Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Форум [PERSON] звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], у якій уточнивши свої позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 0286/07/03-Z від 03.09.2007 року в сумі 10\~876,63 доларів США та пеню і штрафи в розмірі 9899,57 грн. В обґрунтування первісних позовних вимог позивач посилається на те, що 03.09.2007 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0286/07/03-Z за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення 02.09.2017 року. 03.09.2007 року відповідачу були видані кредитні кошти в обумовленому договором розмірі. Додатковою угодою до кредитного договору № 1 від 11.11.2008 року, сторони погодили, що відсоткова ставка за кредитним договором буде встановлена на рівні 16% річних. Додатковою угодою № 2 від 20.09.2011 року були змінені номери банківських рахунків для погашення кредиту, відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором не виконував через що відповідачу було пред'явлено вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, на яку відповідач не відреагував. Станом на 05.06.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 10876,63 долари США та 9899,57 грн., у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості, оскільки останні умови кредитного договору не виконуються. Відповідач [PERSON] не погодився із позовними вимогами Публічного акціонерного товариства Банк Форум в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Форум та предявив зустрічні позовні заяви, у яких просить суд: визнати недійсним кредитний договір № 0286/07/03-Z від 03.09.2007 року, а також визнати недійсними додаткову угоду № 1 від 11.11.2008 року і додаткову угоду № 2 від 20.09.2011 року. В обґрунтування вимог за зустрічними позовними заявами [PERSON] посилається на те, що кредитний договір та додаткові угоди не відповідають нормам Закону, зокрема вимогам ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 3.1 - 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» відтак є підстави для визнання вказаних правочинів недійсними з підстави, визначеної ч. 1 ст. 215 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги про стягнення боргу із позичальника підтримала та просила стягнути із відповідача підтверджену розрахунками суму боргу за кредитним договором. В обґрунтування позиції посилалася на обставини викладені у первісній позовній заяві та заявах про збільшення розміру позовних вимог. Посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову та на обставини, зазначені позичальником у зустрічних позовних заявах. Зустрічні позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 вересня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 0286/07/03-Z від 03.09.2007 року за умовами якого позивач за первісним позовом надав відповідачу кредит у сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту - 02.09.2017 року. Відповідно до умов укладеної між сторонами додаткової угоди № 1 від 11.11.2008 року, сторони погодилися про те, що відсоткова ставка за кредитним договором буде встановлена на рівні 16% річних. Не виконання укладеної між сторонами додаткової угоди № 2 від 20.09.2011 року були змінені номери банківських рахунків для погашення кредиту, відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Відповідачем кредитні кошти були отримані, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 2725316 від 03.09.2007 року. Як було встановлено у судовому засіданні, кредитні кошти були в порядку та на умовах визначених кредитним договором отримані та використані позичальником за цільовим призначенням. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх обовязків щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших обумовлених договором платежів, заборгованість за ним станом на 05.06.2015 року склала 10876,63 доларів США, та 9899,58 грн., з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 10704,12 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами 172,51 долари США; нарахована пеня 233,16 долари США; штраф за порушення умов п.п. 3.3.7 кредитного договору 5000,00 грн. В підтвердження розміру заборгованості представником надано розрахунок грошового боргу. Проте, як встановлено із наданих представником відповідача платіжних документів, копії яких були долучені до матеріалів справи, а також із досліджених у судовому засіданні виписок по рахунку і розгорнутих довідок про розмір заборгованості за кредитним договором, відповідачем [PERSON] станом на 12 вересня 2016 року заборгованість за кредитним договором була погашена у повному обсязі, зокрема по поверненню кредитних коштів, по процентам та нарахованій пені, тому у цій частині позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем позичальником умови кредитного договору були виконані, борг погашено. Разом із тим, за невиконання відповідачем умов п.п. 3.3.7 кредитного договору, банком був нарахований штраф у сумі 5000,00 грн. Відповідно до п.п. 3.3.7 кредитного договору позичальник взяв на себе обовязок протягом дії кредитного договору страхувати предмет застави на користь банку. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні сторонами не було надано належних, допустимих та достатніх доказів з аналізу яких суд міг би дійти висновку, що відповідачем позичальником зазначені умови кредитного договору виконані не були, а тому у цій частині позовних вимог також необхідно відмовити. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити у повному обсязі оскільки підстав для визнання кредитного договору, також як і додаткових угод № 1 та № 2 до нього, недійсними в судовому засіданні не встановлено. Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Таким чином, [PERSON] не доведено, що умови укладеного договору порушують його права як позичальника або не відповідають положенням Закону України "Про захист прав споживачів", чи суперечать нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не доведено відсутність вільного волевиявлення сторін та невідповідність їх внутрішній волі умовам правочинів, враховуючи отримання позичальником грошової суми кредиту в повному обсязі і її використання на власні потреби (згідно з цільовим призначенням); не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином. Враховуючи наведене, суд вважає, що оспорюваний кредитний договір, також як і додаткові угоди до нього, укладені у відповідності з чинним законодавством, передбаченим ст.ст.203, 205, 207, 208 ЦК України і відсутні підстави для визнання цих правочинів недійсними. Після укладення кредитного договору [PERSON] виконував умови кредитного договору і додаткових угод, про що свідчать наявні у матеріалах справи письмові докази.

Outcome: dismissed