Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником будинку № 75-а по вул. Волочаєвській в м.Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2003 року, посвідченого Третьої маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1649. На час придбання будинку, в ньому був зареєстрований відповідач [PERSON], який за вказаною вище адресою тривалий час (з 2003 року) не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Позивач просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Волочаєвська, буд. 75-а. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.11.2003 року, посвідченого Третьої маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1649 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2122673 від 28.11.2003 року, встановлено, що [PERSON] є власником будинку №75-а по вул. Волочаєвській в м.Маріуполі. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] є власником будинку №75-а по вул. Волочаєвській в м.Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. Відповідно до домової книги вбачається, що в будинку №75-а по вул. Волочаєвській в м.Маріуполі зареєстрований [PERSON] Згідно акту обстеження № 5 від 07.06.2017 року, проведеного головою комітету самоорганізації населення селища «Волонтерівка», встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в [INFO], однак не проживає з 2002 року по теперішній час. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в [INFO] понад два роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved