Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням за наступними підставами. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 15.08.2007 року № 415 о/с [PERSON] зараховано до складу курсантів ХНУВС. 01.09.2007 між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС від 18.06.2011 №271 о/с курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ХНУВС лейтенатана міліції [PERSON] з 18.06.2011 року було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Запорізькій області. Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 25.04.2013 року №213 о/с слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом органів внутрішніх справ України. На підставі п. 2.3.6 Договору відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з його утримані у навчальному закладі, а саме в розмірі 34 263, 17 грн.. Враховуючи, що відповідач добровільно не відшкодовує витрати, пов'язані з навчанням у ХНУВС, просять стягнути грошові кошти в розмірі 34 263, 17 грн. та судові витрати в розмірі 342,63 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак від нього надійшли письмові пояснення, згідно яких підтримують свої позовні вимоги в повному обсязі та просять про вести розгляд справи за відсутності представника. Відповідачка та її представник в судовому засіданні не визнали повністю та пояснили, що дійсно 01.09.2007 р. між нею та ХНУВС було укладено угоду про підготовку фахівців у ХНУВС за державним замовленням, де університет виступає виконавцем державного замовлення, а замовником є УМВС України в Запорізькій області. Однак, умовами даної угоди, а також постанови КМУ від 01.03.2007 р. № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС» не передбачено відшкодування вартості навчання на користь ХНУВС. Згідно п.2 ст. 1 ЗУ «Про формування та розміщення державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів» від 20.11.2012р. № 5499 державним замовником може бути міністерство та інші особи головні розпорядники бюджетних коштів, а згідно п. 3 даної статті виконавцем державного замовлення є навчальний заклад, тобто позивач - ХНУВС не є державним замовником, а є виконавцем державного замовлення, а отже не є належним позивачем по справі. Дослідивши матеріали справи, на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 15.08.2007 року № 415 о/с [PERSON] зараховано до складу курсантів ХНУВС /а.с.3/ 01.09.2007 року між ХНУВС та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС /а.с.4-5/. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС від 18.06.2011 №271 о/с курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання ХНУВС лейтенатана міліції [PERSON] з 18.06.2011 року було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Запорізькій області./а.с.6/ Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 25.04.2013 року №213 о/с слідчого слідчого відділення Мелітопольського міського відділу лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом органів внутрішніх справ України./а.с.7/ Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON], проведеного згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ МВС», сума витрат, пов'язана з утриманням курсанта складає 34263, 17 грн../а.с.8/ Так, відповідач та її представник посилається на те, що позивач є неналежним позивачем пор справі, проте з таким твердженням не можна погодитися з наступних підстав. Згідно ч. 6 ст. 18 ЗУ «Про міліцію» при звільненні особи начальницького складу органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідні норми з цього приводу містяться в Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313. Крім того, обов'язок відповідача щодо відшкодування вартості його утримання під час навчання в університеті, сторони передбачили в п. 2.3.6 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2007 року. Кошти на навчання виділяються з державного бюджету України, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України, як розпорядникам коштів другого рівня та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Кошти, які відшкодовуються особами (витрати, пов'язані з їх утриманням у ВНЗ), перераховуються на рахунок ХНУВС у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області й згідно з п. 9.9 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62, використовуються вищим навчальним закладом відповідно до кошторису, що затверджується МВС. Таким чином, розпорядниками вказаних бюджетних коштів є КМУ, МВС України та ВНЗ МВС України. Відповідно до листа МВС України № 1216/1556 від 13 серпня 2009 року належними позивачами по вказаній категорії справ є вищі навчальні заклади системи МВС України. Отже, ХНУВС є належним позивачем у даній справі. Як вбачається з доводів позовної заяви та наданих позивачем документів, Договір достроково не розривався, відповідач закінчив навчання у ХНУВС, та був відкомандирований до ГУМВС України в Запорізькій області. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Згідно п. 3 Договору підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку п. 3.1 Дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни та п. 3.2. Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Отже перелік підстав є вичерпаним. Таким чином, умовами укладеного сторонами Договору не була передбачена така підстава відшкодування витрат на навчання, як звільнення відповідача із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за п. 65 «а» (за віком») Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Умовами Договору в якості такої підстави була передбачена лише відмова відповідача від проходження служби. Судом така підстава як "відмова" розуміється як свідоме небажання продавжувати службу з будь яких причин. Втім позивачем не надано доказів того, що причиною звільнення стала саме відмова відповідача від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, навпаки всі надані позивачем докази свідчать про те, що зі сторони відповідача по справі були виконані всі умови договору, а підставою звільнення слугувало саме імперативне рішення керівництва відповідача, базоване на нормах законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, сторони, укладаючи Договір та будучи при цьому вільними у визначенні його умов, не передбачили таку підставу для відшкодування відповідачем витрат на навчання, як його звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за п. 65 «а» (за віком»). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що ані законодавством України, що діяло протягом всього періоду навчання відповідача, ані укладеним сторонами Договором не було передбачено таку підставу для відшкодування відповідачем витрат на навчання, як його звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за п. 65 «а» (за віком») Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Між тим, як було зазначено вище, спеціальні норми, що регулюють спірні правовідносини, зокрема підстави та порядок відшкодування витрат на навчання саме у вищих навчальних закладах МВС України, були встановлені Постановою КМУ № 313 від 01.03.2007 року та до ухвалення Постанови № 66 від 08.02.2012 року не передбачали можливість такого відшкодування в разі звільнення молодого фахівця за за п. 65 «а» (за віком») Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості витрат, пов'язаних з навчанням, та відмовляє у зв'язку з цим в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed