Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

02.04.2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № СVXWGR0000000002 від 25.09.2008 року у розмірі 15403,64 (Долар США), що за курсом 23,49 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.12.2019 року складає 361831,50 гривень та судові витрати в справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 вересня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № СVXWGR0000000002, згідно умов якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 (Долар США) терміном до 25.09.2018 року. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язання за вказаним договором та угодою виконав належним чином, надавши позичальнику кредит, а позичальник [PERSON] свої обов`язки за договором не виконує обов`язки згідно умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 16.12.2019 року відповідач 1 [PERSON] допустив заборгованість в розмірі: 41684,22 (доларів США), яка складається з наступного: 5947,56 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 7016,38 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2439,70 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26280,58 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Зазначають, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення з відповідачів становить 15403,64 (Доларів США), яка складається з наступного: 5947,56 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 7016,38 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2439,70 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом. В рахунок забезпечення виконання позичальником зобов`язання за договором № СVXWGR0000000002 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] виступила загальномайновим поручителем, при цьому зобов`язалася перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідати за грошовим зобов`язанням в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , які випливають з кредитного договору № СVXWGR0000000002 від 25 вересня 2008 року. Відповідно до умов Договору поруки, а саме: п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № СVXWGR0000000002 від 25 вересня 2008 року. Зазначають, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить задовольнити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору та судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду. Представник позивача Чепіга Д.О. в судове засідання не з`явився, надав в черговий раз клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 22.05.2020 року надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі, посилаючись на викладене у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Так, судом встановлено, що 25 вересня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № СVXWGR0000000002, згідно умов якого позивач надав відповідачу 1 [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 (Долар США) з терміном повернення до 25.09.2018 року. Також судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язання по видачі кредиту виконав належним чином, надавши відповідачу 1 кредит, а відповідач 1 [PERSON] свої обов`язки за договором згідно умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 16.12.2019 року відповідач 1 допустив заборгованість в розмірі: 41684,22 (доларів США), яка складається з наступного: 5947,56 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 7016,38 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2439,70 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26280,58 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В свою чергу позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому, позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість на користь позивача в розмірі 15403,64 (Доларів США), яка складається з наступного: 5947,56 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 7016,38 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2439,70 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом, що в загальному становить 15403,64 (Доларів США). При цьому, судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання позичальником зобов`язання за договором № СVXWGR0000000002 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] виступила загальномайновим поручителем, при цьому зобов`язалася перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідати за грошовим зобов`язанням в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , які випливають з кредитного договору № СVXWGR0000000002 від 25 вересня 2008 року. Відповідно до умов Договору поруки, а саме: п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № СVXWGR0000000002 від 25 вересня 2008 року, вказана вимога залишилась відповідачами не виконана, тому позивач і просить стягнути на свою користь заборгованість в розмірі 15403,63 (Доларів США). Проте, суд не погоджується із такими доводами представника позивача та вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, виходячи з таких підстав. Так, судом встановлено, що позивач вже звертався до відповідачів [PERSON] та [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № СVXWGR0000000002 від 25.09.2008 року та згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2017 року (справа № 724/734/15-ц, провадження № 2/724/5/17) (а.с. 65-67), позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість згідно кредитного договору № СVXWGR0000000002 від 25.09.2008 року на загальну суму 17949, 81 (Долар США), що за курсом 23,50 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 26.03.2015 року складає 421 820 (чотириста двадцять одну тисячу вісімсот двадцять) гривень 65 копійок, також було стягнуто і судовий збір в розмірі 3654,00 гривень в рівних частках з кожного. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 59885629 від 13.09.2019 року (а.с.68) встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 724/734/15-ц виданого 30.03.2017 року Хотинським районним судом Чернівецької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по кредитному договорі від 25.09.2008 року на загальну суму 17949,81 (доларів США), що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 року становить 421820,65 гривень та судовий збір у розмірі 3654 гривень в рівних частках з кожного - закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, що підтверджується вказаною постановою. Отже, як встановлено судом, згідно матеріалів справи, кредитний договір № СVXWGR0000000002 від 25.09.2008 року було достроково розірвано та вищевказаною постановою державного виконавця Хотинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Семенчука В.М. виконавче провадження ВП № 59885629 закінчено у зв`язку з повним його виконанням. В свою чергу, відповідач 1 [PERSON] також заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що банк вже звертався з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № СVXWGR0000000002 від 25.09.2008 року, по якому ухвалено рішення від 30 березня 2017 року, при цьому відповідач у відзиві зазначив, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Суд, врахувавши всі обставини справи та беручи до уваги висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), при цьому враховуючи наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав в повному обсязі, вважає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. При цьому, суд вважає, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в якій передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із вимогами про стягнення інфляційних втрат позивач до суду не звертався. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним, тим більше тіло кредиту. На підставі вище викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15403,64 (Доларів США), яка складається з: 5947,56 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 7016,38 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2439,70 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом є безпідставними та неправомірними, у зв`язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у задоволені вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору також слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed