Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просять визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «40 років Жовтня» (с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області, площею 3,27 га в умовних кадастрових гектарах, сертифікат серії ЧН№0297675, виданий на підставі рішення Куликівської районної ради Чернігівської області від 15.05.1995 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на земельну частку (пай) за № 693 від24.11.1997 року, яке за життя належало [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона прийняла спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , її матері, яка в свою чергу за життя прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. До складу спадщини [PERSON] входить право на зазначену земельну частку (пай), однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай), був вже виданий після смерті [PERSON] , тому вона не може в позасудовому порядку оформити спадщину на зазначений пай. В судове засідання позивач не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі на підставі наявних доказів, та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач - Олишівська селищна рада в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надала заяву про розгляд справи без її представника, позов винає. Третя особа - приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Е.П. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - Куликівська районна державна адміністрація, в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надала заяву про розгляд справи без її представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надала заяву про розгляд справи без її представника. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла /а.с.7/. Після її смерті відкрила спадщина. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Отже, до спадкового майна померлої належить право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності 40 років Жовтня», розміром 3,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с.51-59/. З представленої довідки Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 16.06.2020 року за № 483, вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] , одна /а.с.10/. За повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 21.07.2020 року за № 3379/01-17, спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , Куликівською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевіка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Куликівської районної державної нотаріальної контори за період з квітня 1996 року по грудень 2006 року /а.с.33/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62032623 від 12.10.2020 року, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 200/2016 після померлої [INFO] [PERSON] /а.с.35-48/, яка заведена приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П., вбачається, що спадщину відкриту після смерті спадкодавця прийняла позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. 01.06.2017 року приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що сертифікат серії ЧН№0297675 на право на земельну частку (пай) був виданий та зареєстрований після смерті [PERSON] , матері спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої біла її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ /а.с.9/. Копії матеріалів спадкової справи не містять доказів родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , та що остання вступила в управління або володіння спадковим майном після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивач та відповідач). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам фактичних матеріалів і доказів не збирає. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Позивачем не надано жодних доказів проте, що померла [INFO] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та що остання за життя вступила в управління або володіння спадковим майном після померлої [INFO] [PERSON] . Зважаючи на те, що з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язаний був довести обставини, на які посилався на підтвердження позову, суд прийшов до висновку, про недоведеність того факту, що [PERSON] , за життя прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed