Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєхова С.В., в якому просила визнати за нею (позивачем) право спільної сумісної власності подружжя після смерті чоловіка [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] ; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані [PERSON] та [PERSON] у відповідності до змінених часток. На обґрунтування позову зазначила, що 30 червня 1989 року між нею (позивачем) та [PERSON] (спадкодавцем) відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народилася донька - [PERSON] . Вказала, що починаючи з1989 року вона (позивач) та спадкодавець [PERSON] постійно проживали в шлюбі, вели спільне господарство та до 2006 року мешкали в квартирі [ADDRESS] , яка (квартира) належала їй (позивачу) на праві власності після оформлення спадщини. У 2006 році зазначена квартира була продана за 50 600 доларів США, при цьому, зазначене майно використовувалось ними спільно, витрачались спільні зусилля по його утриманню та ремонту. Зазначила, що для відновлення покинутого спірного будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину,та з урахуванням інтересів дітей, і було продано зазначену квартиру, який (продаж) відбувався за участю опікунської ради, яка діяла в інтересах малолітньої на той час [PERSON] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 968 від 09.08.2006 року, вона (позивач) з чоловіком мали передати [PERSON] в дарунок частину будинку, однак дана подія не відбулась у зв`язку з істотною зміною домоволодіння та намагання узаконити добудову та гараж. Також у неї (позивача) від першого шлюбу є син [PERSON] , який змінив прізвище на « [PERSON] ». У 2006 році вони переїхали в будинок, на відновлення якого витрачались здебільшого кошти з продажу квартири, при цьому будинок потребував значного ремонту та значних вкладень. Спочатку було переплановано кімнати, проведено в будинок водо-, електро-, та газопостачання, полагоджено двір, заїзд; збудовано та переобладнано: теплицю, баню, гараж, нову огорожу, відновлено підлогу, встановлено нові вікна, перекрито дах та здійснено інші капітальні ремонтні роботи, при цьому, кошти, які витрачалися на перебудову будинку, набувались шляхом ведення спільного господарства, деякі суми позичались та були погашені за рахунок продажу квартири, більш того, вони разом працювали, мали спільні сумісні кошти. Зазначені роботи проводились протягом певного періоду за час їх шлюбу та витрати, які були понесені на ремонт будинку не відображені в повній мірі та не підкріплені всіма чеками та актами виконаних робіт, але за підрахунками її (позивача) із спадкодавцем витрати склали 19 790 доларів США, більш того, відповідні роботи здебільшого проводились власноруч та за допомогою найближчих друзів, а також її (позивача) сина [PERSON] . Останній внесок в будинок відбувся в період після смерті [PERSON] 2015-2017 року. Позивач також зазначила, що [INFO] році спадкодавець [PERSON] помер у віці 65 років, про що складено відповідний актовий запис № 607 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та до складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: Ѕ частина будинку [ADDRESS] . За життя спадкодавець не склав заповіт, крім того, в передбачений виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради дозвіл на відчуження частини спірного домоволодіння доньці [PERSON] не скористався з об`єктивних причин. Вказала, що на початку відкриття спадщини з її (позивача) боку було намагання досягнути порозуміння з відповідачами [PERSON] та [PERSON] ,які також є спадкоємцями спадкодавця [PERSON] , про що свідчить пропозиція, направлена 26.08.2015 року, на яку відповідачі не пристали, що призвело до подачі позову до суду про усунення їх (спадкоємців) від права на спадкування спадщини за законом (справа № 405/2458/16-ц). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проігнорували вирішення питання щодо оформлення та розподілу спадщини митним шляхом, на підставі чого вона (позивач) вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда 22.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Під час підготовчого провадження у справі судом за клопотанням учасників справи витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. копію спадкової справи №13/2015, відкритої за фактом смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 11.12.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник- адвокат Юрах В.М. (діє на підставі ордеру серії КР № 50945 від 09.10.2018 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, з урахуванням наданих письмових пояснень та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Додатково позивач [PERSON] зазначила, що у 2006 році було продано квартиру [ADDRESS] , яка належала їй (позивачу) на праві власності та одержані від продажу квартири кошти витрачалися для зусиль по утриманню та ремонту частини будинку [ADDRESS] , при цьому, доказами, якими підтверджується факт покращення стану житлового будинку є: квитанції, які підтверджують грошові витрати на ремонт та реконструкцію будинку; технічний паспорт від 05.06.2018 року, технічний паспорт за червень, 1988 року, які підтверджують проведення реконструкції будинку; звіт про оцінку від 2016 року, яким підтверджується значне подорожчання вартості житлового будинку; робочий проект про проведення газопостачання будинку, квитанції, рахунки, акти обстеження та інші акти, якими підтверджується проведення газу в будинок. Також вказала, що у 2000 році було проведено реконструкцію: добудовано «Огорожу», збудовано «Сарай», перекрито дах будинку; у 2006 році замінено металопластикові вікна в кількості 8-ми штук та металопластикові двері; також, у 2006 році було замінено КС, ВПГ, г/с 4 на газопостачання житлового будинку, проведено в будинок водопостачання, проведено ремонтні роботи у ванній кімнаті, обладнано туалет; у 2010 році здійснено добудову ганку, у 2011-2012 році добудовано веранду та теплицю; у 2015 році проведено внутрішній ремонт кімнати. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Виноградова Л.Г. (діє на підставі ордеру серії КР № 62901 від 06.08.2018 року та ордеру серії КР № 68550 від 06.08.2018 року) в судовому засіданні зазначила, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] позовні вимоги не визнають в повному обсязі, заперечують щодо їх задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позов, який поданий представником відповідачів в судовому засіданні 09.10.2018 року, та на обґрунтування якого зазначено, що в позовній заяві позивач зазначає, що з 1989 року вона разом із спадкодавцем проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належала позивачу на праві власності після оформлення спадщини та квартира була продана за 50 600 доларів США та на підтвердження даних обставин позивачем надано копію договору купівлі-продажу, посвідченого 14.08.2006 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстровим № 3669,натомість. цим договором твердження позивача спростовуються, оскільки, вказана квартира належала не тільки позивачу [PERSON] , а й спадкодавцю [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] (прізвище після шлюбу - [PERSON] ). Квартиру було продано за 5 000 грн., а не за 50600 доларів США (п. 2.1. Договору). Крім того, відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Реєстрація шлюбу позивача із спадкодавцем відбулася 30.06.1989 року, а право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] спадкодавець [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 21.10.1977 року, тобто задовго до реєстрації шлюбу із позивачем, тому даний житловий будинок належав спадкодавцю на праві особистої приватної власності, при цьому, позивач посилається на норми законодавства, які регулюють правовідносини подружжя стосовно майна, що було набуте за час шлюбу, поряд з цим, спірний житловий будинок належав спадкодавцеві [PERSON] до укладення шлюбу з відповідачем. Також, зазначено, що позивач замовчує той факт, що [PERSON] (мати відповідачів [PERSON] та [PERSON] ), разом із своїми доньками ( [PERSON] та [PERSON] ) тривалий час проживали у вказаному житловому будинку, а також несли всі витрати на його утримання та технічне обслуговування у період з 1977 року по 1997 рік. Окрім того, зазначено, що після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель [ADDRESS] , при цьому, 18 листопада 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. відповідачам [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку успадкованого майна (по 1/8 частки житлового будинку). Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку успадкованого майна (1/4 частку житлового будинку) інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не отримали. Відповідно до ч.2 ст.1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному із них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. У свідоцтвах про право на спадщину за законом, які були видані [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Тєрєховою С.В., визначено імена та частки у спадщині інших спадкоємців - позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , тобто, вважається, що останні вважаються такими, що прийняли спадщину у відповідних частках. Крім того, позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка зареєстрована судом за вх.№27146 від 31.10.2018 року, за якою зазначено, що саме нею (позивачем) витрачалися значні кошти на проведення капітального ремонту, перепланування та облаштування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та за період 2006-2017 років нею (позивачем) було витрачено на ремонт та облаштування частини спірного житлового будинку, що належав спадкодавцю на загальну суму 4 142, 42 долари США. В період з 1999 року по 2006 рік у спірному будинку родина не проживала, так як мешкала в квартирі, що належала їй (позивачу) за адресою: [ADDRESS] . Загальна сума витрат, окрім збудованого гаражу та сараю (1997-2000р.р.), висадка плодових дерев та насаджень, витрат, підтверджених чеками та витрат, пов`язаних з похованням спадкодавця складає 20 433, 46 доларів США. В свою чергу, представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] подано заперечення на відповідь позивача [PERSON] на відзив на позовну заяву, зареєстровані судом 20.11.2018 року за вх.№29193, за якими надані позивачем в порушення вимог ст.83 ЦПК України, докази на підтвердження понесених нею протягом 2006-2017 років витрат на реконструкцію, капітальний ремонт та облаштування частини спірного будинку, що належав спадкодавцю, не є належними та допустимими в розумінні положень ст.77 ЦПК України, так як не містять інформацію щодо предмета доказування з огляду на відсутність у них інформації, що будівельні матеріали були отримані та оплачені позивачем, крім того, надані позивачем ряд видаткових накладних не дають можливості ідентифікувати продавця та покупця товару, не є первинними документами та документом взагалі вважатися не може, оскільки не містять ані підписів, ані печатки, ані назви суб`єкта господарювання, що здійснив відпуск товару та не є розрахунковим документом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, вважаючи позовні вимоги справедливими та законними. При цьому, у поданому відзиві на позов, який зареєстровано судом 31.10.2018 року за вх.№27146, та який підтримано останньою, зазначено, що квартира [ADDRESS] , яка належала її матері [PERSON] була продана за 50 600 доларів США, та зважаючи на те, що на момент продажу зазначеної квартири вона (відповідач) була неповнолітньою, батьками було направлено прохання про дозвіл дарування житла на імена неповнолітніх дітей, на підставі чого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було видано рішення, в якому зазначено, що їй (відповідачу) дозволено прийняти в дарунок, в силу обставин, пов`язаних із здійсненням продажу квартири та оформленням технічної документації на вищевказаний будинок, батьками договір дарування укладено не було. Також зазначено, що кошти, виручені за продаж квартири, були спрямовані на здійснення утримання та ремонту будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав її (відповідача) батькові [PERSON] , зокрема, в будинку було замінено дах, відбудована нова система опалення, зведена огорожа (цегляний паркан), замінені вікна, збудовано гараж ті інші господарські споруди та будівлі, зроблено вимощення у дворі. Окрім того, зазначено, що за вказаною адресою вона (відповідач) проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] , шлюб з яким було зареєстровано 07.07.2015 року, та який приймав безпосередню участь у здійсненні капітального ремонту зазначеного будинку, зокрема, ним було здійснено внутрішній ремонт кімнат будинку. Відзив на позов подано в судове засідання 09.10.2018 року і представником відповідача [PERSON] - [PERSON] , за яким, відповідач [PERSON] не заперечує щодо позову, також вважає правильним та справедливим визнання за позивачем права на частину будинку, в якому вона з 2006 року проживала разом з чоловіком, продавши при цьому у 2006 році свою квартиру та постійно приймала участь у реконструкції будинку. Крім того, він (відповідач) також приймав особисту участь у здійсненні ремонту, так як позивач та її чоловік не вдавались до використання послуг з будівництва та ремонту, та всі роботи по реконструкції проводились ними самостійно. Завесь час їх подружнього життя по сусідству (майже 10 років), було проведено значну реконструкцію будинку, а саме: змінено показники площі, замінено дахову покрівлю, замінено вікна, утеплено частину будинку, замінено газопровідне устаткування (котел та труби), здійснено внутрішній ремонт кімнат. Представник відповідача [PERSON] - Алєксєєва Е.В. (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31.08.2018 року), яка приймала участь у попередніх судових засіданнях, позовні вимоги позивача вважала обґрунтованими та справедливими, підтримала поданий в судовому засіданні 09.10.2018 року відзив на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєхова О.В. в судове засідання подала заяву зареєстровану судом за вх. № 17130від 12 липня 2019 року, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Заслухавши позивача [PERSON] та в її інтересах - адвоката Юраха В.М., представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвоката Виноградову Л.Г., відповідача [PERSON] , свідків, зваживши доводи, викладені в заявах по суті справити, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи за №13/2015 від 13.05.2015 року, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, при цьому, судом не приймається до уваги визнання позову відповідачами [PERSON] та [PERSON] , та вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.06.1989 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище позивача [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 750, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від зазначеного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.07.1990 року Палацом новонароджених м. Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 2097. Від попереднього шлюбу у [PERSON] є дві доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що 03 березня 2015 року складено відповідний актовий запис за №607, та після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається, зокрема, з Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель номер [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1977 року, посвідченого 21 жовтня 1977 року державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Телевною Л.І, зареєстровано в реєстрі за № 3-3541. Зазначене речове право на об`єкт нерухомого майна зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» на ім`я [PERSON] в реєстровій книзі, номер запису 5621/19 від 19 грудня 1977 року. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З наданої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. на запит суду фотокопії спадкової справи №13/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , судом також встановлено, що з заявами про прийняття спадщини звернулися: дружина спадкодавця [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 29 липня 2015 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ №52) та діти спадкодавця - донька [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 16 липня 2015 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ №50), донька [PERSON] (заява про прийняття спадщини від 13 травня 2015 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ №29). Крім того, з інформації приватного нотаріуса Тєрєхової С.В. №425/01-165 від 04.09.2018 року спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є також донька [PERSON] . Зазначені спадкоємці відповідно до ст.1261 ЦК України належать до першої черги спадкоємців за законом. Окрім того, з зазначеної копії спадкової справи, також встановлено, що відповідно до складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту від 06 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Шполянською А.О., зареєстровано в реєстрі за №2-2355, належну спадкодавцеві на праві приватної власності частину житлового будинку в [ADDRESS] він заповів [PERSON] . Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 червня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2016 року (справа №405/2458/16-ц) відмовлено в задоволенні позову позивачам [PERSON] , [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування спадщини за законом, відкритої внаслідок смерті [INFO] [PERSON] . В подальшому, а саме: 18 листопада 2016 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. свідоцтво про право на спадщину за законом було видано: відповідачу [PERSON] , свідоцтво за реєстровим №1834 про право на спадщину за законом на ј частку успадкованого майна (1/8 частку житлового будинку), право приватної спільної часткової власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.11.2016 року, номер запису про право власності 17505347, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 853859235101; відповідачу [PERSON] , свідоцтво за реєстровим №1835 про право на спадщину за законом на ј частку успадкованого майна (1/8 частку житлового будинку), право приватної спільної часткової власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.11.2016 року, номер запису про право власності 17505412, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 853859235101. Крім того, у зазначених свідоцтвах про право на спадщину за законом, які були видані відповідачам [PERSON] та [PERSON] , зазначено імена та частки у спадщині інших спадкоємців, а саме: позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з зазначеним позовом, вважає, що зазначене майно -Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель номер [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1977 року, посвідченого 21 жовтня 1977 року державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Телевною Л.І, зареєстровано в реєстрі за № 3-3541, є її та її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , об`єктом права спільної сумісної власності, що, в свою чергу не визнається та заперечується відповідачами, що і стало підставою для її (позивача) звернення з зазначеним позовом до суду за захистом своїх порушених цивільних прав, в якому позивач просила визнати за нею право спільної сумісної власності подружжя після смерті чоловіка [PERSON] на ј частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересіввизначені ст.16 ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізични хосіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту. Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернулася до суду. Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач як на підстави позовних вимог зазначила, що з 30 червня 1989 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народилася донька [PERSON] ( [PERSON] ), та до 2006 року мешкали в квартирі [ADDRESS] , яка (квартира) належала їй (позивачу) на праві власності після оформлення спадщини та яка у 2006 році була продана за 50 600 доларів США, з метою відновлення житлового будинку [ADDRESS] , Ѕ частина якого належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.10.1977 року. Вказала, що у 2006 році вони переїхали в будинок, на відновлення якого витрачались здебільшого кошти з продажу квартири, при цьому будинок потребував значного ремонту та значних вкладень та спочатку було переплановано кімнати, проведено в будинок водо-, електро-, та газопостачання, полагоджено двір, заїзд; збудовано та переобладнано: теплицю, баню, гараж, нову огорожу, відновлено підлогу, встановлено нові вікна, перекрито дах та здійснено інші капітальні ремонтні роботи, при цьому, кошти, які витрачалися на перебудову будинку, набувались шляхом ведення спільного господарства, деякі суми позичались та були погашені за рахунок продажу квартири, більш того, вона (позивач) та її чоловік [PERSON] працювали, мали спільні сумісні кошти. Останній внесок в будинок відбувся в період після смерті [PERSON] 2015-2017 року. Вказала, що внаслідок спільних грошових затрат зазначене майно істотно збільшилося у своїй вартості, про що свідчить звіт про оцінку майна, за яким вартість становить 329 320 грн., що еквівалентно 12 695 доларів США. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. Допитані в судовому засіданні за клопотанням учасників справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що в 1971 році вона вийшла заміж за [PERSON] , з яким з 1971 року проживали в будинку [ADDRESS] , при цьому разом з ними проживала бабуся [PERSON] - [PERSON] , яка була власником будинку та яка померла у 1977 році. З [PERSON] прожили 18 років, розлучилися у 1989 році, та за період 1971-1989 років до будинку пристроїли веранду, робили в будинку перепланування, обладнали в будинку парове опалення, туалет та злив, побудували погріб, в будинку штукатурили стіни, заасфальтували подвір`я, бетонували доріжки, провели в будинок воду, тим самим на облаштування будинку були понесені значні фінансові витрати. Більш того, поставили металеві ворота, які були встановлені за час її з [PERSON] проживання в шлюбі, які стоять і на даний час, крім того, в будинку були і вода, і туалет. Зазначила, що після розлучення з [PERSON] вона залишилася проживати в будинку, в якому проживала до 1999 року, підтримуючи будинок в належному стані (фарбувала підлогу, дах, клеїла в кімнатах шпалери). Також повідомила, що [PERSON] отримував належну пенсію та заробітну плату, та, відповідно, забезпечував свою другу сім`ю. Також зазначила, що позивач з сім`єю вселилися в будинок в 2006 році, та в період з 1999 року по 2006 рік в будинку ніхто не проживав, та в цей період в будинку держали і курей, і гусей і собак. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача та її сім`ю знає, проживали в одному будинку з 1976 року. Більш близько познайомились у 1988-1989 рр., коли вона (позивач) розписалася з [PERSON] , з яким з`явилися спільні інтереси (риболовля), та з того часу були дружні відносини з позивачем та її чоловіком. Свідок також зазначив, що бачив будинок, в якому пізніше проживала позивач разом із своєю сім`єю по [ADDRESS] , до того як позивач разом із своєю сім`єю заїхали до будинку, так і після ремонту. Будинок належав [PERSON] як спадщина після смерті бабусі. Восени 1997 року він (свідок) перший раз побачив будинок, який був в жахливому стані, вода була тільки на подвір`ї, газ був підведений, але не був підключений, був твердопаливний котел, каналізації в будинку не було, вікна були дерев`яні, дах протікав, двір не був заасфальтований, забору не було, не було й гаража. Свідок також пояснив, що йому відомо, що на період 1997 року в зазначеному будинку за домовленістю з [PERSON] , проживала колишня дружина [PERSON] - [PERSON] разом із доньками [PERSON] та [PERSON] , та, так як йому (свідку) відомо в подальшому колишня дружина отримала квартиру та переїхала за місцем отриманого житла. Вказав, що він брав участь у проведенні ремонтних робіт в будинку, зокрема, допомагав у будівництві гаража, бетонуванні доріжок на подвір`ї.При цьому, основна реконструкція будинку йшла приблизно пів року, а саме: з вересня по початку нового року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він з народження проживає в [ADDRESS] , сторін по справі знає, з [PERSON] знайомий з дитинства, з яким разом і працювали.Вказав, що після повернення у 1970 році з армії [PERSON] одружився, в нього народилося двоє дітей. В 1988 році [PERSON] пішов із сім`ї, залишивши дружині будинок за адресою [ADDRESS] , а в 1989 році розлучився. До розлучення з першою дружиною вони обклали будинок цеглою, провели воду, в 1970 році побудував баню, в 1989 році побудував гараж, ближче до 1990 року поставив огорожу. Після розлучення [PERSON] одружився вдруге та проживав з другою дружиною у її квартирі, а перша дружина через рік після отримання квартири виїхала з будинку. Приблизно у 2006 році [PERSON] з другою дружиною продали квартиру та переїхали в будинок. Свідок зазначив, що був присутній при переїзді і бачив стан будинку, вид будинку був не привабливий, в коридорі на підлозі була вода, дах протікав. В будинку в період з 1999 року по 2006 рік ніхто не проживав. Після переїзду у 2006 році [PERSON] з другою дружиною почали робити в будинку ремонт, а саме: перепланували кімнати, поставили нові вікна та двері, замінили твердопаливний котел на газовий, провели газ, провели воду в будинок, провели каналізацію, в 90-их роках перекривали дах. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач являється його матір`ю. В 1999 роцівін (свідок) закінчував школу, допомагав робити ремонт в будинку, який був непридатний для проживання, в будинку протікав дах та не було ніякихсанітарних умов, єдине, що було в будинку, - це твердопаливний котел, не було забору, а були лише старі ворота. На той час в будинку стояв старий рукомийник, де стояло зливне відро, куди зливалась вода, туалету в будинку не було, їжу готували на електроплитці. З ремонтом в будинку допомагали [PERSON] та [PERSON] . В будинку також було перекритозаново дах шифером, були замінені старі дерев`яні вікна на нові пластикові на суму 14000-14500 грн. Вказав, що він також приймав участь у закупівлях будівельних матеріалів, цементу, піску та відсіву. Також допомагав в облаштуванні автономного опалення, заведенням в будинок води та газу. Будувалася нова огорожа та бетонувалося подвір`я. Гараж був побудований раніше, однак внутрішні роботи проводилися пізніше разом з [PERSON] . Зазначив, що у 2006 році була продана трьохкімнатна квартира по [ADDRESS] , за 50 600 дол. США для того, щоб зробити ремонт в будинку. В будинку було замінено сім вікон та двері, будівельним бригадам було заплачено за роботу 40 000 грн., на будівельні матеріали було витрачено близько 35000 грн. Ремонт в будинку тривав приблизно чотири місяці. Свідок [PERSON] повідомив, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 14-ти років, сторін по справі знає. Вказав, що будинок [ADDRESS] являє собою один будинок з окремими входами на два господаря, в другій половині будинку проживав [PERSON] разом з першою дружиною і доньками. Зазначив, що [PERSON] був дуже працьовитий, обробляв город, та після того, як [PERSON] виїхав, в будинку залишилися проживати його колишня дружина з дітьми. У 2006 році він (свідок) продав свій будинок, який знаходився по [ADDRESS] та переїхав в будинок [ADDRESS] , та в цей же період до будинку повернувся і [PERSON] . Вказав, що з 2006 року він (свідок) почав робити ремонт в своїй половині будинку по [ADDRESS] , та майже одночасно [PERSON] також розпочав ремонтні роботи в своїй половині будинку, де було проведено заміну вікон, дверей, облаштовано каналізацію, встановлено нове опалення, та разом було перекрито дах. Разом з тим, оцінюючи покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на предмет їх належності як доказів у справі, та виходячи з положень ч.6 ст.81 ЦПК України, за якими доказування не може грунтуватися на припущеннях, судом відзначається, що пояснення останніх свідчать про проведення ремонтних робіт в будинку [ADDRESS] в період 2006 року та облаштування прибудинкової території, понесення фінансових затрат, поряд з цим, з наданих свідками пояснень об`єктивно не є можливим встановити факт істотного збільшення вартості майна як об`єкта та його якісних характеристик, більш того, сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Крім того, як на підстави позовних вимог позивач зазначала, що з 1989 року вона разом із спадкодавцем проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності після оформлення спадщини та що зазначена квартира була продана за 50 600 доларів США, та вказані кошти в подальшому було витрачено на проведення ремонтних робіт в будинку [ADDRESS] , та на підтвердження зазначених обставин позивачем надано копію договору купівлі-продажу, посвідченого 14.08.2006 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., зареєстровано в реєстрі №3669, разом з тим, зазначені твердження позивача спростовуються змістом договору купівлі-продажу, за яким квартира [ADDRESS] належала не тільки позивачу, а також належала і [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (п.1.3 Договору). Окрім того, зазначену квартиру було продано за 5 000 грн., а не за 50 600 доларів США (п.2.1 Договору). Окремо судом відзначається, що надані позивачем в якості письмових доказів на підтвердження понесених витрат на реконструкцію та проведення ремонтних робіт в будинку [ADDRESS] , Ѕ частина якого належала на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.10.1977 року №3-3541 [PERSON] , а саме: розрахункова квитанція серії ВААВ №501764 на придбання металопластикових вікон на суму 14 500 грн., видана приватним підприємцем [PERSON] 17 вересня 2006 року, видаткові накладні за період 2008, 2010, 2011 років, чеки за період 2011, 2015, 2017 років, копії розрахункових квитанцій за період 2011 року (Т.1 а.с.170-211) не є належними та допустимими доказами по справі, з тих підстав, що державна реєстрація [PERSON] , як фізичної особи-підприємця відбулась лише 06 липня 2010 року, що підтверджується відомостями з ЄДР по ФОП, більш того, копії розрахункових квитанцій не містять в собі інформації щодо особи, яка була платником грошових коштів, видаткові накладні не надають можливості ідентифікувати продавця та покупця товару, окрім того, зазначені видаткові накладні не є первинним документом, також останні не містять підписів, печатки, назви суб`єкта господарювання, що здійснив відпуск товару, та не є розрахунковим документом. Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] свідки [PERSON] , [PERSON] зазначили, зокрема, свідок [PERSON] зазначив, що реконструкція будинку тривала протягом шести місяців, тобто з вересня 2006 року і до початку нового року, свідок [PERSON] зазначив, що основні ремонтні роботи були виконані в будинку протягом чотирьох місяців, при цьому батьки в будинку поселилися з 2006 року, в той час як надані позивачем зазначені вище письмові докази стосуються періоду 2010, 2011, 2015 року, 2017 року, враховуючи також при цьому, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст.ст.24, 25 Кодексу про шлюб та сім`ю (в редакції 1969 року), який був чинним на час реєстрації [PERSON] шлюбу з позивачем [PERSON] , майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічні положення містяться і в редакції Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2014 року, зокрема, відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тим самим, стаття 57 СК України визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 СК України встановлює спеціальні умови, з настанням яких об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування встановлених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою має бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння, сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі №6-1447цс17. З огляду на зазначене судом відзначається, що право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] спадкодавець [PERSON] набув в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1977 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Телевною Л.І., зареєстровано в реєстрі за №3-3541, відповідно Ѕ частина будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1977 року, та набуто останнім до укладення шлюбу з позивачем (дата укладення шлюбу 30 червня 1989 року), та відповідно до приписів ст.57 ЦК Україниє його особистою власністю. Власником іншої Ѕ частини зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.1991 року №1-1560 є [PERSON] . Відповідно до архівної довідки від 23.03.2016 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за матеріалами останньої технічної інвентаризації від 03.10.2011 року, за адресою [ADDRESS] коротка технічна характеристика об`єкта складається з житлового будинку літ. «Ааа1», загальною площею 170, 50 кв.м, житловою площею 112, 70 кв.м, погріб літ. «Ж», сарай літ. «Б», баня літ. «Д», гараж літ. «Е, Л», вимощення, N-N5 огорожа, колодязь, ганок літ. «кр, кр1». Збудовано самочинно: прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а», гараж літ. «Е», гараж літ. «Л», баня літ. «Д». Відповідно до технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , виготовленому станом на 03.10.2011 року, за вказаною адресою знаходиться житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Б1», погріб з шийкою літ. «Ж», прибудова літ.«а», прибудова літ. «а1», сарай літ. «Б», баня літ. «Д», гараж літ.«Е, Л», вимощення літ. І, ІІ, огорожа літ.«N, N4, N5» хвіртка літ. « N1, N2», ворота літ. «N3», колодязь питний літ. «К», ганок літ. «кр, кр1». Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового садибного будинку по квартирі [ADDRESS] , - загальна площа становить 81, 9 кв.м, житлова 61, 0 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку №913556_11022016_94 від 11.02.2016 року, виготовленому ОКП «Кіровоградське ООБТІ», замовник [PERSON] , об`єкт оцінки: Ѕ частина житлового будинку Ааа1 (квартира [ADDRESS] , загальна площа 81, 9 кв.м, у т.ч. житлова - 61, 0 кв.м); гараж Л, гараж Е, погріб Ж, баня Д, колодязь К, вимощення ІІ, огорожа « N2N3N4», ганок кр, ринкова вартість становить 329 320 грн, без урахування ПДВ. Тобто, порівнюючи зазначені вище дані за період 2011, 2016 року, судом відзначається, що загальна площа, яка становить 81, 9 кв.м, у т.ч. житлова, яка становить - 61, 0 кв.м) не змінилася. Позивачем [PERSON] наданотакож технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] , виготовлений станом на 05 червня 2018 року, поряд з цим, судом відзначається, що останній не може бути прийнятий судом для порівняння, так як спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Тим самим, судом відзначається, що з наданих позивачем доказів не можливо встановити вартість належної спадкодавцю [PERSON] Ѕ частини будинку [ADDRESS] з урахуванням проведених ремонтно-будівельних робіт, а так само вартість зазначеного майна без урахування проведених ремонтно-будівельних робіт, вартість зазначеного майна станом на 2006 рік до здійснених поліпшень в будинку, відповідно, також не є об`єктивно можливим визначити і частку внесків у вартості поліпшення майна, внесених позивачем, при цьому, сторонами не заявлялося клопотань про проведення по справі для встановлення зазначених фактів судової будівельно-технічної експертизи. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON] не доведено факту збільшення вартості майна, а саме: Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , який помер [INFO] , саме внаслідок спільних затрат подружжя [PERSON] та [PERSON] , а так само не доведено істотність такого збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик, внаслідок спільних затрат подружжя, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог та відмову позивачу у зв`язку з цимв їх задоволенні. Окремо судом відзначається, що позивачем [PERSON] , окрім пред`явлення позову до спадкоємців першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , пред`явлено позов також і до відповідача [PERSON] , який є співвласником іншої Ѕ частини будинку [ADDRESS] , на підставі чого та виходячи з заявленого позивачем предмета та підстав позову, - є неналежним відповідачем у справі, та в задоволенні позову до якого необхідно відмовити з цих підстав. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем, які складаються з судового збору в розмірі 1 646 грн. 60 коп., залишити по фактично понесеним позивачем [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed