Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ФОП [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за договором оренди, шляхом визнання неправомірними дій орендодавця, що проявилися у повторній передачі вже переданої в оренду земельної ділянки одній особі, в користування іншій особі за договором емфітевзису, визнання договору емфітевзису недійсним, про відшкодування орендодавцем завданих позивачеві понесених ним збитків для відновлення порушеного права. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку загальною площею 4,83 гектарів, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, що знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 121285, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів 24.07.2003 № 434. 15 жовтня 2008 року у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії дочірнього підприємства Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України за номером 040855500004 був зареєстрований договір оренди землі, укладений між [PERSON] і позивачем, згідно якого [PERSON] надала, а фізична особа-підприємець [PERSON] прийняв у користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,83 га, яка знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району. Пунктом 9 Договору передбачено, що його укладено на 15 років. Як передбачено пунктом 15 Договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і виконуючи умови Договору він на орендованій земельній ділянці вирощував сільськогосподарську продукцію. При цьому обробляв земельну ділянку, знищував бур`яни, вносив добрива, поліпшував корисні властивості земельної ділянки та ніс інші витрати на підтримання її у належному стані. Позивач добросовісно виконував умови Договору оренди земельної ділянки, зокрема і вчасно сплачував відповідачу [PERSON] орендну плату, а тому підстав, передбачених пунктами 37-39 Договору, для припинення його дії чи розірванні не було. Пункт 29 Договору передбачає обов`язок Орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендареві користуватися земельною ділянкою. У кінці березня 2019 року, йому стало відомо, що ігноруючи умови Договору Орендодавець [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), посвідчений 14.02.2019 приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенком В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 107. Згідно вказаного Договору Емфітевзису, [PERSON] передала ФОП [PERSON] право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району, площею 4,8282 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011. Відповідач [PERSON] , як власник вказаної земельної ділянки, яку передала 15.10.2008 в оренду до 15.10.2023 позивачу, завівши в оману відповідача [PERSON] та приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенка В. В., який посвідчував Договір емфітевзису, 14.02.2019 передала ФОП [PERSON] право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право) на цю ж саму земельну ділянку, внаслідок чого порушила права і законні інтереси позивача, передбачені чинним законодавством та умовами Договору оренди земельної ділянки. Своїми неправомірними діями [PERSON] спричинила конфлікт інтересів щодо користування належною їй земельною ділянкою між ним та ФОП [PERSON] , фактично позбавивши його права на оренду цієї земельної ділянки, яке передбачено умовами Догвору оренди, та завдавши йому значної майнової і моральної шкоди. Власник земельної ділянки [PERSON] в односторонньому порядку фактично розірвала з ним - орендарем Договір оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2008 року. Факт умисних, протиправних дій відповідача [PERSON] відносно нього щодо оренди земельної ділянки, підтверджуються також Договором емфітевзису, у вступній частині якого вказано, що сторони, відповідно і [PERSON] ознайомлені нотаріусом з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочину. Окрім того, в пункті 9 підпункті 9.1. Договору емфітевзису мається положення про те, що власник повідомив Емфітевта , що земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які на момент підписання цього Договору Власник чи Емфітевт не могли не знати, що інші речові права та обмеження у використанні земельною ділянки відсутні. [PERSON] , як власник спірної земельної ділянки, яку передала йому в оренду ще в 2008 році, понад 10 років одержувала від нього - орендаря орендну плату, а тому достовірно знала про умови договору оренди та про те, що строк його дії закінчиться тільки 15.10.2023 і він мав переважне право на поновлення Договору оренди на новий строк, що передбачено пунктом 8 Договору оренди. Незважаючи на це, [PERSON] проігнорувала не тільки умови Договору оренди земельної ділянки, а і умови Договору емфітевзису з ФОП [PERSON] , оскільки не повідомила Емфітевта та нотаріуса про те, що на земельну ділянку є інші речові права, зокрема той же Договір оренди земельної ділянки, укладений із позивачем. Тому після укладення Договору емфітевзису він має претензії, зокрема і майнові, як до власника земельної ділянки, так і до Емфітевта, так як понад 10 років підвищував родючість ґрунту на земельній ділянці та зберігав інші корисні властивості землі, на що поніс значні витрати, а восени 2018 року підготував за власні кошти і своєю працею орендовану земельну ділянку під урожай 2019 року. Він не давав [PERSON] згоди на розірвання Договору оренди землі та навіть не знав про те, що вона формально розірвала його шляхом передачі права на володіння і користування вже орендованою земельною ділянкою ПП [PERSON] . З вини власника спірної земельної ділянки [PERSON] була здійснена подвійна реєстрація речових прав на земельну ділянку, зокрема Договір Оренди і Договір Емфітевзису. Беручи до уваги, що Договір Оренди є діючим, не визнаний недійсним і він є первинним, як і реєстрація речового права за цим Договором на земельну ділянку за часом його укладення, а Договір Емфітевзису є вторинним, як і реєстрація речового права за цим Договором на земельну ділянку за часом його укладення, первинний Договір Оренди є чинним, внаслідок чого Договір Емфітевзису не міг бути з цих підстав укладений, а тому позивач вважає його недійсним і оскільки розірвати його за взаємною згодою сторони відмовляються, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив постановити рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 4,83 гектарів, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, яка знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка на праві приватної власності належить [PERSON] ; визнати неправомірними дії [PERSON] , що проявилися в повторній передачі нею вже переданої позивачу в оренду 15.10.2008 строком на 15 років земельної ділянки площею 4, 83 га, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, в користування ФОП [PERSON] за Договором про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису); визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на оплатній основі строком на 50 років, посвідченого 14.02.2019 приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенком В. В. та зареєстрованим у реєстрі за № 107; стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним збитки для відновлення порушеного права, внаслідок її неправомірних дій по виконанню договору оренди спірної земельної ділянки. Відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2019 року, [PERSON] та фізичній особі-підприємцю [PERSON] заборонено приступати до обробітку земельної ділянки площею 4,8282 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, яка перебуває в оренді з 15.10.2008 до 15.10.2023 у фізичної особи-підприємця [PERSON] до вирішення справи по суті. 09 серпня 2019 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди недійсним, в якому просила визнати договір оренди з [PERSON] недійсним та зобов`язати [PERSON] виплатити [PERSON] за незаконне користування земельною ділянкою з 14.02.2019 року. Відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2019 року, зустрічний позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за договором оренди, шляхом визнання неправомірними дій орендодавця, що проявилися у повторній передачі вже переданої в оренду земельної ділянки одній особі, в користування іншій особі за договором емфітевзису, визнання договору емфітевзису недійсним, та про відшкодування орендодавцем, завданої цим позивачеві понесених ним збитків для відновлення порушеного права. Представник позивача ФОП [PERSON] адвокат Постернак М. І. у судовому засіданні просив задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загальною площею 4,83 га, яка знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та належить [PERSON] , шляхом вмзнання неправомірними дій [PERSON] , що проявилися у повторній передачі нею вже переданої а оренду земельної ділянки та визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), посвідченого 14.02.2019 приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенком В.В. та зареєстрованим у реєстрі № 107. Позовну вимогу позивача ФОП [PERSON] про стягнення з відповівдача [PERSON] на користь [PERSON] понесених ним збитків для відновлення порушеного права, внаслідок її неправомірних дій по виконанню договору оренди спірної земельної ділянки представник позивача адвокат Постернак М. І. просив залишити без розгляду. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Заєць В. П. позовні вимоги ФОП [PERSON] не визнав та просив суд відмовити позивачу за первісним позовом у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання договору оренди недійсним, висловив думку про його вирішення на розсуд суду, посилаючись на те, що [PERSON] не являється стороною вказаного договору. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ФОП [PERSON] не визнала, просила суд відмовити йому у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Треті особи: приватний нотаріус Глушенко Вячеслав Васильович, представник відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області, Державний реєстратор апарату Зіньківської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до пояснень приватного нотаріуса Глушенка В. В., які надійшли до Гадяцького районного суду Полтавської області 12.12.2019, значиться, що 14 лютого 2019 року за реєстровим №107, ним посвідчено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] передала у користування [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначені, що розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавсьі області, площею 4,8282 гектарів, з цільовим призначенням - «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», з кадастровим номером 5321385300:00:025:0011. Згідно ст. 54 Закону України "Про нотаріат" цей договір посвідчено за бажанням Сторін. Ним встановлено дійсні наміри Сторін на укладення правочину. На прохання Сторін сформовано проект договору, який відповідає вимогам Закону та враховує усі істотні умови договору, визначені Законом та Сторонами. Було встановлено, що земельна ділянка, яка стала предметом договору, належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №121285, виданого Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області 24.07.2003. Проте земельна ділянка, як окремий об`єкт права, відведена в натурі (на місцевості) у встановленому порядку та зареєстрована у Державному земельному кадастрі лише 26.10.2013. Перед нотаріальним посвідченням Договору емфітевзису ним здійснені усі перевірки, направлені на встановлення наявності (відсутності) на земельну ділянку прав інших осіб, а також обтяжень чи обмежень у користуванні земельною ділянкою та встановлено, що право власності на земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Манойлом Юрієм Григоровичем 19.11.2018, номер запису про право власності: 29046988, реєстраційний номер земельної ділянки: 1700740053213. Було отримано та проаналізовано Витяг з державного земельного кадастру НВ- 5308230172018 від 21.12.2018, виданий Державним кадастровим реєстратором відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, який відповідно до пункту 178 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, є дійсним протягом трьох місяців з моменту його видачі. За даним документом встановлено, що земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, не знаходиться під забороною (арештом), у податковій заставі. Сервітути, інші речові права, обмеження у використанні земельної ділянки відсутні. Відсутність обтяжень земельної ділянки та можливих прав інших осіб на земельну ділянку перевірено ним також за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Безпідставність позовних вимог на земельну ділянку, яка стала об`єктом цивільно- правових відносин лише з 26.10.2013 року (дата державної реєстрації), підтверджується також тим, що позивач [PERSON] , як фізична особа-підприємець зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.12.2015, а, отже, і права у нього, як можливого орендаря могли б виникнути не раніше реєстрації підприємницької діяльності, а зареєстрована раніше та припинена підприємницька діяльність, припинила б будь який договір, укладений з такою особою, як суб`єктом цивільних правовідносин. Це слідує зі статті 51 Цивільного кодексу України, за якою до приватної підприємницької діяльності застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Враховуючи вищевикладене нотаріус вважає позовні вимоги ФОП [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 121285 належить земельна ділянка площею 4,83 га, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, розташована у Зіньківському районі Полтавської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії Договору оренди землі, орендодавець [PERSON] надала в оренду в строкове платне користування орендарю ПП [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області загальною площею 4,83 га. Строк дії договору становить 15 років, про що зазначено у п. 8. Відповідно до п. 20 Договору оренди землі, Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Вказаний Договір оренди зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 15 жовтня 2008 року за № 040855500004, про що свідчить відмітка у договорі. Згідно акта прийому - передачі земельної ділянки без зазначення дати, орендодавець [PERSON] передає, а орендодар ПП [PERSON] приймає земельну ділянку площею 4,83 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Зі змісту кадастрового плану до договору оренди вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки, яка є предметом договору оренди, укладеного між [PERSON] та ПП [PERSON] - 5321385300:00:025:0011. Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.05.2019 № 24519934, виготовленого станом на 23.05.2019 слідує, що 02 серпня 2001 року проведено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] ; 09 червня 2015 року внесено запис про державну реєстрацію припинення його підприємницької діяльності, з підстав прийняття власного рішення; 02 грудня 2015 року проведено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] повторно. 14 лютого 2019 року між [PERSON] (власником) та [PERSON] (емфітевт) укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), який посвідчено приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенком В. В. та зареєстровано в реєстрі за № 107. Згідно п. 1.1 Договору емфітевзису від 14.02.2019, предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, площею 4,8282 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером:5321385300:00:025:0011, щодо якої Власник передає Емфітевту право володіння та цільового використання, зберігаючи за собою право розпорядження нею. Відповідно до п. 3.1,емфітевтичне право за цим договором встановлюється на строк 50 (п`ятдесят) років і обраховується з моменту його державної реєстрації. У п. 9.1 договору значиться, що Власник повідомив Емфітевта , що земельна ділянка нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які на момент підписання договору Власник чи Емфітевт не могли не знати, не знаходиться під забороною (арештом), у податковій заставі. Сервітути, інші речові права, обмеження у використанні земельної ділянки відсутні. Відсутність обтяжень земельної ділянки підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № № 156256809, 156257171 від 14.02.2019. Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.02.2019, індексний номер витягу: 156271861, правокористувачем земельної ділянки площею 4,8282, кадастровий номер: 5321385300:00:025:0011, на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 14.02.2019, є [PERSON] , а власником [PERSON] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 156256809 від 14.02.2019, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотек та обтяжень щодо належної [PERSON] земельної ділянки площею 4,8282 га, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 146380297 від 22.11.2018, земельна ділянка кадастровий номер 5321385300:00:025:0011 площею 4,8282 га, розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія та номер ПЛ № 121285, належить [PERSON] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 5308230172018 від 21.12.2018, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,8282 га, розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Дата державної реєстрації вказаної земельної ділянки - 26.10.2013. Відповідно до листа відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області від 06.06.2019, [PERSON] за договором емфітевзису від 14.02.2019 являється користувачем земельної ділянки площею 4,8282 га, кадастровий номер 5321385300:00:025:0011, власником якої є [PERSON] . Зі змісту повідомлення відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області від 27.06.2019 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 5321385300:00:025:0011 площею 4,8282 га належить [PERSON] . Відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру внесені 26.10.2013, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, право власності на землю посвідчено державним актм серія ПЛ № 121285, що виданий [PERSON] , на підставі розпорядження голови Зіньківської РДА від 22.05.2003 № 275. Державний акт зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю 24.07.2003 за № 434. Станом на 27.06.2019 [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 5321385300:00:025:0011. 19 листопада 2018 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Зіньківської районної державної адміністрації проведено державну реєстрацію нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер 5321385300:00:025:0011 та внесено запис про право власності № 29046988. Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу і передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною третьою ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною другою статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» - під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 цього Закону). Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 цього Закону ). Згідно з ч. 1, 2 ст. 33 Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договірні відносини між орендарем ФОП [PERSON] та орендодавцем [PERSON] щодо оренди земельної ділянки відповідно до укладеного договору тривали до 14 лютого 2019 року (до укладення договору емфітевзису). У зв`язку з тим, що не проведено державну реєстрацію права оренди, договір оренди, укладений між [PERSON] та ПП [PERSON] не набрав чинності, ПП [PERSON] не набув прав орендаря за цим договором, унаслідок чого дії відповідачів у вигляді укладення договору емфітевзису права позивача на оренду земельної ділянки не порушують. Доводи позивача про порушення його переважного права на укладення договору оренди на новий строк, суд вважає необґрунтованими на тій підставі, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-55цс15 у постанові від 15 квітня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 6 ст. 102-1 ЗК України передбачено, що укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. За домовленістю сторін договори про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови можуть бути посвідчені нотаріально. У ході судового розгляду представник позивача ФОП [PERSON] адвокат Постернак М. І. просив залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на користь позивача понесених ним збитків, тому

Outcome: dismissed