Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

02.07.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2009 року у справі № 2-223/2009 на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], з 250 грн на місяць до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на день звернення до суду становить 930 грн щомісячно й до досягнення донькою повноліття В обґрунтування позовної заяви вказала, що до 20.02.2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вона проживає за адресою: 63448, [ADDRESS], у тому числі, разом з малолітньою дочкою. Дочка знаходиться фактично на її утриманні, батько участі у вихованні не приймає, аліменти належним чином не сплачує. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2009 стягнуто аліменти з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 250 грн. щомісячно. На теперішній час матеріальні витрати на утримання дочки збільшилися, так як дочка подорослішала, навчається в шкільному закладі, що автоматично потягло за собою збільшення потреб у її розвитку. Стягнутий розмір аліментів у 250 грн. не відповідає діючому законодавству (є нижчим від 50% від прожиткового мінімуму для дитини), оскільки відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 8, 9). Як вбачається з копії виконавчого листа №2-223/2009 від 20.01.2009, виданого на підставі рішенняЗміївського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2008 і до досягнення нею повноліття, з послідуючою індексацією відповідно до закону. (а. с. 13-16). Згідно акту обстеження №212 від 15.06.2018, складеного депутатом Таранівської сільської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на утриманні матері, батько дитини [PERSON] участі в утриманні та вихованні не приймає. (а. с. 11). [PERSON] навчається в 6 класі КЗ "Таранівська ЗОШ 1-3 ступенів ім. Героїв-широнінців" Зміївської районної ради Харківської області, що підтверджується довідкою директора школи [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук», № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003VIII). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі за N 143цс13. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Позивачем надано докази щодо зміни її матеріального становища та збільшення витрат на утримання малолітньої дочки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі. У разі зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти стягуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved