Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

05.06.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, в якій просить визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (без батька), яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за законом своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті його матері входить житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями за адресою [ADDRESS] , у відповідності до технічного паспорту на вказаний житловий будинок. Спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з ним. Окрім нього, іншим спадкоємцем першої черги спадкування є дочка спадкодавця [PERSON] , 1962 р.н., яка спадщину не приймала. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 10.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Родинні відносини між позивачем та [PERSON] (без батька) підтверджено наданим позивачем свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.08.1984 (а.с.16). [INFO] померла мати позивача [PERSON] (без батька), про що виконавчим комітетом Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (без батька), як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 24.05.2017 № 1255, [PERSON] (без батька), яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с. 14). Згідно з довідкою виконавчого комітету Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 22.05.2018 № 1751, згідно погосподарської книги №5 особ. рах. [NUMBER] за 2015-2020 роки [PERSON] (без батька) належав житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Будучи спадкоємцем за законом після смерті своєї матері позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 22.11.2017 приватним нотаріусом Турківського РНО Федаш М.М. йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами (а.с.13). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1975 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.8 - 10), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 25.05.2018 (а.с.18 - 22), а належність будинку покійній матері доводиться довідкою сільської ради (а.с.15). Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної матері підставно просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1216-1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved