Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач 13.01.2016 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію боргу від 23.03.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 921 грн. 20 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно цього договору позичальник зобов`язаний відповідно графіку щомісячно здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує, тому позивач звернувся до суду та просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 08.11.2015 року, до складу якої входять сума заборгованості за кредитом - 13 921 грн. 20 коп.; заборгованість за процентами - 0 грн. 89 коп.; заборгованість з комісії - 3 341 грн. 04 коп., заборгованість по штрафам - 13 350 грн. 50 коп., а всього - 30 613 грн. 63 коп. та судові витрати по справі. Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09.02.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] були задоволені в повному обсязі 19.02.2021 року представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка була задоволена і ухвалою Лебединського районного суду від 21.05.2021 року заочне рішення Лебединського райсуду від 09.02.2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано і справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, мотивуючи це тим, що позивачем ставляться вимоги що стягнення з відповідача комісії, яка не передбачена умовами генеральної угоди, а також тим, що під час виконання заочного рішення Лебединського районного суду в даній справі Лебединським МРВ ДВС з відповідача утримано 27 126 грн. 64 коп. З розрахунку (а.с. 4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що станом на 08.11.2015 року сума заборгованості відповідача за кредитом становить 13 921 грн. 20 коп.; заборгованість за процентами - 0 грн. 89 коп.; заборгованість з комісії - 3 341 грн. 04 коп., заборгованість по штрафам - 13 350 грн. 50 коп., а всього - 30 613 грн. 63 коп. З заяви, генеральної угоди, витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с. 5-30), досліджених в судовому засіданні, вбачається що 23.03.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 13 921 грн. 20 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування комісії умовами генеральної угоди не передбачено. З паспорта (а.с. 31), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що відповідачем є [PERSON] [INFO] . З довідки, ліцензії, свідоцтва та статуту (а.с. 32, 34-35), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є юридичною особою і має право здійснювати банківські операції. З відзиву та доданих до нього документів (а.с. 82-96), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивач наполягає на правомірності своїх вимог та звертає увагу суд на те, що оскільки нарахування комісії умовами генеральної угоди не передбачено у відповідній колонці розрахунку заборгованості під назвою комісії вказано розмір пені. З листа (а.с. 105), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що банк не має можливості надати суду більш детального розрахунку заборгованості [PERSON] . З листа (а.с. 127-128), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що в провадженні Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходилося виконавче провадження № 52486104 по виконанню виконавчого листа № 580/33/16-ц, виданого 29.02.2016 року Лебединським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 23.02.2015 року в сумі 30 613 грн. 63 коп., в ході виконання якого з відповідача утримано 27 126 грн. 64 коп. Вислухавши відповідача та його представника, ви вчивши матеріали справи суд вважає, що позов не обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до укладеного договору від 23.03.2015 року відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і згідно цього договору був зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, проте не виконував свої обов`язки належним чином і станом на 08.11.2015 року банком нараховано суму заборгованості відповідача за кредитом - 13 921 грн. 20 коп.; заборгованість за процентами - 0 грн. 89 коп.; заборгованість з комісії - 3 341 грн. 04 коп., заборгованість по штрафам - 13 350 грн. 50 коп., а всього - 30 613 грн. 63 коп. При цьому нарахування комісії умовами генеральної угоди не передбачено, а в провадженні Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходилося виконавче провадження № 52486104 по виконанню виконавчого листа № 580/33/16-ц, виданого 29.02.2016 року Лебединським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 23.02.2015 року в сумі 30 613 грн. 63 коп., в ході виконання якого з відповідача утримано 27 126 грн. 64 коп. Вказані обставини були встановлені з пояснень відповідача та його представника і матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж саме правопорушення. Згідно ст. 459 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. Згідно ст.ст. 526, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд має право зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, щовідповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором (генеральною угодою) від 23.03.2015 року і станом на 08.11.2015 року банком нараховано суму заборгованості відповідача за кредитом - 13 921 грн. 20 коп.; заборгованість за процентами - 0 грн. 89 коп.; заборгованість з комісії - 3 341 грн. 04 коп., заборгованість по штрафам - 13 350 грн. 50 коп., а всього - 30 613 грн. 63 коп., поскільки вказані обставини визнаються відповідачем та його представником і стверджуються матеріалами справи (а.с. 4, 31-32, 34-35). Разом з суд враховує, що в судовому засіданні було встановлено що позивачем ставляться вимоги що стягнення з відповідача комісії, яка не передбачена умовами генеральної угоди, а також тим, що під час виконання заочного рішення Лебединського районного суду в даній справі Лебединським МРВ ДВС з відповідача утримано 27 126 грн. 64 коп. (а.с. 4, 127-128). В той же час, на думку суду в судовому засіданні знайшли своє підтвердження і доводи представника відповідача в тій частині, що існують обставини, які виключають необхідність сплати частини боргу. Так, під час розгляду позову представником банку було підтверджено, що нарахування комісії умовами генеральної угоди не передбачено, але у відповідній колонці розрахунку заборгованості під назвою комісії вказано розмір пені (а.с. 82-96), який становить - 3 341 грн. 04 коп. і на думку позивача підлягає до стягнення разом зі штрафом в сумі 13 350 грн. Разом з тим, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 в тій частині, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення щодо строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 року (справа № 202/3351/14-ц, провадження № 61-4338св18) вказав, що відповідно до правової позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 року у справі № 761/26293/16-ц, постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 761/6898/17. Враховуючи викладене, а також те, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом є погашеною, а тому вважається значно меншою, ніж нарахована позивачем заборгованість за комісією (пенею) у розмірі 3 341,04 грн. та штрафом за прострочення у сумі 13 204,55 грн. суд вважає необхідним застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки шляхом звільнення відповідача від сплати комісії в сумі 3 341,04 грн. та штрафу в сумі 145 грн. 95 коп., що складає 3 486 грн. 99 коп. виходячи з розрахунку 3 341,04 + 145,95 = 3 486,99. Таким чином, суд бере до уваги, що станом на 08.11.2015 року з нарахованої суми заборгованості відповідача за кредитом підлягало до сплати 27 126 грн. 64 коп. (30 613,63 - 3 486,99 = 27 126,64), а під час виконання заочного рішення Лебединського районного суду в даній справі Лебединським МРВ ДВС з відповідача утримано 27 126 грн. 64 коп., тобто вказана заборгованість є погашеною і вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним застосувати вимоги ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed