Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

05.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтовування позовних вимог [PERSON] вказувала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2003 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.02.2012 року. Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2010 року сторони стали проживати окремо, неповнолітній син залишився проживати із матір`ю. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку надавати кошти на утримання сина, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Але відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини та має заборгованість по аліментах. Посилаючись на те, що відповідач з 2010 року не спілкується із сином, ухиляється від його утримання та виховання, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, [PERSON] просила задовольнити позов. В своїх запереченнях від 19.05.2015 року відповідач [PERSON] позов не визнав, вказував, що після розірвання шлюбу він добровільно на картку Приватбанку перераховував та перераховує до цього часу кошти на утримання сина. Позивач свідомо створює перешкоди для його спілкування з дитиною. Викладені в позові обставини не відповідають дійсності, тому просив в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали з пістав, викладених в запереченнях на позов від 19.05.2015 року, просили в задоволенні позову відмовити. Вважали, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, і викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Миколаївської міської ради - Кабацюра О.Л. в судовому засіданні позов підтримала, та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, вважала за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, покази свідків, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В процесі судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.03.2007 року. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Однією з таких обставин є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, що викладена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Таким чином, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Посилаючись на ухилення відповідача від виховання та належного утримання неповнолітньої дитини, позивач [PERSON] просить застосувати до [PERSON] крайній засіб цивільно-правової відповідальності - позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На переконання суду, позивач [PERSON] не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем в якості доказів долучено до справи документи, які, на її думку, підтверджують протиправну поведінку батька. Проведений аналіз зазначених доказів не дає підстав щодо застосування у відношенні [PERSON] приписів ст. 164 СК України. Із наявного у матеріалах справи висновку Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 24.11.2015 року за № 2473/02.02.01-22/22/14/15 вбачається, що зазначений орган вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивується тим, що відповідач за місцем проживання характеризується посередньо, аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість в розмірі 5661,29 грн., долею сина не цікавиться, не приймає участі в його вихованні, за випискою з історії хвороби, виданою ЖЦРЛ, відповідач схильний до суїциду. При цьому, з метою збереження родинних стосунків [PERSON] неодноразово запрошувався до служби у справах дітей, однак за запрошеннями не з`являвся та не надав жодних пояснень. Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 СК України суд вважає, що вищезазначений висновок органу опіки та піклування надано без грунтовної перевірки взаємовідносин сторін та на підставі непідтверджених обставин порушення відповідачем вимог ст.ст. 150, 152, 155 СК України. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно запрошувався до Служби у справах дітей для відповідних бесід. Посилання на схильність відповідача до суіциду також не підтверджується відповідними належними та допустимими доказами. Натомість, матеріали справи містять докази погашення відповідачем [PERSON] заборгованості по аліментах. Так, за заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29.09.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 21.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач не був присутнім в судовому засіданні через те, що позивач в позовній заяві зазначила адресу, за якою [PERSON] не проживає з 1999 року, що підтверджується довідкою виконкому Добренської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 22.09.2014 року за № 2155/01.32. Ухвалою того ж суду від 29.05.2015 року зазначене заочне рішення від 29.09.2014 року скасовано. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.07.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. За розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, складеним державним виконавцем ВДВС Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області, станом на 01.03.2015 року заборгованість відповідача по аліментам складала 17500,00 грн., але, як встановлено судовим розглядом, така заборгованість утворилася у зв`язку із тим, що [PERSON] не був обізнаний про заочне рішення суду від 29.09.2014 року та з 1999 року не проживав на території Баштанського району Миколаївської області. Розрахунком заборгованості по аліментах Корабельного ВДВС Миколаївського міського управління юстиції за виконавчим листом, виданим 16.07.2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, підтверджено, що з серпня по грудень 2014 року нараховано 2161,29 грн., сплачено - 0,00 грн., в 2015 році нараховано 6000,00 грн., сплачено - 3500,00 грн. (сплата проводилася з липня 2015 року), в січні 2016 року нараховано 500,00 грн., сплачено - 600,00. Таким чином, всього нараховано 8661,29 грн., добровільно сплачено - 4100,00 грн. Заборгованість станом на 01.02.2016 року складає 4561,29 грн. За розрахунком заборгованості, виданим державним виконавцем Дамонян М.П., станом на 07.09.2016 року всього нараховано 12661,29 грн. та добровільно сплачено 10629,41 грн. Заборгованість становить 2031,88 грн. Згідно фіксального чеку від 08.09.2016 року [PERSON] сплачено накористь [PERSON] аліменти в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, на день ухвалення рішення суду заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідачем майже погашено. Відтак, твердження позивача про ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання сина є необгрунтованим, тому не може бути підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також слід зазначити, що для позбавлення батьківських прав мало переконатися в невиконанні обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Належить, насамперед, встановити, що батько ухиляється від їх виконання, а це означає, що він наполегливо, систематично, не звертаючи увагу на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов`язок. На переконання суду, таких доказів протиправної поведінки відповідача в процесі судового розгляду справи не надано, тому застосування найбільш суворої міри цивільно-правової відповідальності - позбавлення батьківських прав не буде відповідати вимогам закону та інтересам неповнолітньої дитини.

Outcome: dismissed