Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача, який в подальшому неодноразово уточнювали і остаточно просять стягнути 38915 грн.48к. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 25.06.2014 року з вини [PERSON] було скоєно ДТП, в якій пошкоджено належний їм на праві спільної сумісної власності як подружжя автомобіль Субару Форестер, реєстр.номер [NUMBER]. В рахунок відшкодування спричиненої шкоди вони отримали від страхової кампанії «Про100страхування» страхове відшкодування в загальній сумі 20143 грн.56к. і особисто від [PERSON] 23151 грн., однак згідно специфікації, калькуляції, квитанцій, виконаних робіт і придбаних запчастин ПП [PERSON] та ПП [PERSON] сума відновлювального ремонту автомобіля склала 82210 грн.94 к. Різницю між сумою відновлювального ремонту і виплаченою сумою відшкодування 38915 грн.49к. і просять стягнути позивачі з відповідача. Позивачі в судове засідання не з*явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, за участю свого представника. В судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача- СК «Про 100 страхування»- проти позову заперечував з тих підстав, що відповідно до звітів спеціаліста-автоварознавця виплатили суму страхового відшкодування в розмірі матеріальної шкоди, спричиненої позивачам в результаті ДТП за виключенням ПДВ. Суму різниці між матеріальною шкодою та вартістю відновлювального ремонту 23151 грн. оплатив сам винуватець ДТП [PERSON] і це є його правом. Таким чином, всі прямі збитки позивачам відшкодовані. Доказів на підтвердження інших пошкоджень автомобіля позивачів, ніж ті, які виявлені при оглядах спеціалістом-автотоварознавцем і доказів понесених витрат на ремонт автомобіля, що перевищує виплачену суму не надано. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючите, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартоватранспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати,що пункт 32.7 статті 32 Закону також виключав виплату страховиком потерпілій особі відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1,8.6.2Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТПтранспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майновоїшкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, алерозміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майновоїшкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкодистраховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортногозасобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикоюпередбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісноготранспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі в результаті ДТП 25..06.2014 року з вини [PERSON] були спричинені механічні пошкодження автомобілю Субару Форестер, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію за позивачем [PERSON] і належить позивачам, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(т.1 а.с.24, копією свідоцтва про шлюб позивачів та копією постанови Червонозаводського райсуду м.Харкова від 31.07.2014 року, згідно з якою [PERSON] визнаний винним за ст.124 КУпАП за фактом даного ДТП (т.1а.с.69). Наявність та обсяг механічних пошкоджень автомобіля позивачів підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 26.06.2014 року та додаткового протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 31.10.2014 року за участю позивача [PERSON] та представника відповідача - страхової кампанії (т.1а.с.85,215). Згідно даних протоколів огляду позивач [PERSON] своїм підписом засвідчив правильність виявлених пошкоджень його автомобіля. Відповідно до звітів дослідження спеціаліста-автотоварознавця №112/2014 від 02.07.2014 року та №354/11/2014 від 28.11.2014 року з урахуванням протоколів огляду пошкодженого автомобіля визначений розмір матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля Субару Форестер, реєстр.номер [NUMBER] відповідно 20536 грн.34 к. та 3714 грн.49к. і страховою кампанією- відповідачем позивачам виплачене страхове відшкодування відповідно 16429 грн.07 к. та 3714 грн. 49 к. без ПДВ, що підтверджується страховим актом та платіжними дорученнями і не оспорюється позивачами (т.1 а.с.79-107, 209-232). З урахуванням вище приведеного правового аналізу, який міститься в Постанові ВСУ від 04.06.2014 року по справі №6-49цс14 від 04.06.2014 р. і який є обов*язковим для врахування судами України, відповідач - страхова кампанія не повинна виплачувати страхове відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля. Ці витрати повинна нести винна особа. [PERSON] в добровільному порядку відшкодував позивачам різницю між вартістю відновлювального ремонту ( згідно вище приведених звітів вартість відновлювального ремонту складає 46485 грн.05 к. і 6588 грн. 17 к. відповідно) і виплаченою страховою кампанією сумою в розмірі 23 151 грн., що підтверджується копією розписки і не оспорюється позивачами і таким чином всі прямі збитки позивачам відшкодовані. Що стосується доводів позивачів та їх представника про те, що сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала більшу суму, то вони судом не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав, оскільки: Як встановлено судом, фактично ремонт пошкодженого автомобіля [PERSON] в ТОВ «Альфа Центр Харків» не проводився, наданий ним документ, як то заявка від 27.06.2014 року носить інформативний характер і містить в собі інформативні попередні дані про вартість ремонтних робіт автомобіля та вартість матеріалів (а.с.182-183). Наданий наряд-заказ на ремонт автомобіля ПП [PERSON] і квитанцію на суму 36955 грн. (т.2 а.с.20-22) суд до уваги не приймає, оскільки перелік замінених запчастин - 24 та проведених ремонтних робіт двигуна пошкодженого автомобіля значно перевищує тих пошкоджень двигуна, які були виявлені при додатковому огляді автомобіля 31.10.2014 року ( чотири позиції) за участю всіх зацікавлених осіб. Таким чином позивачами не доведено в судовому засіданні, що перелічені в наряді-заявці пошкодження автомобіля були отримані в результаті дорожно-транспортної пригоди за участю [PERSON] Суд роз*яснив представнику позивача наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, однак представник позивачів відмовився від проведення судово-автотоварознавчої експертизи, посилаючись на те, що автомобіль вже відремонтовано і вважає наданих доказів достатньо на підтвердження заявлених позовних вимог. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтується на законі та не доведені в судовому засіданні, а тому суд відмовляє в їх задоволенні. Оскільки суд відмовляє позивачам в задоволенні позовних вимог то їх витрати на надання правової допомоги не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed