Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 09 квітня 2015 року відповідача зараховано до списків особового складу частини для проходження строкової військової служби та призначено на посаду електрика-механіка танкодрому. Наказом командира ВЧ польова пошта\~ [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 04 червня 2016 року № 145 [PERSON] прийнято на військову службу за контрактом та укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки, з 03 червня 2016 року. Під час проходження військової служби відповідач отримав речове майно: панама польова (1шт), рукавички зимові (1 пара), костюм літній (4 комплекти), кашкет польовий (2 шт), шкарпетки трекінгові (21 пара),\~ білизна натільна (1 комплект), шкарпетки трекінгові зимові (3 пари), фуфайка оливкова з к/р (3 шт), труси трикотажні ( 2 шт),\~ черевики з в/б тип Б (1 пара), черевики бойові (3 пари), запка зимова (1 шт), шапка феска (1 шт), куртка зимова польова ВВЗ (2 копмлекти),\~ штани зимові ВВЗ (2 комплекти), куртка костюму утеплювача (1 шт), шарф-труба зимовий (1 шт), білизна для холодної погоди (1 комплект), шарф0труба літній (1 шт), мішок речовий (1 шт), казанок алюмінієвий (1 шт). фляга алюмінієва (1 шт),\~ чохол для фляги (1 шт). 24 квітня 2019\~ року наказом № 87 відповідача звільнено у запас за підпунктом «ж», та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 7806,95 грн., обчислено пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння. Відповідач фактично носив речі з 03 червня 2016 року по 24 квітня 2019 року. При звільненні з [PERSON] було утримано 3 245,93 грн., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу. Остаточна заборгованість становить 4561,02\~ грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У судове засіданняпредставник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи бувповідомленийсвоєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.\~ У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 50 від 09.04.2015 року солдата [PERSON] було зараховано до списків особового складу частини для проходження строкової військової служби та призначено на посаду електрика-механіка танкодрому, ВОС-659995А, шпк «рядовий» (а.с.9). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 18 лютого 2015 року № 41 , військова частина іменується військовою частиною - польова пошта [NUMBER] (а.с.10). З 03 червня 2016 року [PERSON] прийнято на військову службу за контрактом та укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки, відповідно до наказу командира ВЧ польова пошта\~ [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 04 червня 2016 року № 145 (а.с.11). Відповідачу під час проходження служби було видано речове майно відповідно до картки № 2009-16/р\~ обліку військового майна особистого користування (а.с.12). Згідно з наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) № 87 від 24.04.2019 року старшого солдата військової служби за контрактом [PERSON] , було звільнено у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 7806,95 грн., обчислено пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння (а.с.20). Вартість речового майна, яке не вислужило встановлених термінів носіння солдатом [PERSON] , звільненого наказом командира ВЧ [NUMBER] від 24.04.2019 року, відповідно до довідки-розрахунку № 78, становить 7806,95 грн.(а.с.13). Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до п. 4 Розділу I Інструкції, майно особистого користування це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців. Під час виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з [PERSON] було утримано грошові кошти за речове майно у розмірі 3 245,93 грн, що підтверджується копією роздавальної книги та грошових стягнень і нарахувань (а.с.17). Таким чином, з нарахованої [PERSON] вартості обмундирування в сумі 7806,95 грн., під час звільнення з військової служби було утримано при звільненні 3 245,93 грн., а отже заборгованість у розмірі 4 561,02 грн залишилася не відшкодованою. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «ж» п. 2 ч.5 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" від 04.04.2006 року №3597-IV, а саме через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися. Оскільки відповідачем після виключення зі списків особового складу військової частинине було відшкодовано вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 4 561,02 грн., суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved