Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до відповідачів про поділ особового рахунку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2012 року їй та відповідачам [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, вказана квартира, жилою площею 40,9 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., складається з 3-х кімнат, площею 10,0 кв.м., 16,2 кв.м., 14,7 кв.м., кухні, площею 6,8 кв.м., вбиральні, площею 0,9 кв.м., ванної кімнати, площею 2,0 кв.м., коридору, площею 6,5 кв.м., балкону, площею 2,8 кв.м. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.07.2015 року по цивільній справі № 754/22238/13-а було встановлено порядок користування квартирою та виділено у користування відповідачів [PERSON], [PERSON] кімнату, площею 16,2 кв.м. з балконом, площею 2,8 кв.м., та кімнату, площею 14,7 кв.м., у її (позивача) користування виділено кімнату, площею 10,0 кв.м.; кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишено у загальному користуванні. Крім того, зазначеним рішенням встановлено, що в даній квартирі фактично проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] Як зазначає позивач, згідно відповіді [PERSON] концерну «Центр комунального сервісу» від 01.04.2016 року, станом на 01.03.2016 року за період спільного користування квартирою утворилась заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5572, 32 грн., а згідно розрахунку станом на 01.04.2016 року загальна заборгованість становить 10294,50 грн. Отже, на даний час між сторонами відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг. З метою врегулювання даного питання, вона (позивач), звернулась до відповідача КК «Центр комунального сервісу» з письмовим запитом щодо поділу особового рахунку, але відповіддю від 01.04.2016 року № 01/03/1-116 їй було відмовлено. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить розділити особовий рахунок квартири [ADDRESS] на два окремих особових рахунки на її (позивача) ім»я та на ім»я відповідачів [PERSON], [PERSON] у відповідності з порядком користування житловими кімнатами, який склався, розділивши при цьому оплату за площу користування між особовими рахунками, відповідно до частки кожного співвласника, а саме: ? частка - [PERSON], ? частки - [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Представник відповідача [PERSON] концерну «Центр комунального сервісу» про поділ особового рахунку - [PERSON] залишив вирішення спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.07.2015 року по цивільній справі № 754/22238/13-а було встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділено у користування відповідачів [PERSON], [PERSON] кімнату, площею 16,2 кв.м. з балконом, площею 2,8 кв.м., та кімнату, площею 14,7 кв.м., у користування позивача [PERSON] виділено кімнату, площею 10,0 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишено у загальному користуванні сторін (а.с.6). Позивач просить задовольнити її вимоги, посилаючись на існування конфліктних відносин між сторонами з приводу сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували факту існування наявності конфліктних відносин з приводу оплати за квартиру, а тому не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої- п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Згідно ч.ч.1, 2 ст.104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків» в редакції від 24.01.2006 року, затвердженій відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом… Пунктом 10 вказаних Правил визначено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору, в зв»язку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено, з огляду на наступне. Так, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.05.2015 року між сторонами визначено порядок користування квартирою, яка перебуває у їх спільній частковій власності. З урахуванням п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків» в редакції від 24.01.2006 року, затвердженій відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 45, після набранням рішення суду законної сили позивач та відповідачі мали звернутись до відповідних установ, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють відкриття окремих особових рахунків, для укладання окремих відповідних договорів на надання таких житлово-комунальних послуг, на підставі яких має здійснюватись нарахування оплати за надані послуги на виділену кожній зі сторін частку квартири. В той же час, як пояснила в судовому засіданні позивач, після набранням рішенням суду від 14.05.2015 року законної сили вона до установ, що надають житлово-комунальні послуги з приводу укладання окремих договорів на обслуговування її майна та оплати за надані послуги не зверталась. Наведене свідчить про відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів, а тому відсутні підстави для задоволення позову. При цьому суд звертає увагу і на те, що вимога про «розділ особових рахунків» не передбачена чинним законодавством. З цих же підстав суд не приймає до уваги і факт визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] Крім того, позивачем не надано суду доказів порушення чи невизнання її прав відповідачем - [PERSON] концерном «Центр комунального сервісу», оскільки, як випливає з пояснень представника відповідача в судовому засіданні, КК «Центр комунального сервісу» не надає житлово-комунальні послуги, не укладає зі споживачами договори на їх надання та не здійснює відповідні нарахування. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, недоведеність позовних вимог та відсутність предмету спору, а тому відмовляє в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed