Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті її батька - [PERSON], [INFO], залишилося як спадкове майно житловий будинок [ADDRESS]. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона, як спадкоємець за законом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За її - [PERSON], заявою була проведена технічна інвентаризація спадкового будинку, на підставі якої був виданий технічний паспорт. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] - в судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник служби Делятинчук А.І. надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги залишають на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився. Завідуюча нотаріальною конторою - Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси позивача. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Як встановлено судом, [INFO], помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради № 192 від 16.02. 2015 року, спадковий житловий будинок [ADDRESS], згідно погосподарської книги зареєстрований за померлим [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Між тим, наявна в матеріалах справи технічна документація, яка, як вказує позивачка, виготовлена на її замовлення, та свідчить про відповідність закінченого будівництвом будинку будівельним нормам та стандартам, видана на зовсім іншу особу - [PERSON] та на будинок № 58 "а", а не на будинок 58. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 Кодексу) У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджувалися; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При розгляді даної цивільної справи суд керується положеннями статей 58-59 ЦПК України, згідно яких належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог чи заперечень. З паспорта громадянина України, судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована в спадковому житловому будинку з 24.01. 2003 року, спадкоємець помер [INFO], тобто на момент відкриття спадщини не була зареєстрована в спадковому будинку. Таким чином, позивачкою та її представником не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Також у матеріалах справи відсутні докази того, вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Крім того, позивачкою не надано жодних доказів відсутності інших спадкоємців які б претендували на оформлення спадщини на будинок [ADDRESS]. Отже, у зв'язку з недоведеністю факту прийняття спадщини, так само відсутності інших спадкоємців, та відповідно, відсутності майнових спорів з приводу спадкового житлового будинку, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed