Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] в травні 2018 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Представник відповідача до суду не з'явився, про час слухання справи сповіщений, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Представник Державної казначейської служби до суду не з'явився, надав письмові пояснення на позовні вимоги [PERSON] і доводив, що вимоги безпідставні щодо казначейської служби. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 20.06.2017 року Київським ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області зареєстрована заява [PERSON] про скоєне кримінальне правопорушення - копія заяви додана до позову, заява містить відповідні відмітки про реєстрацію у відділку поліції. До єдиного реєстру досудових розслідувань заяву не було внесено. [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП а м.Одесі ГУНП в Одеській області. Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 23.06.2017 року скаргу [PERSON] задоволено і зобов'язано посадових осіб Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою заявника [PERSON] від 20.06.2017 року та зобов'язано посадових осіб Київського ВП в м.Одеси ГУНП в Одеській області всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати належну правову оцінку, підтвердити або спростувати факт кримінального правопорушення та забезпечити прийняття законних обґрунтованих процесуальних рішень. Позивач доводить, що до сьогодні його заява від 20.06.2017 року про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесена і відповідно, будь-яких дій щодо дослідження правопорушення не вчинено. [PERSON] в заяві зазначив, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення було порушене його право власності на будинок. В позові [PERSON] вказує, що бездіяльність посадових осіб Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області позбавляє його можливості відновити свої порушені права, що завдає йому моральної шкоди, яка полягає в «порушенні життєво важливих зв'язків, душевних стражданнях, нервових стресах». Розмір моральної шкоди позивач визначив в суму 5000 грн. Суд дослідив надані докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95 р. роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. (Пункт 3 доповнено абзацом третім згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5. Відповідно до ст. 137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина 1 ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене суд вважає, що позивач свої вимоги не довів, тому позов (до якого додано тільки копію заяви до Київського ВП і ухвалу Київського райсуду м.Одеси) не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed