Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною матір'ю [PERSON], який знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ОА «Інтерсервіс». [INFO] її син загинув при виконанні службових обов'язків, про що складений акт за формою Н-1 від 14.10.2013 р. У зв'язку з вказаними подіями вона звернулася до Фонду з приводу проведення їй страхової виплати у вигляді п'ятирічного заробітку її сина в чому їй було відмовлено з підстав недоведеності проживання однією сім'єю. Просила встановити факт її проживання з сином однією сім'єю і зобов'язати Фонд виплатити одноразову допомогу. В ході слухання позивачка неодноразово позовні вимоги уточнювала і в остаточному вигляді просила встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] і стягнути на її користь одноразову допомогу у вигляді п'ятирічного заробітку загиблого в розмірі 126021 грн. 60 коп. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 23 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені: встановлено факт проживання позивачки з [PERSON] однією сім'єю з 1985 року по 01 серпня 2013 року. На її користь з Фонду стягнуто одноразову допомогу у розмірі 126021 грн. 60 коп. Не погодившись з рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просили рішення скасувати як таке, що не відповідають вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що у суду першої інстанції не було підстав для стягнення на користь позивачки одноразової допомоги у вигляді п'ятирічного заробітку загиблого. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», право на отримання страхової виплати у разі смерті потерпілого мають особи зазначені у ст. 33 Закону, зокрема це члени сім'ї загиблого, які знаходилися на його утриманні. На момент смерті [PERSON] позивачці виповнилося 53 роки, вона не була непрацездатної особою, не знаходилася на утриманні загиблого і тому не має права на отримання одноразової допомоги. За вказаних обставин у суду першої інстанції не було підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки вказаний факт не має для позивачки юридичного значення. Крім того, стягуючи на користь позивачки одноразову допомогу, суд не перевірив правильність проведених позивачкою нарахувань, які суперечать Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266. При цьому, суд навіть не підрахував кількість місяців у п'яти роках, що складає 60 місяців, а не 72 як зазначено у розрахунках позивачки. У судовому засіданні представник Фонду апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити у повному обсязі. Позивачка до судового засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Апеляційний суд вважає за необхідне відхилити клопотання адвоката [PERSON] про відкладення слухання справи, оскільки відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника сторони не є підставою для відкладення слухання справи. Безпосередньо від позивачки клопотань про відкладення слухання справи з причин неможливості прибути до судового засідання представника не надходило. Більш того, згідно договору про надання юридичної допомоги від 14.02.2014 р., укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], останнім прийнято на себе зобов'язання представляти інтереси позивачки лише у суді першої інстанції. Доказів укладання договору на надання юридичної допомоги в судій апеляційної інстанції не представлено. Заслухавши доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що останньою доведений факт проживання однією сім'єю з сином [PERSON], який загинув при виконанні трудових обов'язків. За вказаних обставин, суд вважав, що позивачка має право на отримання одноразової допомоги від Фонду в розмірі п'ятирічного заробітку загиблого, яку стягнув на користь [PERSON], виходячи із розрахунку, наданого останньою. Між тим, такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення з ухваленням нового. Так, при розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що позивачка є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. Останній знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ОА «Інтерсервіс», де працював в якості охоронця. [INFO] [PERSON] загинув при виконанні трудових обов'язків, про що складено акт відповідної форми. За життя останній був зареєстрованим і фактично проживав (згідно довідки, наданої житловим органом) разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] позивачці виповнилося 53 роки. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 р. (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі Закон), передбачені страхові виплати застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із, зокрема, страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Згідно ч.7 ст. 34 Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Виходячи з викладеного, Фондом проводяться виплати одноразової допомоги членам сім'ї, розмір якої повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату. При цьому, як вбачається з вимог ст. 33 Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, зокрема: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Крім того, як вбачається з вимог п.п. 6.1.1., 6.1.2., 6.1.4., 6.1.8. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 р. №24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 р. за №715/13982 (далі Порядок), робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання документів, які видаються відповідними організаціями. Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 33 Закону. Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки для призначення щомісячних страхових виплат. Виходячи з викладеного, сам по собі факт проживання однією сім'єю не дає права на отримання одноразової допомоги на сім'ю у розмірі п'ятирічного заробітку загиблого. За вказаних обставин у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з Фонду на користь позивачки одноразової допомоги ще й у розмірі, розрахованому з порушенням норм матеріального права. Щодо встановлення факту проживання однією сім'єю, то враховуючи відсутність у позивачки права на отримання одноразової допомоги у суду першої інстанції не було підстав для задоволення цієї частини вимог. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають юридичне значення. У даному випадку факт проживання позивачки однією сім'єю зі своїм сином [PERSON] до дня його загибелі не має юридичного значення, оскільки з його встановленням у [PERSON] не виникає права на отримання одноразової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed