Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON], з яким позивач перебувала у шлюбі до 24.11.2008 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. З липня 2008 року відповідач проживає окремо і не виконує покладених на нього обов'язків, не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. Будучи зобов'язаним сплачувати аліменти на утримання сина за виконавчим листом №2-223, виданим 05.11.2008 року Іваничівським районним судом Волинської області, свій обов'язок не виконує. Заборгованість по сплаті аліментів становить 19159,91 грн. Органом опіки і піклування Грядівської сільської ради 24.02.2015 року було видано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх сина у зв'язку з безпідставним ухиленням від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що з липня 2008 року відповідач проживає окремо та ухиляється від виховання дитини, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він частково сплачує аліменти, неодноразово відвідував дитину в школі та передавав їй подарунки. Просив не позбавляти його батьківських прав. Прокурор просив в позові відмовити, оскільки, на його думку, немає підстав позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] Представник органу опіки і піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, представник служби у справах дітей Іваничівської РДА позов підтримали з підстав, викладених у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового процесу, думку прокурора, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку в позові слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08.02.2013 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON], яка його виховує, утримує та створила дитині належні умови для проживання і нормального розвитку (а.с. 45). Згідно довідок, виданих по місцю навчання [PERSON], [INFO], вихованням дитини займається мати. Батько [PERSON] школу не відвідує, не цікавиться успішністю сина, його поведінкою (а.с.12, 41). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Іваничівського районного управління юстиції 11.02.2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.02.2014 року становить 19159, 91 грн. (а.с. 11). Орган опіки та піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району 24.02.2015 року затвердив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 14-15). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Однак, в даній справі судом не встановлено обставин, які беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення [PERSON] від виконання ним обов'язків по вихованню дитини, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.03.2015 року відповідач частково сплачує аліменти на утримання свого сина [PERSON], [INFO] (а.с.24). Під час розгляду справи в суді першої інстанції 19.05.2015 року [PERSON] відвідав школу, зустрівся з класним керівником, цікавився успішністю та поведінкою свого сина, що підтверджується довідкою з місця навчання [PERSON], [INFO] (а.с. 43). Аналіз наведених обставин справи в їх сукупності дає підстави зробити висновок про те, що хоча [PERSON] і не в повній мірі та неналежно виконував свої обов'язки по вихованню дитини, однак в його діяннях відсутні ознаки навмисного (усвідомленого) ухилення від виконання цих обов'язків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наведений вище висновок органу опіки та піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району, затверджений рішенням виконкому від 24.02.2015 року №06 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 15) є недостатньо обґрунтованим, оскільки в ньому не встановлені і не наведені обставини, які підтверджують умисне ухилення батька від виховання дитини, а лише констатується той факт, що він не брав участі у її вихованні, причому без з'ясування і аналізу причин цього. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 згаданої постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. За наведених обставин, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, особу [PERSON], який характеризується посередньо (а.с.29), та те, що до відповідача раніше не застосовувалися попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed