Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця в розмірі 12 751,92 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до Заяви б/н від 26.10.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помела. У зв`язку з неналежним виконанням боргових зобов`язань перед банком позичальник [PERSON] станом на 10.12.2019 року мала заборгованість за договором б/н від 26.10.2006 року в сумі 12 751, 92 гривень. Спадкоємцями які на час відкриття спадщини мешкали з позичальником [PERSON] . Є відповідачі по справі. 25 червня 2017 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило до Другої Криворізької Державної Нотаріальної Контор и претензію кредитора, з відповіді якої вбачалося, що спадкова справа за номером № 670/2017 заведено на підставі претензії Банку та інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 20 листопада 2019 року до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було направлено лист - претензію, згідно яких Банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачами не було виконано. У зв`язку з тим, що позичальник свої зобов`язання перед банком не виконав, а кредитні зобов`язання останньої перейшли до відповідачів на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, отже АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звертається з вимогою щодо стягнення заборгованості в розмірі 12 751 грн. 92 коп. за кредитним договором б/н від 26.10.2006 року укладеним з позичальником [PERSON] , а також відшкодувати судові витрати по справі. 09 червня 2020 року Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року закрито провадження в частині позовних вимог до відповідачки [PERSON] у зв`язку зі смертю та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.10.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис позивальника у заяві (а.с.21). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість клієнта [PERSON] станом на 10.12.2019 р. складає 12 751 грн.92 коп. (а.с. 11-20). [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08 травня 2017 року, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 746 (а.с.45). При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини: (а) пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, (б) належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та (в) дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, слід проаналізувати кожну обставину на обґрунтування позовних вимог. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.08.2019 в цивільній справі № 500/2593/15-ц. Кредитором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено лист-претензію № SAMDN44000009698852 від 17.06.2017 року до ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ щодо надання інформації чи заводилася спадкова справа після померлої [PERSON] . (а.с. 46 зворотній, 47). Відповіддю ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ від 26.07.2017 року за № 3363/0214 повідомлено кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що після померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 670/2017 на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 48). Згідно реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 20.11.2019 р., позивачем було направлено претензію за вих. № SAMDN44000009698852 від 08.11.2019 року до спадкоємців позичальника [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] (а.с. 49-54). На виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року ДРУГОЮ КРИВОРІЗЬКОЮ НОТАРІАЛЬНОЮ КОНТОРОЮ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ направлено на адресу суду копію спадкової справи № 670/2017 заведену [INFO] [PERSON] , померлої [INFO] , з якої вбачається, що спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка надійшла до нотаріальної контори 15.07.2017 року (а.с.85-88). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради від 18.06.2020 року на день смерті та теперішній час зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , 1988 року народження (а.с. 84). Згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, з наявної в матеріалах справи «Претензії кредитора» від 17.06.2017р. (а.с. 47), адресованої ДРУГІЙ КРИВОРІЗЬКІЙ ДЕРЖАВНІЙ НОТАРІАЛЬНІЙ КОНТОРІ, вбачається прохання повідомити про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] і про коло спадкоємців, а також повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 12 751 грн. 92 коп. У відповідь ДРУГА КРИВОРІЗЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА своїм листом від 26.07.2017 року за № 3363/02-14 повідомила банк про те, що спадкова справа після померлої [PERSON] заведена на підстави претензії Банку. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 48). Лист-претензія банку від 08.11.2019 року (а.с. 49-51), спрямований на адресу спадкоємців позичальника 20.11.2019 року (а.с.52-54), без підтвердження його вручення адресатам. У цій справі позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явлений 29 квітня 2020 року (а.с. 1-6). Зі змісту претензії кредитора, надісланої ДРУГІЙ КРИВОРІЗЬКІЙ ДЕРЖАВНІЙ НОТАРІАЛЬНІЙ КОНТОРІ вбачається, що позивачу у червні 2017 року достеменно було відомо про смерть позичальника [PERSON] ., так як в додатках зазначено: копія документа про смерть останнього (а.с. 47 зворотній бік п.1 додатку). Судом встановлена базова істотна обставина для розгляду виниклого спору - обізнаність кредитора із фактом відкриття спадщини - смерті позичальника [PERSON] - у травні 2017 року та звернення АТ КБ «ПРИВТБАНК» до спадкоємця в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України лише у квітні 2020 року. При цьому в ході розгляду справи судом не здобуто доказів щодо існування у кредитора перешкод об`єктивного характеру з травня 2017 року пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців. Банком пропущено строки пред`явлення вимоги до спадкоємців у відповідності до приписів статті 1281 ЦК УКРАЇНИ, що тягне за собою наслідки позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Це узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. Крім того, відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок проте, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 129 Конституції України проголошує основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі у справі є спадкоємцями померлої, прийняли після неї спадщину та прийняли майно у спадщину. Проте, обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав доказів про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями щодо встановлення наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості, а також не обґрунтував вимоги звернення до відповідача [PERSON] , що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів. Правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи в сукупності обставини справи в контексті законів, інших норм права, надані сторонами докази, виходячи з стандарту доказування "баланс вірогідностей" (BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р., J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р.) суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаютьсь на позивача.

Outcome: dismissed