Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

У лютому\~2021\~року [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано\~тим,\~що позивачу\~на праві\~приватної власності\~належить квартира\~ [ADDRESS] . Відповідач є членом сім`ї колишнього власника квартири, зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. За приписами ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що позивачу\~на праві\~приватної власності\~належить квартира\~ [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Нижник А.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 754. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25.02.2021 № 252 відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначене узгоджується з правова позицією у справі № 6-709цс16. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірне житло набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач спільно з власником квартири не проживає, спільним побутом не пов`язаний, не є членом сім`ї власника квартири, договорів щодо проживання відповідача у квартирі між сторонами не укладалося, домовленостей не було, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16. На підставі\~вищевикладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що доводи\~позивача підтверджуються\~наданими доказами,\~при цьому\~є законними\~та обґрунтованими, а тому позов про усунення перешкод у користуванні правом власності, шляхом визнання відповідача, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у разі [..] визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України).

Outcome: approved