Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою. Дитину залишити жити з матір"ю. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 24 жовтня 1985 року. Від спільного проживання мають двоє дітей, одна з яких на даний час досягла повноліття. Причиною розіравання шлюбу є негативна поведінка відповідачки, яка не поважала його як чоловіка, не рахувалася з його думкою, зраджувала йому у подружній вірності. Таке зверхнє ставлення до нього приводило до того, що він зловживав алкоголем та неодноразово лікувався з цього приводу. Між ними зовсім немає взаєморозуміння. Відповідачка принижує його прилюдно. Були випадки, коли вона приходила до нього на роботу та обзивала його при співробітниках. Розбила скло в автомобілі, вибила вікна вдома у його матері. Намагалася його побитии, з приводу чого він змушений був звертатися у міліцію. Поведінка відповідачки призвела до того, що в кінці червня 2014 року він покинув сім"ю та перейшов на постійне місце проживання до батьків. На даний час вони сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Він побоюється, що при черговій спробі відповідачки його принизити чи побитии, не стримається, і це може мати погані наслідки. А тому категорично настоює на розірванні шлюбу. Відповідачка позову не визнала та пояснила, що підстав для розірвання шлюбу немає, вона хоче зберегти сім»ю. Вважає, що мотиви для розірвання шлюбу є надуманими. Навпаки вона неодноразово мала підстави для подачі аналогічного позову, оскільки позивач зловживав алкоголем, з приводу чого неодноразово лікувався в наркологічному диспансері. Вона за ним доглядала, все терпіла. Вважає, що на даний час він потрібен молодшій дочці, яка в цьому році закінчила школу, має намір продовжувати навчання, для чого потрібні відповідні кошти. Допитана судом як свідок повнолітня дочка сторін [PERSON] дала показання про те, що на даний час батьки спільно не живуть. Їхній шлюб не був побудований на засадах взаємної любові та поваги. Батько часто зловживав алкоголем, з приводу чого неодноразово лікувався, були випадки, коли він погано поводився з матір»ю. Їй шкода, що сім»я розпадається. Вважає, що причиною розпаду сім»ї може бути негативна поведінка батька, який, на її думку, має іншу жінку. Підстав залишити матір та перейти житии до своїх батьків у батька не було. Копіями рапорта чергового Рожнятівського РВ УМВС, заяви позивача в райвідділ міліції, доклінічного обслуговування позивача, постанови про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с.27-30) підтверджено, що з приводу поведінки відповідачки щодо нього позивач протягом останніх місяців неодноразово звертася до райвідділу мідліції. Вислухавши сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка на спільне життя. Принцип добровільності є чиним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса і саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, на даний час спільно не проживають, шлюб існує формально. Поведінка сторін у судовому засіданні свідчить, що збереження шлюбу на паритетних засадах, на почуттях взаємної підтримки, любові та поваги, тобто на тому, що є моральноправовою основою шлюбу на даний час є неможливим. З врахуванням фактичних взаємин подружжя суд приходить до висновку, що позивач категорично не бажає продовжувати сімейні взаємовідносини з відповідачкою, за таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу порушувало б право позивача на добровільне перебування у шлюбі. Отже судом встановлено, що спільне проживання сторін суперечило б інтересам позивача, а тому суд прийшов до переконання про необхідність розірвання цього шлюбу.

Outcome: approved