Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

04 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 5 600 грн., щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідач є працездатним і працює, не має інших утриманців і зможе сплачувати аліменти у сумі 5600 грн. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання надала заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності. Позов просила задовольнити. Відповідач до судового засідання надав заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2014 року. У період шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (відомості про зареєстрованих осіб від 31.01.2020 року № 19.03.03-24Д/763/20). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За такого, суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів на дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За такого, враховуючи потреби дітей, їх стан здоров`я та вік, те, що батьки проживають окремо, діти проживають з позивачем, відповідач погодився із розміром аліментів, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі 5600 грн. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою пред`явлення позову є 04.02.2020 і з цього часу слід стягувати аліменти. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved