Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

05.04.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилавсь на те, що з 12.01.1999 був прийнятий на роботу в Волноваський райводоканал, який перейменовано в Волноваський ВУВКГ, інспектором по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими, про що укладено безстроковий трудовий договір. Свою роботу він виконував належним чином, заробітну плату отримував грошима. 12.03.2013 року та повторно 26.03.2013 року він звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про роботу на підприємстві, яку йому не видали та 27.03.2013 надали відповідь, що між ними був укладений договір цивільно-правового характеру. З відповіддю він не згоден, т.я. укладений 12.01.1999 договір має всі ознаки трудового: він був оформлений згідно КЗпПУ, був застрахованим, підприємство сплачувало обов'язкові внески та податки та інше. Тому просив суд визнати укладений 12.01.1999 письмовий трудовий договір безстроковим трудовим договором, укладеним на невизначений строк; зобов'язати відповідача оформити наказ про прийом на роботу інспектором по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими з 12.01.1999 року, видати йому копію наказу, внести записи в трудову книжку та видати довідку про роботу на підприємстві із зазначенням його спеціальності (посади), часу роботи, розміру заробітної плати. 30.04.2013 позивач доповнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь нараховану та не сплачену заробітну плату не менше 253грн. 09.01.2014 позивач доповнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з лютого 1999 року в сумі 90589 грн., грошову компенсацію: за не використані дні щорічної відпустки; за всі інші премії, заохочування, винагороди, виплати; за втрату частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також моральну шкоду в сумі 6090грн., судові витрати не менше 1915,79грн. та покласти матеріальну відповідальність на службову особу, винну в незаконному його звільненні. У судовому засіданні позивач на позові наполягає, збільшив суму позовних вимог на день розгляду справи в суді та просив стягнути заборгованість по зарплаті в сумі 93025грн., грошову компенсацію за невикористані відпустки в сумі 9264грн.ё компенсацію середнього заробітку в сумі 220458грн., судові витрати в сумі 2708,64грн.. Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що 12.01.1999 при укладанні договору [PERSON] не подавалася до підприємства заява та трудова книжка, директором Волноваського райводоканалу не видавався наказ про працевлаштування; у книзі обліку руху трудових книжок Волноваського райводоканалу за 1999 рік не робились будь-які записи про трудову книжку [PERSON] Посада, вказана в угоді "інспектор по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими " відсутня у штатному розкладі підприємства, який діяв на той, а також на теперішній час. Між ними був укладений договір цивільно-правового характеру та ніяких порушень законодавства стовно відношень підприємства з [PERSON] немає. Третя особа Тішковський В.В., який працює начальником Волноваського ВУВКГ комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», позов не визнав та пояснив, що 12.01.1999 він уклав цивільно-правову угоду з [PERSON] на виконання ним роботи по стягненню заборгованості за послуги водопостачання з підприємств району, для чого передав йому список боржників та виплатив 150грн. заробітної плати згідно п.3.3в договору. 09.02.1999 року позивач надав повідомлення, в якому просив зупинити дію договору в зв'язку з невиконанням роботодавцем умов договору: невиплата зарплати до 04 числа кожного місяця. 11.02.1999 року [PERSON] було направлено листа про припинення договірних відносин та запропоновано отримати залишок суми за договором, який він отримав в сумі 51,50грн. в грудні 2003 року та більше до підприємства не звертався. Текст угоди готовив позивач, а він при підписанні не звернув увагу на назву угоди. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Законодавством України передбачено укладання договорів з громадянами на використання їх праці за трудовим або цивільно-правовим договором. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Суттю такого виду цивільно-правових відносин як підряду є те, що одна сторона зобов'язується виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник повинен прийняти й оплатити виконану роботу (особливості укладання та виконання договорів підряду визначені гл.61 Цивільного Кодексу України) Отже, по суті (в юридичному розумінні) трудові відносити між сторонами при укладанні договору підряду не виникають. Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності. Її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за договором підряду процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення. За трудовим договором, працівника приймають на роботу (помаду) включеного до штатного розпису установи з обов'язковим підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку та внесенням відповідного запису до трудової книжки. Працівникові створюються всі умови, потрібні для виконання визначених договором робіт, гарантується виплата заробітної плати, а також встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Судом встановлено, що 12.01.1999 між [PERSON] та Волноваським райводоканалом в особі начальника Тішковського В.В. було укладено трудовий договір, згідно якого роботодавець доручив, а робітник прийняв на себе зобов'язання виконувати функції інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими (а.с.7-8 т.1) Згідно рішення Донецької обласної ради №4/3-66 від 03.09.2002 року Волноваський райводоканал було реорганізовано шляхом приєднання до обласного комунального підприємства «Донецькоблводоканал» в якості структурного підрозділу, та перейменовано в Волноваське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (а.с.104-107т.1) Згідно рішення Донецької обласної ради від 14.09.2007 №5/11-322 діяльність комунального підприємства «Донецькоблводоканал» припинено шляхом приєднання до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», що є його правонаступником (а.с. 87-94 т.1) Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №737046, та належним відповідачем (а.с.223-224т.1) Згідно пункту 4.3. Договору час та місце роботи визначаються сторонами за домовленістю (в тому числі на дому), що свідчить про те, що [PERSON] не підкорявся правилам внутрішнього трудового розпорядку підприємства, а час та місце роботи визначав по домовленості сторін (а.с.7-8 т.1). Заяву про прийом на роботу при укладанні вищезазначеного договору позивач не писав, що не заперечують сторони, а також підтверджено актом перевірки дотримання законодавства про працю № 05-32- 012/0031 від 19.05.2010 року територіальної державної інспекції праці у Донецькій області, з якого вбачається, що при перевірці книги обліку вхідної та вихідної документації за 1999рік не встановлено жодного документа, пов'язаного з прізвищем [PERSON], у відділі кадрів відсутня заява про його прийом на роботу, не подавалась трудова книжка, відсутні накази про прийом на роботу та звільнення з роботи (а.с.48 т.2) Згідно книги обліку руху трудових книжок Волноваського райводоканалу за період починаючи з 1997 року по 1999рік в ній відсутні будь-які записи про [PERSON], про прийом його на роботу та одержання трудової книжки, що підтверджує пояснення відповідачів про те, що після укладання вищевказаного договору [PERSON] не подавалася до підприємства трудова книжка та ніякі записи в неї не вносилися ( а.с.255-230 т.1) У штатному розкладі підприємства, який діяв на той, посада вказана в угоді "інспектор по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими " відсутня (а.с.231-250 т.1) Згідно п.4.1 Договору він діє до його розірвання та розривається шляхом письмового повідомлення однієї сторони іншою про бажання розірвати договір не менше чим за один календарний місяць до дати передбачуваного розірвання. (а.с.7-8 т.1) 09.02.1999 року позивач надав начальнику Волноваського райводоканалу повідомлення, в якому просив зупинити дію трудового договору в зв'язку з невиконанням роботодавцем умов договору: невиплата зарплати до 04 числа кожного місяця (а.с.199-200 т.1). 11.02.1999 року начальником Волноваського рай водоканалу [PERSON] відповідно п.4.1 укладеного договору було направлено листа про припинення договірних відносин та запропоновано отримати залишок суми за договором (а.с.139т.2). Після цього трудові відносини між сторонами не поновлювалися. Вищезазначене приводить суд до висновку, що укладений 12.01.1999 договір між [PERSON] та Волноваським райводоканалом не є трудовим договором в розумінні ст..21 КЗоТ, а є цивільно-правовим договором, предметом якого є певний результат праці, виконання конкретного індивідуального доручення.. Згідно з умовами договору [PERSON] зобов'язувався за винагороду виконати для підприємства індивідуально певну роботу, він не зараховувався до штату підприємства, не видавався наказ про його прийняття на роботу, не вносилися записи до трудової книжки та інше. Отже, вимоги позивача до відповідача про визнання укладеного договору трудовим, поновлення на роботі, зобов'язання оформити та видати накази про прийняття на роботу та звільнення, видати трудову книжку, внести відповідні записи в трудову книжку та виконати інші певні дії не підлягають задоволенню. Доводи позивача, що попередніми судовими рішеннями встановлено, що трудовий договір від 12.01.1999 року має всі ознаки трудового договору, тому ці обставини згідно ст..61 ЦПК України не потребують доказування, (а.с.17-24т.1) не заслуговують на увагу, т.я. судами попередніх інстанцій було встановлено, що спір між [PERSON] та ВУВКГ КП «Компанія вода Донбасу» не підвідомчий адміністративним судам і підлягає вирішенню за правилами цивільного, в т.ч. трудового законодавства. При цьому в ухвалі ВАСУ від 28.02.2013 року зазначено, що договір від 12.01.1999 містить елементи трудового та цивільно-правового характеру, але він не був предметом розгляду цієї справи. Стосовно нарахування [PERSON] заробітної плати встановлено наступне. Оплата праці працівників, які не перебувають у штаті підприємств, за виконання робіт згідно з договорами цивільно - правового характеру, провадиться відповідно укладеного договору. Згідно п.п. 3.2, 3.3 договору від 12.01.1999 року ВУВКГ зобов'язався виплачувати [PERSON] заробітну плату в розмірі 200грн. в місяць в наступному порядку: 100грн. до четвертого числа місяця, та 100грн. до кінця календарного місяця. Як вбачається з акту перевірки дотримання законодавства про працю № 05-32- 012/0031 від 19.05.2010 року в книзі по нарахуванню заробітної плати працівникам за січень 1999року в переліку працівників значиться [PERSON]., якому у в січні 1999р. було нараховано 260грн. та зазначено відрахування із зарплати до пенсійного фонду у розмірі 5,2грн., податковий податок у розмірі 52грн. та до центру зайнятості-1,3 грн., де також зазначено, що видано через касу 150 грн. Всього утримано 208,5 грн. і залишок до видачі складає 51,5грн. Із наданих ксерокопій відомості нарахування зарплати за грудень місяць 2003року за списком значиться [PERSON] і по залишку коштів, через касу проведено 51,5грн. і сальдо на кінець місяця 0 грн. (а.с..48 т.2а.с.100-104), тобто заборгованості по оплаті немає. Відповідно до листа ДПІ у Волноваському районі від 16.09.2010 р. № 20552/10/17-313: Державною податковою інспекцією у Волноваському районі у ході комплексної документальної перевірки за період з 01.01.1998 по 01.01.2001 р., в тому числі за 1999 р. (акт перевірки від 04.05.2001 № 23/ІІІ-1-522) перевірено правильність оподаткування доходів громадян, отриманих не за місцем основної роботи (розділ III Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13- 92 «Про прибутковий податок з громадян») - виконання разових та інших робіт, здійсненних на основі договорів підряду та інших договорів цивільно-правового характеру, про цьому встановлено, що всього таких виплат в 1999 році здійснено 4 громадянам, у тому числі [PERSON], оподаткування здійснювалось по ставці згідно п. 3 ст. 7 Декрету КМУ, що відповідає вимогам законодавства (а.с.53т.2) Таким чином, порушень при оплаті праці [PERSON] судом не встановлено, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 93025грн., компенсації за невикористані відпустки в сумі 9264грн., компенсації середнього заробітку за затримку виплати зарплати та видачі трудової книжки, за час вимушеного прогулу в сумі 220458грн., моральної шкоди в сумі 6090грн. не підлягають задоволенню. 12.03.2013 року та повторно 26.03.2013 року позивач звертався до відповідача з заявою про видачу довідки про роботу на підприємстві (а.с.97-98 т.2) 27.03.2013 відповідач на вказані заяви надав позивачеві відповідь, що між ними був укладений договір цивільно-правового характеру, в штат він не приймався, наказ про прийом на роботу не видавався, трудова книжка не велась. (а.с.99 т.2) В судовому засіданні відповідач надав довідку про те, що позивач з 12.01.1999 року по 09.02.1999 року надавав послуги в якості інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими згідно цивільно-правової угоди від 12.01.1999 року, нарахована сума винагороди за угодою склала 260грн. При цьому додав довідку встановленого зразка про виплату сум за угодою від 12.01.1999 року, яку позивач відмовився отримувати, запросивши та отримавши їх фотокопії. Таким чином, відповідач у відповідності з законом розглянув заяви позивача, надав обґрунтовані відповіді та довідки, тому підстави для задоволення вимог про зобов'язання видати довідку про роботу відсутні. У відповідності зі ст..88 ЦПК України в стягненні судових витрат в сумі 2708,64грн..необхідно відмовити, т.я. суд присуджує судові витрати тільки стороні, на користь якої ухвалено рішення. На підставі ст. 21 , 115-117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed