Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.12.2017 [PERSON] підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21985.14 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.12.2019 представником Відповідача надано до суду відзив на позов, у якому відповідач не визнає заявлені позовні вимоги, посилаючись на втрату паспорту та неотримання кредитних коштів останнім. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі позивача, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача просила провести розгляд справи без участі відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що 21.12.2017 [PERSON] підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21985.14 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. На підтвердження позовних вимог позивачем долучено копію розрахунку заборгованості, копію заяви позичальника, копію витягу з «Тарифів банку», копію витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», копію документів, що посвідчують особу відповідача. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2017 [PERSON] втратив документи, а саме власний паспорт громадянина України та свій ідентифікаційний код платників податків. З цього приводу Відповідач 25.09.2017 звернувся до Дарницького управління Головного управління Національної поліції у м. Києві з відповідним зверненням. 31.10.2017 [PERSON] був виданий новий ІО паспорт. З копії паспорта, яка надана позивачем та копії паспорту, долученої відповідачем до відзиву вбачається, що фотографії особи у вказаних документах суттєво відрізняються, тоді як мають бути ідентичними. На цих фото зображені різні особи. Зважаючи на викладені обставини, оскільки станом на укладення договору 21.12.2017, паспорт громадянина [PERSON] був втрачений, суд приходить до висновку, що [PERSON] не підписував Анкету-заяву про приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" та не отримував кредитні кошти, а відтак заявлені вимоги є безпідставними. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що анкета-заява позичальника [PERSON] не укладалася та не підписувалась відповідачем, а тому суд робить висновок, що між позивачем і відповідачем не було укладено кредитний договір, та, відповідно, між сторонами не виникало зобов`язання з приводу виконання вказаного договору. Відтак, вказана анкета-заява не створює правових наслідків для відповідача. Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Інших доказів отримання кредитної картки при укладенні договору у грудні 2017 року саме відповідачем, а не іншою особою, позивачем в порушення ст.81 ЦПК України не надано. З урахуванням вищевикладеного, оскільки факт укладання кредитного договору, отримання картки та коштів за договором та, як наслідок, виникнення зобов`язань з повернення кредиту саме у відповідача, а не іншої особи, не встановлений та не підтверджений відповідними доказами, то суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому позивач вправі провести службове розслідування за даним фактом і вирішити питання про відшкодування завданих збитків в результаті укладеного кредитного договору шляхом подання заяви до правоохоронних органів.

Outcome: dismissed