Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, загальною площею 7,6646 га, кадастровий номер [NUMBER], власником якої був її чоловік [PERSON], [INFO] на підставі Державного акту від 08.07.2002 [NUMBER], виданого головою Софіївської райдержадміністрації від 08.07.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №91. Спадкоємцями за законом є позивач та три його доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Стверджує, що померлий [PERSON] був особою похилого віку, часто хворів, починаючи з 2007 року, перебував на обліку та лікуванні в Дніпропетровському обласному клінічному діагностичному центрі, м. Дніпро (Дніпропетровськ) вул. Плеханова,28 та КЗ «Софїївська Центральна районна лікарня» ДОР смт. Софіївка, вул. Карпенка, 1, маючи ряд хронічних захворювань серцевої системи та супутніх хвороб. Стверджує, що в грудні 2007 року, коли чоловік перебував у Дніпропетровському обласному клінічному діагностичному центрі, м. Дніпро, йому необхідна була операція, на яку було потрібно було - 8000,00 доларів США, що на той час в гривнях було еквівалентно 40 тисяч гривень. Її чоловік через родичів попросив [PERSON], [INFO], яка була його донькою від першого шлюбу, приїхати до нього в лікарню та попросив допомоги на лікування, на що отримав відповідь, що ніякої помочі не надасть та знати його не бажає, оскільки він її кинув з матір'ю та вона росла без батька, незважаючи на те, що померлий справно платив аліменти. Зазначає, що останні роки [PERSON] не міг вже самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, був як мала дитина. Доглядом [PERSON] - забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливостей займались близькі люди, зокрема позивач - [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON]. Посилається на те, що про безпорадний стан [PERSON] було відомо відповідачу [PERSON], яка проживаючи в Дніпропетровскій обл., проте жодного разу відповідач не приїжджала до свого батька і не мала наміру надавати йому (померлому) будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Відповідач спілкувалась з братами [PERSON]-Анатолієм та [PERSON] (помер), а тому знала про стан батька як від родичів, так і від нього самого. Лише після смерті [PERSON], відповідач подала заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, просить усунути відповідача від права спадкування за законом. Позивач у судовому засіданні, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та досліджених в судовому засіданні обставин справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, вважає його обгрунтованим та підтвердженим матеріалами справи, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечує в повному обсязі, надала відзив на позов, згідно якого вказує на те, що вона [PERSON] є донькою [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], місце реєстрації Миколаївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 22. Зазначає, що з народження вона проживала з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] у [ADDRESS], разом з бабусею та дідусем з боку матері. 08.10.1979 року батьки розлучилися, батько переїхав до іншого місця мешкання, а вона з мамою до 1985 року проживали за зазначеною адресою. В літку 1985 року вона з мамою переїхала проживати у місто Дніпропетровськ, але ж постійно продовжували та продовжували приїжджати гостювати до бабусі у село Володимирівка, де проживав до смерті її батько з другою дружиною [PERSON] та їхніми доньками. Стверджує, що всі викладені обставини та твердження у позові не відповідають дійсності, вважає, що позовна заява про усунення її від права спадкування за законом подана [PERSON] тільки з метою збільшення своєї частки у спадковому майні, не дивлячись на не обгрунтованість, безпідставність та без доказовість усіх посилань у позовній заяві. Звертає увагу суду на те, що начебто вона ухилялася він надання допомоги її батькові, не відповідає дійсності. Зазначає, що відповідач є спадкоємицею за законом першої черги спадкування, у передбачений законодавством шестимісячний строк прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, підстав для усунення її від спадкування за законом немає, доказів ухилення, з її боку, у наданні допомоги спадкодавцеві матеріали справи не містять, тому просить відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову, адже вважає його необґрунтованим та документально не підтвердженим. Допитаний свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є донькою [PERSON]. Батько хворів, в 2007 році, перебуваючи в кардіоцентрі звонив своїй доньці [PERSON] з лікарні попрохати допомоги, телефон він взяв у знайомих, раніше до цього їй не звонив, казав, що якщо вона не хоче спілкуватись то не треба, підросте, то він її прийме. Другий інфаркт в її батька був в 2013 році. Після нього батько себе погано почував, ходив метрів сто, якщо далі, то пересувався на машині. Її мати перешкод у спілкуванні [PERSON] з її донькою [PERSON] не чинила. Вікторія постійно навідувалась в с.Володимирівка до своєї бабці, але до батька жодного разу не заходила. Свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні, надав пояснення згідно яких зазначив, що він є зятем [PERSON]. Неодноразово возив його в лікарню, дві інші його доньки також завжди допомагали [PERSON], як ліками, так і в побутовому житті. Зазначив, що вже двадцять років одружений з його донькою [PERSON], але його доньки [PERSON] ніколи не бачив. Тесть йому казав, що в 2007 році дзвонив доньці [PERSON] про допомогу, але вона відмовилась йому допомагати. Практично весь час його тесть керував транспортним засобом по селі, потім вже його теща сідала за кермо. Стосунки між його тещею та померлим [PERSON] були добрі. По Ощадбанку в нього є кредитний борг, який він брав на лікування для тестя, бувало ліки знаходив у м.Дніпро. Сам [PERSON] міг їсти, сам міг рухатись, зір був поганий, але дорогу бачив. Якщо треба, міг їхати за кермом. Взутися міг з трудом. На день його смерті викликали фельдшера, але постійно возили його в с.Миколаївку в лікарню. Свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є подругою позивача з 70 років та добре знала їх подружжя. [PERSON] про доньку [PERSON] говорив, але вони не спілкувались. В 2007 році ходили до лікарні, [PERSON] необхідна була операція, її чоловік дав [PERSON] телефон, вона знаходилась при розмові поруч, але не чула розмови. [PERSON] дістав з паспорта номер телефона, позвонив з телефона Сони-Еріксон своїй доньці [PERSON] за допомогою в його лікуванні, але вона йому відмовила, після чого [PERSON] стало погано. [PERSON] за станом здоров'я тільки ходив, але не далеко, взуватися йому допомагала дружина, фізично останнім часом не працював, великі гроші йшли на лікування, бо серцеві препарати дуже дорогі. В селі знали, що [PERSON] хворіє. Свідок зі сторони позивача [PERSON], в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача з 90-х років, оскільки та є подругою його дружини. В 2007 році [PERSON] був на лікуванні в кардіоцентрі, набрав з його телефона номер доньки [PERSON], який був на бумажному листку та просив гроші на операцію, [PERSON] відмовила, сказала, що він до того без неї справлявся, тому гроші не дасть. Фізичних робіт [PERSON] не виконував, пройде декілька метрів, і задихається, ходив з аерозолем та без палочки. Їздив на машині рідко, на тракторі не міг їздити, але цього він не бачив. Після 2007 року [PERSON] вже не намагався дзвонити та спілкуватись зі своєю донькою [PERSON]. Свідок зі сторони позивача [PERSON] пояснила, що являється подругою позивача. Знає [PERSON] з 1992 року, знає добре його сім'ю, але доньку [PERSON] ніколи у подружжя [PERSON] не бачила, як не бачила і колишньої його дружини. Бачила, що [PERSON] приїзджала до своєї бабці влітку. Стан [PERSON] був поганий, не міг ні нахилятись, ні ходити, їздив на машині, так йому було легше. [PERSON] замість нього їздила на тракторі, на сівалці, людей наймали, зять їздив та обробляв землю на тракторі МТЗ голубого кольору. На запитання, чи бачив свідок на тракторі [PERSON] в процесі його керування відповів, що на полі важко розглядіти. [PERSON] говорив йому, що хотів налагодити відносини зі своєю донькою [PERSON], навіть зупинявся на машині, щоб її підвезти, але вона відмовила. Платив аліменти на доньку [PERSON]. Далі магазина на машині не їздив, останні два роки керувала автомобілем його дружина [PERSON], пішки не ходив, ложку міг тримати, сам їв, чи міг сам себе обслуговувати гігієнічно не знає. Всі в селі знали, що [PERSON] ходить з інгалятором. Допитаний свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є кумов'ями з позивачем. Жили подружжя [PERSON] добре. Коли [PERSON] захворів, в 2016 році позичали їм гроші на лікування в сумі 400 доларів. Стверджує, що [PERSON] звонив своїй доньці [PERSON] щоб попрохати грошей на лікування, але вона повідомила, що його знати не хоче і щоб батько їй не дзвонив. Багато людей знало, що він хворів. [PERSON] сплачував аліменти на користь першої доньки [PERSON]. Родина відповідача ображала [PERSON], мотивуючи тим, що [PERSON] увела їх батька. Допитаний свідок зі сторони відповідача [PERSON] у судовому засіданні, пояснила, що знає як позивача та і відповідача, з якими у неї добрі стосунки. Зазначила, що померлий [PERSON] сплачував аліменти як на першу доньку [PERSON], так і на своїх двох дітей від другого шлюбу. Про доньку [PERSON] йому не розповідав. Про його хворобу взнала десь за два роки до смерті, знала що він хворіє на гіпертонію та страждав серцем, фельшер їй не повідомляв про характер його захворювань. Інгалятором при ній [PERSON] не користувався. В 2016 році іздив на машині, коли приїзджала до них за сівалкою, за кермом сидів [PERSON], бачила його машину біля поля, коли вони родиною сіяли пшеницю, тоді бачила його останній раз. В 2016 році обробляв землю його зять, в 2010 році бачила як обробляв землю на тракторорі сам [PERSON] 2-3 рази на рік [PERSON] приїзджала в село провідати свою бабцю. Чи відвідувала [PERSON] в той час свого батька їй не відомо. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою брата [PERSON] [PERSON]. Стверджує, що [PERSON] не спілкувалась з батьком, оскільки їй перешкоджала позивач - [PERSON], в садочку [PERSON] обзивали байстрючкою. Люди по селі казали, шо [PERSON] хворіє, але сама безпосередньо про це не знала. Останній раз бачила його в магазині на початку вересня 2017 року . Свідок зі сторони відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що приходиться матір'ю [PERSON] та колишньою дружиною померлого [PERSON]. Коли вони з [PERSON] на прикинці 70 років одружились, в них народилась донька [PERSON], проживали разом. Дитині був 1 рік, коли вони розійшлися. Позивач називала її доньку байстрючкою. Вони з донькою були змушені переїхати жити в м.Дніпро. Зазначає, що позивач всіляко перешкоджав у спілкуванні [PERSON] з її батьком [PERSON]. Коли батько хотів бачити [PERSON], вчиняла йому скандали. ніхто їм не казав, що [PERSON] був хворий, взнала тільки після його смерті, про яку їх ніхто не повідомив, дізналася про смерть [PERSON] від її однокласника - [PERSON]. Про поховання [PERSON] їй та її доньці [PERSON] ніхто не повідомив. Фельдшер про стан здоров'я її колишнього чоловіка не повідомляв. Бачила, приблизно в жовтні 2010 року як [PERSON] обробляв город. В 2014 році бачила його на мотоциклі, в 2015-2016 роках бачила як [PERSON] їхав на машині. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що приходиться сестрою померлого [PERSON]. Зазначила, що його друга дружина [PERSON] не давала можливості спілкуватися своєму чоловікові з першою донькою [PERSON], ревнувала його до неї. Як сестра вона не знала про захворювання [PERSON]. Зі слів дружини брата [PERSON] в 2015 році узнала, що її брат хворіє, але на її думку це не був безпорадний стан. Про смерть брата їй повідомила однокласниця [PERSON]. [PERSON], її двоюрідна сестра сказала, що бачила [PERSON] на ринку в суботу [INFO], а вже в понеділок він помер. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є дружиною брата [PERSON]. Вони дружили сім'ями. Зазначила, що дружина [PERSON] перешкоджала спілкуватися своєму чоловікові [PERSON] з першою донькою [PERSON], ревнувала та вчиняла скандали. Весною 2017 року бачила, як [PERSON] обробляв город. Літом 2017 року останній раз бачила, як [PERSON] сидів за кермом автомобіля. Також знала, що у [PERSON] був високий тиск. Допитаний за ініціативи суду свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює на посаді завідувача фельдшерсько-акушерського пункту 26 років. Зазначила, що давно знає померлого [PERSON], той хворів, перебував під наглядом медичного пункту, неодноразово йому викликали швидку допомогу. Повідомила про характер захворювань [PERSON]: ішемічна хвороба, цукровий діабет, гіпертонічна хвороба, епікризи в них відсутні. Останній раз викликала йому швидку допомогу, після чого [PERSON] був госпіталізований. Раніше приїзджав до медичного пункту на машині за кермом, з боку сиділа дружина [PERSON] для призначення ліків. В нього була сильна віддишка. Ходив сам, в домі йому рідні надавали допомогу. Останнім часом до підсобного господарства відношення не мав, не бачила, чи керував [PERSON], але фізичну роботу не виконував. Вважає, що міг керувати трактором, але за характером захворювання йому було це важко. Чи сам пересувався по селі, вона не бачила. Бачила відповідача в селі, але не часто. У відповідача також був важко хворий дід. На запитання суду, чи потребував [PERSON] сторонньої допомоги, чи перебував в безпорадньому стані, повідомила, що на її думку частково потребував допомоги та частково перебував в безпорадньому стані. Чи міг сам взутись- не бачила. Суд, вислухавши сторони по справі, пояснення свідків надані у судовому засідання як з боку позивача так і з боку відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2017 року, видане Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Померлий був чоловіком позивача, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 01.06.1983 року, після одруження подружжя отримало спільне прізвище "[PERSON]" (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, загальною площею 7,6646 га, кадастровий номер [NUMBER], власником якої був [PERSON], [INFO] на підставі Державного акту від 08.07.2002 [NUMBER] (а.с.49). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON] та три його доньки: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.38), [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.43) та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.55). Позивач - [PERSON] та дві її доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], прийняли 04.12.2017 року спадщину після померлого [PERSON] на підставі заяв, поданих до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON], зазначаючи при цьому, що інші спадкоємці відсутні. В свою чергу, відповідач-[PERSON] прийняла 19.04.2018 року спадщину після померлого [PERSON] на підставі заяви, поданої до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О., зазначаючи при цьому, що крім неї, спадкоємцями є дружина та діти померлого. Позивач-[PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення від права спадкування за законом [PERSON]. Частиною 5 ст.1224ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Обгрунтовуючи позовні вимоги про усунення від права спадкування за законом, позивач посилався на ті обставини, що [PERSON] був особою похилого віку, часто хворів, починаючи з 2007 року перебував на обліку та лікуванні в Дніпропетровському обласному клінічному діагностичному центрі , м. Дніпро (Дніпропетровськ) вул. Плеханова,28 та КЗ «Софїївська Центральна районна лікарня» ДОР смт. Софіївка, вул. Карпенка, 1, маючи такі діагнози: Стабільна стенокардія III ф. кл. Стенозуючий конорасклероз, многососудного урожнення (коронарографія з 11.12.2007р). Кардіосклероз атеросклеротичний СНІ зі збереженою систоличною функцією ЛШ. Гіпертонічна хвороба II ст.. Супутні діагнози:Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. сл. Генезу, ГЕРХ з явищами езофагіту. Хр. Холецістіто-панкреатит. Солітарна кіста лівої нирки. Атеросклероз черевного відділу аорти. Сахарний діабет II ст. та всі ці захварювання тільки прогресували. На думку позивача, [PERSON] перебував в безпорадному стані, а відповідач мав можливість допомогти спадкодавцеві на лікування, оскільки згідно наданих на вимогу суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] отримувала за 2007 рік -39956,54 грн., за 2008 рік-1831,37 грн., за 2009 рік-1344,16 грн., 2010 рік-відсутня інформація про доходи, 2011 рік-5776,81 грн., 2012 рік-17400 грн., 2013 рік-17400 грн., 2014 рік-13972,75 грн.,2015 рік-2320,00 грн., за 2016-2017 року відсутня інформація про доходи (а.с.123-125). Через родичів [PERSON] попросив [PERSON], [INFO], яка була його донькою від першого шлюбу, приїхати до нього в лікарню та попросив допомоги на лікування, на що отримав відмову. В зв'язку з ухиленням особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та перебуванням спадкодавця в безпорадному стані просить суд усунути [PERSON], [INFO] від права спадкування за законом. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що про стан здоров'я [PERSON] медичну інформацію містять наступні докази: копія направлення до обласного кардіологічного центру КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» на обстеження [PERSON] у 2007 року; копія довідки про медично проведені обстеження від 14.12.2007 року; копія ехокардіографії серця, 2007 року;копія епікризу з лікарні 2007 року;копія УЗІ органів брюшної полості та забрюшного пространства. Вказані документи підтверджують проходження обстеження у центрі кардіології у 2007 році, та не підтверджують знаходження [PERSON] у безпорадному стані. Як вбачається з відповідді № 822 від 10.07.2018 року на запит суду, КП «Дніпропетровського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії», яка знаходиться в матеріалах справи, на протязі 9 років ніяких звернень до лікарів центру кардіології, з боку померлого - не було. У 2016-2017 роках [PERSON] був консультований амбулаторно кардіологом центру та рекомендації щодо лікування було видано йому на руки (а.с.62). Що стосується наданого позивачем аркуша, який був приєднаний до матеріалів справи, з переліченими на ньому захворюваннями [PERSON] та його постійною госпіталізацією до лікарень, суд вважає його не допустимим та не належним доказом, оскільки вказані аркуші щодо стану здоров'я [PERSON], внесені не відомо з яких джерел та не являються офіційними медичними документами. В матеріалах справи є відповідь Комунального некомерційного підприємства «Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Софіївської районної ради Дніпропетровської області № 624 від 25.10.2018 року, в якій зазначено, що ані громадянин [PERSON] ані будь-яка інша особа в його інтересах до їх закладу не зверталися із заявою про визнання [PERSON] особою, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги (а.с.114). Згідно відповіді № 3104/04-15 від 18.10.2018 року Управління соціального захисту населення зазначено, що [PERSON] на обліку в управлінні соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не перебував та державні соціальні допомоги не отримував (а.с.112). Померлий [PERSON] отримував пенсію за віком, що підтверджується відповіддю №1542/0412-07 від 16.10.2018 року Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління обслуговування громадян, Довгинцівський відділ обслуговування громадян, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.115). Зазначене свідчить про те, що позивач не довела належними та допустими доказами, що [PERSON] знаходився у безпорадному стані та потребував будь-якої допомоги, що вона зверталась до компетентних організацій по допомогу та фіксацію, у встановленому законодавством України порядку, безпорадного стану здоров'я її чоловіка. Тобто, докази викладені позивачем у позовній заяві, щодо безпорадного стану [PERSON] відсутні, оскільки як вбачається з пояснень позивача та відповідача, а також допитаних в судових засіданнях свідків, як з боку позивача так і з боку відповідача, [PERSON] майже до останнього їздив за кермом свого автомобілю, що само по собі не може свідчити про його безпорадній стан. Судом також встановлено, що допитом свідків не підтверджено знаходження [PERSON] у безпорадному стані, який потребував постійної сторонньої допомоги та був начебто як мала дитина, оскільки його бачили у селі біля магазину, він у разі необхідності відвідував сільський фельдшерський пункт, він спілкувався з односільчанами, контролював під час обробки його земельних паїв роботу сільської техніки та здійснював інші дії для самостійного забезпечення своїх потреб. Щодо посилань позивача та свідків з його боку на ті обставини що начебто знаходячись у кардіологічному центрі в 2007 році батько [PERSON] дзвонив доньці [PERSON] з телефона приятеля [PERSON], на думку суду їх не можна вважати доведеними поза розумним сумнівом, тому що пояснення його та його дружини [PERSON], по цим обставинам, різняться між собою.По-перше, свідок, [PERSON], дружина приятеля, яка начебто була присутня при зазначених обставинах пояснила, що оператор мобільного зв'язку, на той час, був «КИЇВСТАР», а особисто її чоловік [PERSON], який начебто надав свій мобільний телефон [PERSON], надав свідчення, що оператор мобільного зв'язку, на той час, був «МТС» на контрактній основі, тобто свідчення осіб, які начебто були присутні при одній події - різні, а тому викликають сумніви. По-друге, ані свідок [PERSON], ані свідок [PERSON], ані інші свідки не змогли взагалі пояснити, звідки у [PERSON] взявся номер телефону доньки. Допитані в судовому засіданні свідки також не змогли пояснити обставини, чому при наявності у [PERSON] особистого телефону, йому необхідно було дзвонити з телефону приятеля. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суд від 08.11.2018 року по справі №193/449/17-ц, провадження №61-26491св18. Як зазначено у статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання, а також потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону та власним переконанням, суд вважає, що позивачем у судовому засіданні не було доведено та не надано належних, допустимих та безспірних доказів, щодо ухилення [PERSON] від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, сторонньому догляді. Судом враховується, що тільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності дає можливість усунути спадкоємця першої черги за законом від права спадкування за законом. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, досліджуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обгрунтовані, не підтверджені поданими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed