Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна організація № 20", про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Квартира не приватизована. В квартирі зареєстровані: він - [PERSON] та двоє його синів [PERSON] та [PERSON]. Але його сини в квартирі не проживають з 2002 року, комунальні послуги не сплачують, місце їх перебування позивачу не відоме. Проте, як зазначив позивач, на його адресу місця проживання постійно надходить поштова кореспонденція з різних фінансових установ щодо прострочення ними сплати грошових коштів за кредитними договорами, яку вони не отримують. З вказаних фінансових установ приходять представники, які їх шукають та погрожують, що в судовому порядку відбудеться реалізація майна, що знаходиться в квартирі. Позивач повинен постійно пояснювати їм, що відповідачі близько 11 років не живуть у квартирі і належного їм майна у квартирі немає. Просить суд визнати його синів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] так як вони не проживають у зазначеній квартирі більше 6 місяців без поважних причин. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з,явились, повідомлялись про розгляд справи через засоби масової інформації - газету „ Вісті Придніпров,я". Суд за вимогою представника позивача вирішив розглянути справу без присутності відповідачів у заочному порядку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає позов не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Квартира не приватизована. В квартирі зареєстровані: він - [PERSON] та двоє його синів [PERSON] та [PERSON], що вбачається з виписки із протокола засідання комісії по житлових питаннях ( а.с.6), копії довідки з місця проживання позивача ( а.с.7). Але його сини в квартирі не проживають більше шести місяців, що підтверджується копією Акту від 4 09.2013 року ( а.с.8), пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача за місцем проживання. Комунальні послуги за квартиру сплачує позивач, що вбачається з копій квитанцій ( а.с. 9-11). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім,ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім,ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачем не доведено в судовому засіданні належними доказами відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON] в жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, без поважної причини. Як пояснив позивач в судовому засіданні він є рідним батьком відповідачів. Проте будь-яких дій з приводу встановлення родинного зв.язку з відповідачами він не приймав. В органи міліції з приводу втрати зв.язку з синами та щодо розшуку синів через органи міліції, не звертався. Де зараз проживають чи перебувають відповідачі та чим займаються, позивачу невідомо. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Той факт, що на адресу місця проживання позивача постійно надходить поштова кореспонденція з різних фінансових установ щодо прострочення сплати відповідачами грошових коштів за кредитними договорами, яку вони не отримують, та що з вказаних фінансових установ приходять представники, які шукають відповідачів та погрожують позивачу, що в судовому порядку відбудеться реалізація майна, що знаходиться в квартирі, не є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на житло через не проживання в квартирі понад шести місяців без поважних причин.

Outcome: dismissed