Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чепівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа без самостійних вимог: [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є внуком [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] Єдиним спадкоємцем був батько позивача, [PERSON], який помер [INFO] року та спадщину за своїм батьком не прийняв. На сьогоднішній день спадщина не визнана відумерлою, не перейшла у власність держави та не прийнята ніким із спадкоємців, у зв'язку з чим позивач просить визнати за ним право власності на цей житловий будинок. В судовому засіданні позивач та його представник обставини та вимоги позову підтримали, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з вимогами позову погоджується та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з»явилася. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON] (а.с.14). [INFO] року помер [PERSON] (а.с.15). Позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], як спадкоємцю першої черги (а.с.8). Відповідно до довідки голови Чепівської сільської ради № 196 від 10.02.2014 року житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами [ADDRESS] рахувався за [PERSON] на підставі погосподарської книги № 1, особовий рахунок [NUMBER] за 1983-1985 роки (а.с.17). Згідно довідки БТІ № 702 від 30.05.2012 року будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування (а.с.6). Таким чином, спірний будинок рахувався за [PERSON] до 1986 року, у зв'язку з чим після його смерті до спадкової маси не увійшов. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). За змістом пунктів 4, 5 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України 2004 р. відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 р.) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 р. Стаття 100 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла [INFO] року - час смерті [PERSON].) передбачала, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» справах «про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які вказують на те, що будівництво спірного будинку було здійснено саме [PERSON] Крім цього, слід констатувати, що за обставинами позову та поясненнями позивача в судовому засіданні стверджено про те, що батько позивача - [PERSON] за своїм батьком - [PERSON] спадщину не прийняв. Отже за встановлених в судовому засіданні обставин, правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем право власності на спірний будинок відсутні.

Outcome: dismissed