Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 71548,39 грн., три відсотки річних в сумі 7051,76 грн., інфляційні витрати в сумі 1869,26 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , яким надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників виникла заборгованість в сумі 80469,41 грн., що утворилась станом на 01 червня 2019 року. Ухвалою суду від 08.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. В подальшому ухвалою суду від 19.08.2019 року здійснено перехід від розгляду вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.03.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] надала відзив на позову заяву, у якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивачем не надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за місцем реєстрації відповідачів, у зв`язку із відключенням квартири від системи центрального опалення та гарячої води та встановлення пристроїв автономного опалення. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що він фактично не проживає у вказаній квартирі та, на його думку, витрати з утримання квартири, повинен нести її власник, яким є інша особа. Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що КП «ХТМ» надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за місцем реєстрації відповідачів. У відповіді представником позивача зазначено, що лише 20.09.2019 року [PERSON] було надано відповідні документи щодо індивідуального (автономного) теплопостачання. В подальшому представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності. Відповідач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд,\~перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відзиві відповідача [PERSON] зазначено, що вона не є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] відключена від системи централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Так, згідно акту обстеження системи теплопостачання житлового приміщення № ВКТ/606 від 08.10.2019 року, складеного КП «ХТМ», на момент обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , у ній встановлений двоконтурний газовий котел, централізоване гаряче водопостачання, опалювальні прилади та підводки до них системи централізованого опалення відсутні. У акті також зазначено, що роботи по влаштуванню автономної системи теплопостачання виконано на підставі технічних умов ПАО «Харківміськгаз» та відповідного проекту. Відповідно до листа АТ «Харківміськгаз» № 61103.1-Лв-674-0220 від 04.02.2020 року, пуск газу на газове обладнання, яке встановлено в приміщенні кухні квартири [ADDRESS] , а саме плита газова та двоконтурний котел з герметичною камерою згоряння, було здійснено 05.08.2008 року згідно з виконавчо-технічною документацією, яка знаходиться в архіві. Вказане обладнання підключено до системи газопостачання згідно Технічних умов ПАТ «Харківміськгаз» від 14.12.2007 року на підставі робочого проекту № 06-12-2007-ГСВ СПК «Водагазополімер», узгодженому з ПАТ «Харківміськгаз» 17.01.2008 року. Комерційний облік спожитого природного газу здійснюється через побутовий лічильник газу за його показниками, який встановлений в помешканні споживача. Таким чином, факт відсутності у квартирі за місцем реєстрації відповідачів централізованого опалення підтверджується вищевказаними матеріалами справи, доказів самовільного відключення відповідачів від системи центалізованого опалення суду не надано. Натомість з боку позивача не надано належних доказів щодо обгрунтування позовних вимог, а саме суми заборгованості та надання послуг КП «ХТМ» відповідачам в квартирі [ADDRESS] . Таким чином, із врахуванням вищевказаних фактів, а саме щодо наявності за місцем реєстрації відповідачів приладів з автономного опалення, джерело утворення заборгованості за послуги, що надаються позивачем, за період з 01.09.2011 по 31.05.2019 року суду невідоме. Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи акти про підключення системи теплоспоживання, на які позивач посилається, оскільки ці акти підтверджують лише той факт, що теплопостачання було підключено до будинку [ADDRESS] , але не конкретно до квартири [ADDRESS] даного будинку. Як судом вже було встановлено, в даній квартирі відсутні прилади центрального опалення з 2008 року, що не спростовано представником позивача. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Так, поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Згідно підпункту 9 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005\~споживач звільняється від плати за послуги у разі їх ненадання. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Як випливає з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, споживачі зобов`язані сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги, але як було встановлено судом, такі КП «ХТМ» відповідачам не надавались.\~\~ Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи не підтверджені належними засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відтак, оскільки позивачем не представлені докази про надання комунальних послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання та їх використання відповідачами, тобто не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір на користь позивача з відповідачів не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed