Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої вимоги обгрунтувала тим, в жовтні 1996 року помер її чоловік [PERSON], який був власником 1/2 частини будинку № [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.1997 року вона є спадкоємицею 1/2 частини вищевказаного будинку. Власником іншої 1/2 частини будинку по [ADDRESS] являлася [PERSON], яка [INFO] року померла. Після її смерті спадщину ніхто не прийняв, а тому зазначений об'єкт нерухомості на даний час не має власника. Позивач на даний час продовжує проживати з моменту смерті [PERSON] в вищезазначеному будинку, тобто добросовісно і відкрито володіє цим майном більше 10 років. Постійно сплачує комунальні послуги. Окрім володіння будинком вона користується земельною ділянкою площею 464 кв.м., яка віднесена до частини домоволодіння, що належало померлій та земельною ділянкою площею 868 кв.м., яка вівіднесена до її частини домоволодіння Вищезазначену частину будинку, яка належала [PERSON], в порядку спадкування ніхто не прийняв, а тому відповідно до ст.344 ЦК України набула право власності на це майно. а тому звернулась до суду та просить суд визнатиза нею право власності на вищевчказану частину будинку та земельні ділянки.. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 31.05.2017 року до справи у якості співвідповідачів залучено - [PERSON],1931 р.н. та [PERSON],1938 р.н., оскільки відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла до суду з Канівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року , спадщину за законом прийняли - [PERSON]. та [PERSON], а тому виникла необхідність в залученні даних громадян до участі у справі . У судове засідання позивач не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Канівської міської ради у судове засідання не з"явився, з невідомих для суду причин про час місце та дату розгляду був повідомлений належним чином.. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про повторне судове засідання були повідомлені через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 14.07.2017 р., постільки за місцем реєстрації вони фактично не проживають. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідачів до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в жовтні 1996 року помер чоловік позивачки [PERSON], який був власником 1/2 частини будинку № 47 по [ADDRESS] . Після його смерті спадщину прийняла його дружина позивач по справі, що підтверджується свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.1997 року( а.с.17) Відповідно до якого позивач є власником 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд в [ADDRESS] Позивач [PERSON]проживає в указаному будинку з 01.02.1988 р. по теперішній час, про що свідчить ксерокопія її паспорту, та довідка територіального комітету № 8 від 12.04.2017 року ( а.с.8,10) Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради № 2374 від 12.04.2017 року в вищезазначеному будинку зареєстрована та проживає одна позивачка по справі [PERSON](а.с.9). Власником іншої 1/2 частини будинку № 47 по [ADDRESS] являлась [PERSON], яка померла [INFO] року( а.с.19-24) Як вбачається з копії спадкової справи № 14 за 1998 рік після смерті [PERSON], яка помер [INFO] року спадщину за законом прийняли гр.. [PERSON] та [PERSON] ( а.с.73-76) Свідоцтво про право на спадщину ніхто із вищевказаних спадкоємців на вищевказане майно не отримував.(а.с.73). Крім того позивач, не одноразово намагалась самостійно знайти спадкоємців [PERSON], що підтверджується оголошенням в газеті « Урядовий кур'єр» за 23.04.2011 року ) а.с.85) Після смерті [PERSON] ., якій належала 1/2 частина будинку позивачка сама обробляє землю, господарює у будинку, здійснює поточні ремонти будинку та господарських будівель, сплачує податки та послуги. На сьогодні вона залишилася єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаного житлового будинку. Згідноч. 1 ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) відповідно до частини першоїстатті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п.13 Постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Таким чином судом установлено, що протягом строку давнісного володіння жодна особа не заявляла вимог щодо 1/2 частини вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки площею 464 кв.м., яка віднесена до 1/2 частини будинку, за набувальною давністю. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна,після смерті [PERSON] згідно закону і прийняла спадщину, інші особи претензій на спадок не мають , до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 868 кв.м., що віднесена до її частини домоволодіння в порядку спадкування . Згідно ч. 4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved