Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

у січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. за реєстровим номером 956, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-012/150/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . В обґрунтування позову позивачем зазначено про те, що 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , укладено іпотечний договір № PML-012/150/2008/1, згідно умов якого в якості забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором № ML-012/150/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , іпотекодавцями передано в іпотеку банку майно - квартиру [ADDRESS] . З постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. від 20.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60926479, позивач дізнався про те, що 19.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. за реєстровим номером 956 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-012/150/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Крім того, ані боржник, ані поручителі, жодної вимоги банку про погашення заборгованості не отримували. Також, позивач вказує, що за оспорюваним виконавчим написом стягнення заборгованості проведено за період з 29.05.2008 року по 17.07.2012 року, що суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення вимоги банку пройшло більше трьох років. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 10.07.2020 року в порядку повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, цивільну справу передано в провадження судді Шевченко Т.М. 19.03.2021 року від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що позов пред?явлений до приватного нотаріуса, як до неналежного відповідача в розумінні ЦПК України, приватний нотаріус мав бути залучений третьою особою до участі у справі. Також вказано про те, що доводи позивача, викладені у позовній заяві повністю ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Відповідач АТ «ОТП Банк» не скористався процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позов, відтак, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач АТ "ОТП Банк" в судове засідання не забезпечив явку свого представника,хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступного. Судом встановлено, що 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-012/150/2008, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту 379 500 доларів США, цільове використання - придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту - 29 травня 2038 грн., зі сплатою процентів - фіксований відсоток у розмірі 5,9% + FIDR. Крім того, 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки № PML-012/150/2008/1, з метою забезпечення повного виконання зобов?язань боржника [PERSON] за кредитним договором № ML-012/150/2008, за умовами якого іпотекодавцями передано в іпотеку іпотекодержателю майно - квартиру [ADDRESS] . 19.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 956, згідно якого запропоновано звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , з метою задоволення вимог стягувача АТ «ОТП Банк» у розмірі 524 616,40 доларів США та 137 762,27 грн. заборгованості за кредитним договором№ ML-012/150/2008, та 47 090,98 грн. витрат, понесених за вчинення виконавчого напису. Строк за який проводиться стягнення визначається у період з 29 травня 2008 року по 17 липня 2012 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишиним А.М. від 20.12.2019 року відкрито виконавче провадження № 60926479 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 19.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. з реєстровим номером 956. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачем АТ «ОТП Банк» при зверненні із заявою про видачу виконавчого напису не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, а також з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, оскільки виконавчий напис вчинено у 2019 році, а період заборгованості обраховується з 29.05.2008 року по 17.07.2012 року. Вказані доводи знайшли своє ствердження в ході розгляду справи. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Крім цього, судом враховано, що період заборгованості за кредитним договором обраховано банком з 29.05.2008 року по 17.07.2012 року, а із заявою про вчинення виконавчого напису АТ «ОТП Банк» звернулось 17 грудня 2019 року, та оспорюваний виконавчий напис вчинено 19 грудня 2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, виконавчий напис вчинено з пропуском строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved