overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20 862,83 доларів США, посилаючись на те, що [PERSON] 18 січня 2006 року отримав кредит у розмірі 17 000 доларів США на термін до 18 січня 2016 року, зобов»язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 28 травня 2014 року за відповідачем рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно до кредитного договору №MKZ0GK00010222 від 18 січня 2006 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит для купівлі житла у розмірі 17 000 доларів США на строк до 18 січня 2016 року у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 18 704 доларів США. Отримання кредиту відповідачем стверджується ордером-розпорядження від 20.01.2006 року та квитанцією №1 Tr№ МКLС6012000005 1 від 20 січня 2006 року. Із довідки-розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 28 травня 2014 року становить 20 862,83 доларів США (двадцять тисяч вісімсот шістдесят два долари США вісімдесят три цента), яка складається з: 3 804,39 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 529,37 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 16 529,07 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 08 липня 2000 року між ним та відповідачкою Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб, актовий запис № 103. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати та неповнолітнього сина залишити на виховання матері. Ані позивач, ані відповідачка в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 08 липня 2000 року між позивачем та відповідачкою Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб, актовий запис № 103. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 09.11.2008 року між ним та відповідачкою Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ані позивач, ані відповідачка в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 09.11.2008 року між позивачем та відповідачкою Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. При цьому відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вказала, що 17.07.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 01.05.2014 року, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], оскільки вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся відповідно до ст. 74,76, ЦПК України за останнім відомим місцем проживання - місцем реєстрації. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно вимог ст.77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцязнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Тому суд вважає, що повістка є доставленою відповідачам. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 103 (арк.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують з травня 2014 року, примиритися наміру позивач не має, суд доходить висновку, про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно заяви позивача суд залишає [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу "[PERSON]". [PERSON], як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених та документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 243,60 грн. (арк.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 150 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем відповідно до укладеного договору від 29 жовтня 2007 року було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривня для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах договору. Згідно п.4.1.1 вказаного договору відповідач звернулася до каси філії Арбузинського відділення № 3160 28 травня 2010 року з дорученням по списанню з її карткового рахунку суми 1000 грн. Позивачем доручення клієнта було виконано і видано відповідачу готівкою 1000 грн. згідно видаткового ордеру. У зв"язку з технічними неполадками, видані відповідно до видатково-касового ордеру кошти не біли списані з рахунку клієнта, тому станом на 19 листопада 2014 року у відповідача виникла заборгованість перед банком на суму 1000 грн. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 1000 грн. У судовому засіданні представник позивача не з'явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 29 жовтня 2007 року було укладено договір № 150 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою, за умовами якого банком було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривня для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах договору. Згідно п. 4.1.1 даного договору банк зобов'язався виконувати доручення клієнта по списанню з картрахунку грошових коштів, як це передбачено п. 2.11 цього договору. 28 травня 2010 року відповідач звернулася до банку з дорученням про списання з її рахунку грошової суми 1000 грн., її доручення було виконано згідно видаткового касового ордеру. У зв"язку з технічними неполадками, видані відповідно до видатково-касового ордеру кошти не були списані з рахунку клієнта. Про виниклу заборгованість відповідач попереджувався банком листом від 13 березня 2014 року, однак не вона не прийняла міри щодо погашення заборгованості. Згідно ст.ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і припиняться виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.3.1.7 договору банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в т.ч. процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості за умовами договору. Оскільки на час розгляду справи у суді заборгованість по договору несплачена відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 травня 2013 року відповідач уклав з Українською мікрофінансовою мережею кредитний договір №ПО01-00153, відповідно до якого банк зобов»язався надати відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у національній валюті у розмірі 1000,00 грн., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але не пізніше 05 червня 2013 року.Банк зобов»язання виконав, а саме надав відповідачу грошові кошти. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 12695 грн. 20 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач 22 травня 2013 року уклав з Українською мікрофінансовою мережею кредитний договір №ПО01-00153, відповідно до якого банк зобов»язався надати відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у національній валюті у розмірі 1000,00 грн., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але не пізніше 05 червня 2013 року. Банк зобов»язання виконав, а саме надав відповідачу грошові кошти. 07 травня 2014р. УКРАЇНСЬКА МІКРОФІНАНСОВА МЕРЕЖА та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» (ЗНВІПФ "ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що квартира належить йому та його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Проте, враховуючи відсутність розподілу часток у спільному майні та смерть його матері, він позбавлений здійснити належне оформлення свої частки та розпоряджатися нею. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є він та його брат [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримую. Представник відповідача Житомирської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, як убачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів за № 32470 від 16.07.1999 року, квартира [ADDRESS] належить позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради № 1124 від 20.02.2015 року право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем та [PERSON] на підставі зазначеного свідоцтва про право власності на житло. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Окрім того, суд встановив, що співвласник квартири [ADDRESS] [PERSON]. померла [INFO] року, підтвердженням чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського МУЮ у Житомирській області 12.06.2014 року. Таким чином, встановивши, що частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS], а саме позивача та померлої [PERSON], у праві спільної сумісної власності є рівними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 27.11.2003 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд надати строк для примирення. Після наданого судом строку відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Позивачка також суду пояснила, що за наданий судом строк для примирення нічого не змінилося і вона наполягає на розірванні шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2003 року, від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. З жовтня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин, спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має бажання відновити свої дошлюбне прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 19 вересня 2008 року між нею та відповідачем Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб, актовий запис № 340. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб нею та відповідачем розірвати та неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Ані позивачка, ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 19 вересня 2008 року між позивачкою та відповідачем Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб, актовий запис № 340, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved