Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

08.06.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до Договору дарування квартири від 17 червня 2004 року. Він зареєстрований та постійно проживає за вищевказаною адресою, крім нього за зазначеною адресою зареєстровані його дружина [PERSON] та її син відповідач [PERSON] З 2013 року відповідач забрав все своє майно та речі і не проживає в квартирі, точне місце його проживання не відоме. Добровільно не знімається з реєстраційного обліку, а позивач вимушений за нього оплачувати житлово-комунальні послуги. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, зокрема стосовно отримання субсидії. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно. Про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 128 ЦПК України. Та через оголошення на сайті суду (а.с. 16,19,20,21,23,24,26). Відзив на позовну заяву у встановлений строк не направляв. Свідки [PERSON], [PERSON] - секретар ради мікрорайону, беззаперечно стверджували, що їм достовірно відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] та пасинком [PERSON] З 2013 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Статтею 391 ЦК України, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування квартири від 17 червня 2004 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.4). В зазначеній квартирі відповідно до довідки № 03-01/4593 виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 25.05.2018 крім позивача зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Довідкою №02-08/1592 про реєстрацію місця проживання особи підтверджено реєстрацію відповідача в квартирі [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідач в квартирі зареєстрований, але не проживає з 2013 року, що об'єктивно підтверджується актом підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Миргорода яка складена головою будинкового комітету від 25.05.2018 та засвідчена організаційним відділом Миргородської міської ради про що не заперечував в судовому засіданні позивач та підтвердили допитані судом свідки (а.с.6). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено, що бувший член сім'ї позивача, відповідач [PERSON], без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] більше 5 років, з 2013 року, тому суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратилв право на користування житловим приміщенням відповідно до положень частини 2 статті 405 ЦК України, підлягає до задоволення, що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Судові витрати підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved