Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона згідно договору дарування від 27.06.2000 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], відповідач по справі, та неповнолітня донька від другого шлюбу [PERSON], 2000 року народження. Відповідач з червня 2013 року залишив будинок та проживає у бабусі - матері її першого чоловіка. Коштів на оплату комунальних послуг у неї не вистачає, тому вона намагалася офоримити житлову субсидію, але їй у цьому було відмовлено, оскільки її син, відповідач по справі, не надає довідки про свої доходи. Оскільки останній в будинку не проживає більше двох років, просить визнати його таким, що втратив право користування цим житловим будинком та зобов'язати його знятися з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов не визнав і суду показав, що дійсно він є сином позивача, [PERSON], і з грудня 1992 року проживає в [ADDRESS], який був власністю бабусі матері - [PERSON], де остання в червні 2000 року подарувала будинок його матері, а в 2005 році померла. Фактично з 2000 року мати стала проживати з [PERSON], а в 2001 році зареєструвала з ним шлюб. В останні роки між ним та чоловіком матері склалися неприязні стосунки, оскільки останній зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, б'є матір, застосувує фізичну силу і до нього, він був вимушений неодноразово покидати будинок, ночувати у сусідів і врешті змушений був в червні 2013 року тимчасово проживати у своїє бабусі - матері його батька. Оскільки між ним та чоловіком його матері склалися неприязні стосунки, між ним та матір'ю виникли також спочаку непорузіміння, які поступово переросли в неприязнь з її сторони. [PERSON] часто змушувала [PERSON], свого чоловіка, покидати будинок, казала, що більше йому не пробачить, а потім знову приймала і через деякий час бійки та п'янки повторювалися. Він неодноразово пропонував матері припинити відносини з [PERSON], але такі стосунки продовжувалися і тому він змушений був залишити будинок. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таке положення міститься і в ч.1 ст. 405 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що дійсно власником будинку [ADDRESS] була [PERSON], яка 27 червня 2000 року подарувала вказаний будинок [PERSON], що підтверджується договором дарування (а.с.10) і яка [INFO] року померла (а.с.36), ці обставини не заперечуються і сторонами. [PERSON], фактично з часу свого народження проживала в цьому будинку, [INFO] року в неї народився син, [PERSON] (а.с.43), 20.01.2001 року [PERSON] одружилася з [PERSON], присвоївши собі прізвище "[PERSON]" (а.с.7) і від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 2000 року народження (а.с.8). Всі вказані особи проживали однієї сім'єю, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні будинковою книгою та довідкою виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області (а.с.3), та не заперечуються і сторонами. Далі судом встановлено, що в останні роки між сином позивачки та її чоловіком, [PERSON], склалися неприязні стосунки, що призводили до залишення відповідачем будинку, ночувати в сусідів. Неприязні стосунки склалися внаслідок того, що [PERSON], періодично зловживав спиртиними напоями, вчиняв сварки, застосовував фізичну силу, як до своєї дружнни, так і до [PERSON], сина позивача. Ці обставини підтвердили в судовому засідані допитані в якості свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що дійсно [PERSON] є матір'ю відповідача і як сама, так і з часу народження її сина, прживала з ним в будинку своєї бабусі, [PERSON], по [ADDRESS] де остання подарувала в 2000 році свій будинок [PERSON], а в 2005 році померла. В 2000 році [PERSON] одружилася з [PERSON], який також став проживати у вищевказаному будинку та в послідуючому у них народилася донька [PERSON]. Всі проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, допомогали один одному. З часу проживання [PERSON] у вказаному будинку, останній періодинчно зловживав спиртиними нпоями, вчиняв сварки, бив свю дружину, яка ходила з побоями, скаржилася сусідам, повідомляла, що її побив її чоловік. В останні роки між її чоловіком [PERSON] та її сином склалися неприязні стосунки, він скаржився, що [PERSON] б'є матір, застосувує до нього також фізичну силу та неодноразово просився переночувати у [PERSON], мотивуючи тим, що він боїться [PERSON] та не може бачити, як останній б'є його матір. Дійсно з червня 2013 року вони не бачили, що [PERSON] проживає в будинку. Свідок [PERSON] суду також підтвердив, що інколи він вживає спиртні напої та з метою виховання своєї дружини та її сина застосовував фізичну силу. Показання свідків не заперечували і самі сторони. Таким чином, суд проаналізувавши докази в їх сукупності приходить до слідуюючого, що відповідач є членом сім'ї власника житла, при чому позивачка є матір'ю свого сина, відповідача по справі, як сама позивач, так і відповідач з часу свого народження проживають в цьому будинку, відповідач відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України та ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР має право користуватися жилим приміщенням на рівні з власником будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважнизх причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і влансиком житла або законом. Як встановлено судом, відповідач, який є членом сім'ї власника житла, вимушений був у зв'язку з непрязними стосунками, які виникли між чоловіком його матері і ним, а в послідуючому і із самою матір'ю - тимчасово залишити будинок, тобто суд вважає з поважних причин, тому при таких обставинах він не втрачає права на користування цим житловим будинком. Що стосується посилання позивача на ненадання коштів відповідачем на утримання будинку, то такі спори в разі їх виникнення між власником та членом його сім'ї про розмір участі у витратах, повинні вирішуватися в судовому порядку та не позбавляють права члена сім'ї власника будинку користуватися цим будинком, на що вказано в ч. 3 ст. 156 ЖК Української РСР. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право корстування жилим будинком є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed