відсотків та інших нарахувань, передбачених договором. При зазначенні суми заборгованості за відсотками в розмірі 856,03 долари США, позивач не зазначає ні порядок, ні методику такого нарахування. Ним виконаний самостійний розрахунок, згідно якого заборгованість за відсотками станом 04 квітня 2012 року становить 349,52 долари США при заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8894,90 доларів США. Також йому незрозумілі розрахунки позивача в частині нарахування пені, оскільки згідно закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня, а тому нарахування пені в розмірі 0,5 відсотків є недійсним. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до нього, [PERSON] 19 серпня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав суду пояснення на відзив [PERSON].(а.с. 95), в яких зазначив, що звернення банку до суду про стягнення кредитної заборгованості з позичальника не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до п. 15.1 кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов'язань. Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором в зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Крім цього, відповідно до п. 2.3. кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за фактичний строк користування кредитом, включаючи день надання, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році, і підлягають сплаті позичальником у складі рівних щомісячних платежів у порядку, визначеному ст. 5 кредитного договору, і жодний пункт договору не закріплює можливості банку приєднання відсотків до основного боргу. Також зазначає, що Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» регулює договірні відносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань між такими суб'єктами, як підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також між фізичними особами - суб'єктами господарювання. А отже дія цього Закону не поширюється на правові відносини фізичних осіб при кредитуванні на споживчі цілі. І тому нарахування пені за кредитним договором регулюється ст. 549, 551 ЦК України, і відповідно до вимог чинного законодавства сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тому встановлена сторонами у договорі відповідальність за прострочення виконання зобов'язання у більшому розмірі не суперечить матеріальному праву України та відповідно не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною. 28 березня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав суду письмові заперечення проти зустрічного позову [PERSON], де зазначив, що 26 січня 2010 року [PERSON] було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту в зв'язку з наявністю простроченої заборгованості. Протягом тривалих переговорів між банком та позичальником було досягнуто домовленості щодо врегулюванням боргу за кредитом шляхом погашення простроченої заборгованості по кредиту та надання додаткового забезпечення у вигляді поруки. В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за борговими зобов'язаннями [PERSON] При укладенні договору поруки [PERSON] був в повному обсязі ознайомлений з умовами та змістом договірних зобов'язань. Про надання [PERSON] довіреності [PERSON] на право керування транспортним засобом банку відомо не було, за карткою Віза, що відкрита на ім'я [PERSON], грошові суми не вносилися. Крім цього, зауважив, що продажа заставного автомобіля не є підставою для визнання договору поруки недійсним. Просять відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову. В наданих суду письмових запереченнях (а.с. 186-89) відповідач [PERSON] зазначив, що просить зменшити розмір пені до 620 доларів США. В судовому засіданні представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Сидоренко І.М. позовні вимоги банку по суті та за обставинами справи підтримав у повному обсязі, просить позову банку задовольнити, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні пояснив, що як [PERSON], так і [PERSON] банк направляв письмові вимоги про дострокове добровільне погашення заборгованості за кредитним договором в зв'язку з порушенням умов кредитного договору. В жовтні 2013 року автомобіль, що був предметом договору застави, дійсно був проданий, оскільки оплата за кредитом не здійснювалася. Що стосується зустрічного позову, то в січні 2010 року [PERSON] була направлена письмова вимога про дострокове добровільне погашення заборгованості за кредитним договором, позичальник звернувся до банку з клопотанням про домовленість щодо погашення заборгованості за кредитним договором та укладення договору поруки для забезпечення виконання його зобов'язань за кредитним договором з відповідачем [PERSON], якого він сам особисто привів до банку. Банк влаштовувало таке забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ніяких обіцянок банк щодо переходу власності на автомобіль поручителю [PERSON] не давав. [PERSON] дійсно була видана його особиста картка Віза, яка ніякого відношення до кредиту не мала. Позичальник за кредитним договором [PERSON] повинний був погашати кредит, сплачуючи щомісячний платіж до каси банку, [PERSON] дійсно міг платити в касу банку щомісячний платіж за кредитним договором, але всі платежі відбувалися від імені позичальника за договором [PERSON]. Автомобіль був проданий на добровільних засадах, в оману [PERSON] банк не вводив. Також пояснив, що згідно п.7.12 інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, платіж за кредитним договором приймається від поручителя, якщо він надає договір, і просить прийняти платіж від його імені. В судовому засіданні, яке відбулося 18 липня 2014 року, відповідач [PERSON] суду пояснив, що він не згодний з сумою нарахованої пені, заборгованість за тілом кредиту в сумі 32486,35 грн. визнає у повному обсязі, також визнає заборгованість по нарахованим відсоткам. Також суду пояснив, що він привів в банк [PERSON], з яким вони усно домовилися, що [PERSON] буде виплачувати кредит а він, [PERSON], віддасть йому машину. [PERSON] почав платити за кредитним договором, а потім перестав погашати кредит, і тоді він прийняв рішення продати автомобіль. Він познайомився із [PERSON] у банку, останній хотів придбати автомобіль, і вони домовилися, що після повного погашення кредиту вони його за довідкою-рахунком переоформлять на [PERSON]. При укладенні договору поруки банк нічого [PERSON] не обіцяв. В судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позов банку не визнала, зустрічний позов [PERSON] підтримала у повному обсяг та пояснила суду, що [PERSON] звернувся до керівництва відділення банку з метою придбання автомобілю у особи, яка не вплачує кредит, представник банку запропонував укласти договір поруки, [PERSON] уклав такий договір та погасив поточну заборгованість [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] платив кредит від імені [PERSON] і вважав, що наявність в нього квитанцій про оплату, є достатнім доказом для підтвердження того, що саме він оплачував кредит. Але потім у [PERSON] виникли матеріальні проблеми і він перестав платити за кредитом [PERSON]. В оману [PERSON] ввів начальник відділення банку [PERSON] і цей оман в тому, що [PERSON] платив кредит на картку [PERSON]. Судом досліджені письмові докази по справ шляхом їх оголошення в судовому засіданні: - кредитний договір № 014/800044/3133/73 (а.с. 2-5), яким підтверджується факт укладення 04 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] кредитного договору, умови кредитного договору, порядок та строк повернення кредиту; - додаткова угода №1 до кредитного договору № 014/800044/3133/73 ( а.с. 7), якою підтверджується факт укладення 30 квітня 2009 року між банком та [PERSON] додаткової угоди до кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України; - меморіальний валютний ордер від 04 вересня 2008 року, заява на видачу готівки (а.с. 8, 9), яким підтверджується факт видачі банком [PERSON] кредитних коштів в розмірі 11350,00 доларів США; - вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року ( а.с. 10), якою підтверджується факт звернення позивача до [PERSON] 15 грудня 2011 року з вимогою про дострокове погашення кредиту в зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору; - розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.11-12), яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором № 014/800044/3133/73, яка утворилася станом на 06 квітня 2012 року в сумі 10400,90 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 8369,39грн., заборгованості по пені за тілом кредиту в сумі 566,23 грн., заборгованості по пені за відсотками в сумі 609,25 грн., заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 856,03 грн.; - копія паспорту [PERSON] ( а.с. 13-15), яким підтверджується його особа громадянина України; - Положення про Дніпропетровську обласну дирекцію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( а.с. 15-20), яким підтверджуються загальні правові підстави та економічні основи організації діяльності та ліквідації дирекції; - статут ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», затверджений рішенням загальних зборів акціонерів 14 жовтня 2009 року (а.с.21-22), яким визначається порядок створення, діяльності та припинення діяльності ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»та зміна назви банку з Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»; - договір поруки № 014/800044/3133/73-1 (а.с. 46 -47), яким підтверджується факт укладення 11 травня 2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] договору поруки, згідно якого останній бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за борговими зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 48-49), якою підтверджується його особа громадянина України; - вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року (а.с. 10), якою підтверджується факт звернення позивача до [PERSON], як до фінансового поручителя, 26 лютого 2013 року з вимогою про дострокове погашення кредиту в зв'язку з порушенням позичальником [PERSON] умов кредитного договору; - договір застави № 014/800044/3133/73/1 від 04 вересня 2008 року (а.с. 58-60), яким підтверджується укладення між позивачем та [PERSON] договору застави - рухомого майна - автомобіля марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER], який забезпечує виконання грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року; - Витяг про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24 вересня 2008 року ( а.с. 61), яким підтверджується внесення відомостей про автомобіль марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER], як про об'єкт обтяження; - розрахунок заборгованості за кредитним договором, виконаний [PERSON].( а.с. 84-85), яким підтверджується визнання [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8894,90 доларів США та суми заборгованості за відсотками в розмірі 349,52 доларів США; - розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 20908 року ( а.с. 109 - 116), яким підтверджується розмір заборгованості за кредитним договором станом на 06 листопада 2013 року в сумі 14425, 58 доларів США, що еквівалентно 115303,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4064,35 доларів США, що еквівалентно 32486,35 грн., заборгованості за відсотками в сумі 81,73 доларів США, що еквівалентно 653,27 грн., та пені в сумі 10279,50 доларів США, що еквівалентно 82164,04 грн. - довіреність від 23 липня 2010 року (а.с. 157), якою підтверджується факт видачі [PERSON] довіреності [PERSON] на право користування та експлуатацію автомобіля марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER], строком дії до 23 липня 2013 року; - банківська картка (а.с. 16 -17), яким підтверджується факт видачі банком [PERSON] банківської картки Віза; - квитанції від 06 липня 2010 року на суму 2894,91 грн., від 21 липня 2010 року на суму 3996,39 грн., від 22 липня 2010 року на суму 1990,12 грн., від 04 серпня 2010 року на суму 1854,53 грн., від 06 вересня 2010 року на суму 790,82 грн., від 09 вересня 2010 року на суму 790,82 грн., від 13 вересня 2010 року на суму 276,79 грн., від 12 листопада 2010 року на сумі 1961,36 грн., від 30 листопада 2010 року на суму 1865,43 грн., від 21 січня 2011 року на суму 1866,72 грн., від 01 лютого 2011 року на суму 1143,39 грн., від 01 лютого 2011 року на суму 158,83 грн., від 08 лютого 2011 року на суму 49720 грн., від 16 лютого 2011 року на суму 1194, 87 грн., від 23 лютого 2011 року на суму 650,90 грн., від 11 квітня 2011 року на суму 1871,70 грн., від 29 квітня 2011 року на суму 1597,06 грн., від 27 травня 2011 року на суму 2134,60 грн., від 23 червня 2011 року на суму 894,65 грн., від 12 серпня 2011 року на суму 428043 грн., від 10 січня 2012 року на суму 1285,48 грн., від 01 березня 2012 року на суму 1046,26 грн., від 28 березня 2012 року на суму 74,62 грн., від 20 квітня 2012 року на суму 1193,38 грн., від 15 серпня 2012 року на суму 1966,28 грн., від 17 вересня 2012 року на суму 1966,28 грн., від 10 жовтня 202 року на суму 1958,29 грн. (а.с. 162 - 188), якими підтверджується факт внесення зазначених готівкових сум від імені [PERSON] для погашення кредиту; - облікова картка, довідка - рахунок від 26 жовтня 2013 року (а.с. 205, 206), якими підтверджується факт продажу автомобіля марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, держаний реєстраційний номер [NUMBER]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що первісний позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] належить відмовити. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/800044/3133/73, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 11350 доларів США для придбання автомобіля, з остаточним поверненням кредиту 04 вересня 2015 року. У свою чергу позичальник [PERSON] зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,8% річних, та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені кредитним договором (а.с. 2-6 кредитний договір, п. 1.1.1. - 1.1.7 договору). Банк виконав свої зобов'язання належним чином, перерахувавши кошти в розмірі 11350 доларів США на поточний рахунок [NUMBER], що підтверджується меморіальним ордером від 04 вересня 2008 року ( а.с. 8), які, на підставі заяви про видачу готівки № ОХАJ376221 від 04 вересня 2008 року ( а.с. 9), [PERSON]. отримав через касу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків рівними щомісячними платежами в розмірі 211,45 доларів США згідно графіку погашення кредиту та інших платежів. 30 квітня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно якої тимчасово з 30 квітня 2009 року до 30 квітня 2010 року, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економці України, було зменшено розмір щомісячного платежу [PERSON] за кредитним договором до розміру 130 доларів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором ( а.с. 7). Згідно пункту 14.2 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, встановлених кредитним договором, банк отримав право вимагати дострокового виконання грошових зобов'язань згідно умов, викладених у статті 7 кредитного договору «Дострокове погашення кредиту на вимогу кредитора». Крім цього, згідно пункту 14.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором [PERSON] зобов'язався сплатити банку пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, і нарахування пені повинно було здійснюватися, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно…. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання. В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/800044/3133/73/1 від 11 травня 2010 року ( а.с. 46 - 47), згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договорі, не дотримувався графіку повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом в результаті чого виникла заборгованість за кредитом, нарахованими відсотками та пенею. Письмові вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань, які були направлені [PERSON] та [PERSON], залишилися без задоволення. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] добровільно, з власної волі, уклав договір поруки з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Що стосується існування домовленостей між ним та банком щодо переходу права власності до [PERSON] на автомобіль марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був придбаний [PERSON] за отримані кредитні кошти, і який був предметом договору застави № 014/800044/3133/73/1 від 04 вересня 2008 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (а.с. 58-60) для забезпечення виконання грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 014/800044/3133/73 від 04 вересня 2008 року; то будь-яких доказів на підтвердження цих домовленостей [PERSON] суду не надано. Як і не надано доказів на підтвердження введення працівниками банку [PERSON] в оману при укладенні договору поруки. При укладенні договору поруки [PERSON], як поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору (п. 1.1.), і він самостійно зобов'язався контролювати дотримання та своєчасне виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Банком ( п. 1.4.) Суд також встановив, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно існувала домовленість щодо виконання зобов'язань за кредитним договором саме [PERSON], як поручителем, і [PERSON] дійсно в період з 06 липня 2010 року по 10 жовтня 2012 року, сплачував на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти для погашення кредиту від імені позичальника [PERSON], що підтверджується наданими [PERSON] квитанціями від 06 липня 2010 року на суму 2894,91 грн., від 21 липня 2010 року на суму 3996,39 грн., від 22 липня 2010 року на суму 1990,12 грн., від 04 серпня 2010 року на суму 1854,53 грн., від 06 вересня 2010 року на суму 790,82 грн., від 09 вересня 2010 року на суму 790,82 грн., від 13 вересня 2010 року на суму 276,79 грн., від 12 листопада 2010 року на сумі 1961,36 грн., від 30 листопада 2010 року на суму 1865,43 грн., від 21 січня 2011 року на суму 1866,72 грн. , від 01 лютого 2011 року на суму 1143,39 грн., від 01 лютого 2011 року на суму 158,83 грн., від 08 лютого 2011 року на суму 49720 грн., від 16 лютого 2011 року на суму 1194, 87 грн., від 23 лютого 2011 року на суму 650,90 грн., від 11 квітня 2011 року на суму 1871,70 грн., від 29 квітня 2011 року на суму 1597,06 грн., від 27 травня 2011 року на суму 2134,60 грн., від 23 червня 2011 року на суму 894,65 грн., від 12 серпня 2011 року на суму 428043 грн., від 10 січня 2012 року на суму 1285,48 грн., від 01 березня 2012 року на суму 1046,26 грн., від 28 березня 2012 року на суму 74,62 грн., від 20 квітня 2012 року на суму 1193,38 грн., від 15 серпня 2012 року на суму 1966,28 грн., від 17 вересня 2012 року на суму 1966,28 грн., від 10 жовтня 2012 року на суму 1958,29 грн., ( а.с. 162 - 188). Факт внесення грошових коштів для погашення кредиту за кредитним договором № 014/800044/3133/73, укладеним 04 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], саме [PERSON] підтвердив допитаний в судовому засіданні [PERSON]. А отже суд дійшов до висновку, що [PERSON] в період часу з 06 липня 2010 року до 10 жовтня 2012 року виконував свої обов'язки, передбачені договором поруки, і відповідно до нього перейшли права кредитора по відношенню до [PERSON] за період часу з 06 липня 2010 року по 10 жовтня 2012 року у розмірі частини обов'язку, що був виконаний ним в цей період. Як пояснила в судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON], в жовтні 2012 року [PERSON] дійсно перестав погашати кредит через матеріальні проблеми, тобто припинив виконання своїх зобов'язань за договором поруки, і 23 жовтня 2013 року автомобіль марки "DAEWOO, моделі LANOS, 29098 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був об'єктом договору застави, проданий а отримані від продажу грошові кошти були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що станом на 06 листопада 2013 року заборгованість за кредитним договором № 014/800044/3133/73/1 від 04 вересня 2008 року становить 14425,58 доларів США, що еквівалентно 115303,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4064,35 доларів США, що еквівалентно 32486,35 грн., заборгованості за відсотками в сумі 81,73 доларів США, що еквівалентно 653,27 грн., та пені в сумі 10279,50 доларів США, що еквівалентно 82164,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який виконаний згідно умов кредитного договору (а.с. 109-116). Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, то будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд мав би можливість встановити наявність обману [PERSON] працівниками банку при укладенні договору поруки, позивачем за зустрічним позовом суду не надано. З приводу пені, що нарахована банком для сплати відповідачам за порушення ними своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, то суд вважає, що її розмір повинний бути зменшений з 82164,04 грн. до суми заборгованості за кредитом, тобто до 32486,35 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір пені перевищує загальну суму заборгованості за тілом кредиту. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2, 3 ст. 551 ЦК України Якщо предметом неустойки є грошова сума, то її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України ). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі досліджених доказів, суд доходить до висновку, що з відповідачів за первісним позовом на користь позивача належить солідарно стягнути суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 06 листопада 2013 року в загальній сумі 62625,97 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 32486,35 грн., заборгованості за відсотками в сумі 653,27 грн., та пені в сумі 32486,35 грн. Належить солідарно стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір в сумі 656,25 грн., так відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.526, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.8, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд

Outcome: partial