Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування коштів, визнання бездіяльності відповідача протиправною. Мотивує позов тим, що 06.11.2014 між нею та ПАТ КБ «Надра» укладено Договір № 2062559 строкового банківського вкладу в іноземній валюті долларах США, строком на 9 місяців під 12 відсотків річних з щомісячною виплатою, в сумі 5000,00 доларів США. Крім цього, 03.12.2014 між нею та ПАТ КБ «Надра» укладено Договір № 2079330 строкового вкладу, відкритому в Пакеті послуг «Новий ПУ «Базовий +» в іноземній валюті доларах США, строком на 9 місяців під 11 відсотків річних з щомісячною виплатою, в сумі 14\~000,00 євро. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Надра» здійснена ліквідація банку. 29 вересня 2015 року позивач отримала як відшкодування 198\~406, 18 грн. Натомість, згідно поточного звіту станом на 06.08.2015 на рахунку № 80740218 знаходились кошти позивача - 5027,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 90\~451,74 грн., а на рахунку № 80740219 14\~000 євро, що в гривневому еквіваленті становило 288\~400 грн., а всього 378\~851,74 грн. Вважає, що їй завдано майнової шкоди на загальну суму 180\~445, 56 грн., оскільки відповідачем їй не повернута вся сума вкладу. Просить стягнути з відповідача кошти, які належать їй і визнати протиправним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що гранична сума відшкодування коштів за вкладами становить 200\~000 грн.; оскільки бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невідшкодування вкладу у повному розмірі є протиправною. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі, оскільки є безпідставним встановлення граничного розміру в розмріі 200\~000 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заперечення, в яких вказує на те, що договір строкового банківського вкладу, з приводу якого виник даний спір, позивач уклала з ПАТ КБ «Надра». Вказав, що Фонд гарантування вкладів виконав перед позивачем свої зобов'язання в межах граничного розміру 200\~000 грн. Щодо частини вкладу, понад гарантовану суму відшкодування вкладу, то п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що в четверту чергу за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольняються вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування. Однак, позивач не звернулась в передбачений законом спосіб до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» з кредиторськими вимогами в строк передбачений Законом, відповідно її вимоги до Реєстру акцептованих вимог не включені. Приписами ч.8 ст.49 Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] у судове засідання не зявилась. Надала письмові заперечення, згідно яких вказувала, що гарантовану Фондом суму вкладу в еквіваленті у національній валюті - 200 000 грн. позивач отримала в повному обсязі. Кредиторська вимога на залишок грошових коштів на рахунках позивача у розмірі 180\~445,56 грн. могла бути заявлена позивачем до Фонду або Уповноваженої особи Фонду протягом 30 днів з моменту публікації оголошення про ліквідацію банку тобто, з 12.06.15 по 13.07.15, але така вимога не заявлена; подання позову до суду не є належним заявленням кредиторських вимог, так як не відповідає порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; позивачем не надано доказів заявлення своїх кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Надра», тобто такі вимоги на сьогоднішній день є погашеними та задоволенню не підлягають (ч.8 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»); згідно правової позиції Верховного суду України, введення у банку тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/. Судом встановлено, що 06.11.2014 між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено Договір № 2062559 строкового банківського вкладу в іноземній валюті долларах США, строком на 9 місяців під 12 відсотків річних з щомісячною виплатою. У відповідності до умов договору 06.11.2014 позивачем внесено 5000 доларів США на депозитний рахунок № 2062559 шляхом перерахування з поточного (карткового) рахунку позивача № 80740218. Згідно Договору банківського вкладу № 2062559, повернення вкладу та сплата процентів, нарахованих Банком за користування вкладом здійснюється Банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок № 80740218, відкритий позивачем в ПАТ КБ «Надра». Також 03.12.2014 між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено Договір № 2079330 строкового вкладу, відкритому в Пакеті послуг «Новий ПУ «Базовий +» в іноземній валюті доларах США, строком на 9 місяців під 11 відсотків річних з щомісячною виплатою. У відповідності до умов договору 03.12.2014 [PERSON] внесла 14 000 євро на депозитний рахунок № 2079330 шляхом перерахування з поточного (карткового) рахунку позивача № 80740219. Згідно Договору банківського вкладу № 2079330, повернення вкладу та сплата процентів, нарахованих Банком за користування вкладом здійснюється Банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок № 80740219, відкритий позивачем в ПАТ КБ «Надра». У зв'язку із закінченням строку дії договору [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Надра» з письмовою заявою про повернення суми вкладу та відсотків за ним, однак кошти нею отримано не було, а у вересні 2015 року [PERSON] отримала відповідь, якою їй відмовлено у поверненні всієї суми коштів у зв'язку із запровадженням у ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації. Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2015 року № 26 з 06 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра». Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до ст.3 та п.18 ч.2 ст.14 Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб», п.3 р.10 « Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» [PERSON] Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 21.08.2012, яким було збільшено розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до 200\~000 грн. Це Рішення адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №27 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.08.2012 за №1452/21764. Отже, керівний орган Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адміністративна рада Фонду у межах наданих їй ст.9 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноважень прийняла рішення, яким встановила максимальну гарантовану суму відшкодування коштів по вкладам. Таким чином, аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав своїх зобов'язання перед позивачем відповідно до приписів Закону. Тому суд не знаходить підстав для зобов'язання відповідача виплачувати [PERSON] частину вкладів понад гарантовану суму відшкодування, ніж це передбачено спеціальною процедурою. Покликання позивача на порушення прав позивача при визначенні максимальної гарантованої суми 200 000 грн. не заслуговують на увагу суду. Дійсно, несвоєчасне отримання вкладів від банку у доларах США, так і процентів за вкладом у передбачений договором термін\~і на передбачуваних умовах, за своєю суттю є позбавленням права власності позивача на частку власного майна у виді вкладу. У той же час, Верховний Суд України направив в Конституційний Суд України конституційне подання від 08 липня 2015 року №201-2157/0/8-15 щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в цілому положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відтак, встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чи їх окремих положень, буде підставою для перегляду рішення цього суду у зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі п.4 ст.361 ЦПК України. За вказаних вище обставин та встановлених судом обставин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в задоволенні\~ такого слід відмовити.

Outcome: dismissed