Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулись із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 лютого 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Первомайського МУЮ Миколаївської області [PERSON] був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на майно при примусовому виконання виконавчого листа №2/484/20/14 виданого 21.01.2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] 394762.01 грн. на користь [PERSON] Опис та арешт майна проведено по вул.. Турунова,46 в м. Первомайську Миколаївської області. Описано та арештовано мякий куток світлого кольору, шафу коричневого кольору, спальний гарнітур (комод, шафу, ліжко, трюмо), прихожу-шафу, стіл кухонний з м»яким кутком. Вказане майно належить позивачу, він його придбав згідно накладної 02 березня 2012 року у ФОП [PERSON] та передав на зберігання відповідачу [PERSON] до його житлового будинку №46 по вул.. Турунова в м. Первомайську Миколаївської області. Враховуючи наведене, позивач просить суд: визнати за ними право власності на майно та виключити його з акту опису і арешту майна. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач державний виконавець Шматков А.М. до суду не з»явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2/484/20/14 від 21.01.2015 року, виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 394762.01 грн. 06.02.2015 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46423875. 23.02.2015 року державними виконавцями проведено опис та арешт рухомого майна по вул.. Турунова,46 в м. Первомайську Миколаївської області. Згідно акту опису та арешту майна від 23.02.2015 року, державними виконавцями було описано та накладено арешт на наступне майно: -мякий куток світлого кольору з кріслом; -шафа коричневого кольору; -спальний гарнітур (комод, шафа, ліжко, трюмо); -прихожа з шафою; -стіл кухонний з мяким куточком. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Ч. ч. 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У пунктах 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що під час розгляду позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність та допустимість доказів. Позивач в судовому засіданні стверджує, що передав [PERSON] описане державним виконавцем майно на зберігання в 2012 році, оскільки його будинок перебуває у стані будівництва. На підтвердження придбання позивачем вказаного майна було надано накладну ФОП [PERSON] Суд критично оцінює надані докази. Позивачем не надано відповідних доказів того, що меблі зазначені в накладній від 02 березня 2012 року були предметом опису та арешту від 23.02.2015 року. Так, позивачем не надано відповідних доказів того, що він передав на зберігання [PERSON] спірне майно. Крім того, під час проведення опису і арешту майна позивач був присутній в будинку, та не повідомив державного виконавця щодо наявності вище зазначеної накладної та взагалі належності описаного майна позивачу. Як вбачається з актів опису і арешту майна зауваження або заяви осіб, що були присутніми під час опису майна були відсутні. Суд вважає таким, що заслуговує на увагу, той факт, що меблі, які позивач вважає особистим майном, відповідають загальному інтер'єру житлового будинку (стіл кухонний з м»яким куточком на кухні, спальній гарнітур в спальні, та ін..). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведені обставини, суд критично оцінює надані позивачами докази належності йому спірного майна, та вважає, що такі його дії спрямовані на ухилення боржника [PERSON] від виконання рішення суду про стягнення заборгованості. За таких обставин позовні вимоги про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту майна задоволенню не підлягають. Також не підлягає задоволенню вимога про визнання права власності на меблі, оскільки відповідно до ст.. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підтвердженням наявності права власності у позивача є правовстановлюючий документ на майно, меблі не підлягають державній реєстрації, тому правовстановлюючі документи на меблі законом не передбачені.

Outcome: dismissed