Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема квартиру [ADDRESS] . З урахуванням того, що інших спадкоємців місця смерті його тітки немає, а його мати [PERSON] померла до відкриття спадщини - [INFO] , він в порядку ч. 3 ст. 1266 ЦК України має право на спадкування тієї частини спадщини, яка б належала його матері. Враховуючи наведене, з метою прийняття спадщини, він звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Новосельської І.Л., натомість вказаним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.04.2021 року №106-02-31. За змістом вказаної постанови він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини та йому роз`яснено право звернутись до суду про його продовження. Зазначав, що строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки він проживає в Чернівецькій області та з метою подання заяви за місцем відкриття спадщини існує необхідність у використання громадського транспорту, натомість з введенням у березні 2020 року карантину пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року №211 було припинено міжобласне та міжміське сполучення, а установи припинили прийом громадян. Крім того, в період часу з 01.09.2020 року по 07.03.2021 року він перебував за кордоном у м. Варшава, Польща та з 05 вересня 2020 року до 02.03.2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворювання на гостру респіраторну хворобу спричинену вірусом COVID-19, двосторонньою пневмонією з ураженням печінки. Оскільки карантині обмеження та важка хвороба завадили йому своєчасно звернутись в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини, вважає причини пропуску відповідного строку поважними, а тому звернувся до суду з даним позовом та просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законно сили. На вказану позову заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що позивач в органи нотаріату звернувся через рік після смерті своєї тітки та у тексті позовної заяви не вказав на поважність причин пропуску встановленого строку для подання заяви на прийняття спадщини. Вважає, що посилання позивача на наявність карантинних обмежень не можуть прийматись до уваги як такі обставини, що суттєво вплинули на можливість подання заяви, оскільки позивач у тексті позову не вказав які саме перешкоди у нього були внаслідок карантину. Також, зазначала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 17.09.2020 року, у зв`язку з чим посилання позивача про перебування на тривалому лікуванні в період з 05.09.2020 року по 02.03.2021 року не може прийматись до уваги. У зв`язку з наведеним, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У письмових поясненнях представник позивача конкретизувала підстави звернення до суду з даним позовом, зокрема карантинні обмеження, перебування позивача за кордоном та його тривале стаціонарне лікування. В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява в якій остання вказала, що підтримує обставини викладені у відзиві про заперечення проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була тіткою позивача по лінії матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . За змістом ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З метою прийняття спадщини після смерті тітки позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу,яка постановою від 21.04.2021 року №106/02-31 відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій, оскільки останній протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини особисто не подав до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї та не надав нотаріусу доказів, що він прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, на день відкриття спадщини (а/с 18). Так, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 17.09.2020 року, а до нотаріуса позивач звернувся у березні 2021 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що є віддаленим від місця відкриття спадщини, а саме - м.Чернівці. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні та її регіонах, у тому числі Чернівецькій області були встановлені карантинні обмеження, які продовжувались згідно постанов Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641. Вказані обмеження стосувались зокрема припинення міжобласного та міжміського транспортного сполучення. Так, припинення транспортного сполучення, введеного внаслідок карантинних обмежень з метою запобіганню поширенню на території України вірусу - COVID-19 є належним та допустимим доказом поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (позиція Верховного суду у постанові від 12.05.2021 року у справі №766/12921/20-ц). Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач протягом тривалого часу, а саме з 01.09.2020 року по 07.03.2021 року перебував за кордоном, де тривалий період часу, зокрема з 05.09.2020 року по 02.03.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а/с 19-24). Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про поважність причин пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved