Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 10446 грн. 16 коп., вказавши в заяві, що 04.04.2006р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого вона отримала кредит в розмірі 3000 грон. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Відповідно до п.6.5. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію. Відповідно до п. 8.6 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту (процентна частина). Відповідно до п.9.12 Кредитного договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашала, у зв'язку з чим станом на 29.04.2014р. за нею утворилася заборгованість в сумі 10446 грн. 16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1222 грн. 30 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 8250 грн. 23 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 473 грн. 63 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 10446 грн. 16 коп, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутність, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, через пропуск строку позовної давності, бо строк дії договору скінчився. Просив в задоволенні позову відмовив. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не установлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 04.04.2006р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого вона отримала кредит в розмірі 3000 грон. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ч.1ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, в зв'язку з чим станом на 29.04.2014р. за нею утворилася заборгованість в сумі 10446 грн. 16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1222 грн. 30 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 8250 грн. 23 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 473 грн. 63 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань, Ст.257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п'ята статті 267 ЦК України). Відповідно до пунктів 3.1.1;5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць, рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору строк дії карти визначений у 3 (три) роки. Доводи представника позивача про постійну лонгацію договору на підставі п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг суперечать правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 18.06.2014 року справа №6-14цс14 в аналогічній справі, де зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до кінця місяця наступного за звітним, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідачка отримала кредитні кошти 04 квітня 2006 року, останній платіж здійснила 17 листопада 2008 року. Трирічний строк позовної давності сплив 17 грудня 2011 року. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом значно пізніше, 14 жовтня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача з клопотанням про поновлення строку позовної давності до суду не звертався. Таким чином, аналізуючи всі здобуті докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено через пропуск строку позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed