Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості, зазначивши наступне. За договором підряду між Позивачем та Відповідачем від 03.12.2014. Відповідач (Підрядник) зобов'язався виконувати роботу з розповсюдження друкованої продукції за завданням Замовника. В ході виконання робіт Відповідачу за видатковими накладними видавалася для використання в роботі друкована поліграфічна продукція, частину якої він реалізовував, повертаючи кошти за неї; частину повертав в натурі та отримував для розповсюдження нові партії продукції. В даний час взаємовідносини з Відповідачем за цим договором фактично припинені, він не отримує нову продукцію, повернув певну частину продукції, яка залишилась в нього; частково розрахувався за неї, а від проведення повного розрахунку за отримані ним матеріальні цінності уникає. Після неодноразових спроб домовитись з Відповідачем про погашення заборгованості Позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. На виконання умов Договору Відповідачу було передано поліграфічної продукції на загальну суму 331 676,00 грн. Повернуто не реалізованої продукції Відповідачем було на суму 167 300,00 грн. В ході комерційно-маркетингової роботи Відповідачем було здійснено продаж продукції та повернено грошових коштів на виконання умов договору на загальну суму 155\~153,00 грн. Таким чином, Відповідачем було отримано поліграфічної продукції на виконання умов договору на суму 331 676,00 грн., а реалізовано та повернуто Замовнику на суму 322 453,00 грн. Загальна сума основної заборгованості за отриману Відповідачем продукцію, що склалася на даний час, становить 9 223,00 грн. Пунктом 5.5. Договору підряду також передбачено, що Сторона, яка прострочила виконання зобов'язання за договором, сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення від вартості невиконаного зобов'язання. Від дати, коли Відповідач припинив проводити повернення продукції та коштів за неї, 25 грудня 2015 року, по час пред'явлення та розгляду позову, 29 грудня 2016 року, минуло 370 календарних днів. Ставка Національного банку України регулюється та офіційно визначається Постановою Правління Національного банку України "Про регулювання грошово-кредитного ринку" № 627 від 24.09.2015р. та (довідково) - офіційним веб-ресурсом Національного Банку України, розміщеним на інтернет-сторінці за веб-адресою: http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=53647. Так, розмір пені, що підлягає стягненню з Відповідача за вказаний період становить 3\~346,56 грн. На підставі викладеного, просить суд, стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором підряду в сумі 9 223,00 грн.; стягнути пеню у розмірі 3 346,56 грн. за прострочення виконання своїх зобов'язань за договором та сплачену Позивачем суму судового збору. У судове засідання позивач не з'явився, будучи повідомленим належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи наявне від представника позивача в матеріалах справи клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке надійшло до суду на судове засідання, що було призначене на 12.06.2017, а також його письмовий відзив на заперечення проти позову та достатність доказів у матеріалах справи для прийняття рішення, суд вважав за можливе з урахуванням думки відповідача розглянути справу за відсутності позивача та її представника на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у позові, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що вказана позивачем заборгованість відсутня. Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. 12.05.2017 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа за позовом ФОП [PERSON] в особі представника [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, яку передано за підсудністю на підставі ухвали Яготинського районного суду Київської області від 18.04.2017. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2017 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] 03.12.2014 було укладено договір підряду № 7.03.12, згідно з яким Підрядник зобовязується виконувати роботу з розповсюдження друкованої продукції за завданням Замовника (п.2.1 Договору). Згідно з п. 3.1 Договору, предметом підряду (результатом виконання роботи за цим Договором) є: розповсюдження та продаж друкованої поліграфічної продукції та території чи обєктах, вказаних Замовником та забезпечення виконання планів (норм) реалізації. На виконання умов вказаного Договору Відповідачу було передано поліграфічної продукції на загальну суму 331\~676,00 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 40-72). Повернуто не реалізованої продукції Відповідачем було на суму 167\~300,00 грн., що підтверджується накладними про повернення (а.с. 12-39). Також встановлено, що Відповідачем було здійснено продаж продукції та повернено грошових коштів на виконання умов договору на загальну суму 155\~153,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами (а.с.73-102). У звязку з чим, позивач переконаний, що загальна сума основної заборгованості за отриману Відповідачем продукцію складає 9\~223,00 грн., яку і просить стягнути. Проте, Відповідачем надано належні докази щодо відсутності вищевказаної заборгованості перед Позивачем, які були досліджені у судовому засіданні, прийняті судом до уваги та не спростовані Позивачем по справі. Так, відповідно до копій накладних про повернення продукції № 190 від 16.11.2015 та № 171 від 09.11.2015 (а.с.204-205), розписки про отримання грошових коштів у розмірі 565,00 грн. (а.с.206) та актів про місцезнаходження продукції від 28.12.2015 (а.с. 211-213), [PERSON] було повернуто Позивачу продукції на загальну суму у розмірі 9\~223,00 грн. Відтак, судом не встановлено порушення зобовязання з боку Відповідача відповідно до Договору від 03.12.2014 та до норм цивільного законодавства України, а навпаки Відповідачем спростовано та доведено належними доказами відсутність заборгованості у розмірі 9\~223,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості та, відповідно, пені, слід відмовити в повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed