Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

у червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом та після збільшення своїх вимог просить надати дозвіл на виїзд за межі України до країн: Турції, Греції, Кіпру, Болгарії, Єгипту, ОАЕ, Ізраїлю, Словаччини, Чехії, Польщі, Франції, Німеччини, Іспанії, Португалії, Росії, Білорусії, інших країн Європи: США, Канади, Бразилії, Аргентини, інших країн Північної та Південної Америки, Китаю, Японії, Кореї та інших країн Азії [PERSON], [INFO] в супроводі позивача без згоди та супроводу батька в період з 01.01.2018 року та до досягнення ним 16 річного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду 20.08.2010 року та від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В даний час син проживає з позивачем, вона його матеріально утримує та піклується про його стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Внаслідок незрозумілих підстав відповідач не надає дозволу на виїзд сина за кордон для відпочинку та профілактичного лікування, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась. від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при вирішення рішення просить врахувати інтереси дитини. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2005 року. В даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Доводи позивача щодо того, що відповідач, який проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її розвитком не цікавиться, відповідачем ніяким чином не спростовані. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Частиною 2 статті 150 СК України закріплено обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Оцінивши в сукупності докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу відповідача є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3 ст.313 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки виїзд неповнолітньої дитини сторін за межі України відповідає її інтересам, сприяє її розвитку та оздоровленню.

Outcome: approved