Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначеного позову посилається на те, що приватним нотаріусом\~\~ Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №19658 від 14 квітня 2021 року, за яким запропоновано стягнути з нього на користь відповідача заборгованість в сумі 116367,84 грн. Про існування виконавчого напису позивач довідався від працівників банку після того, як з його карткового рахунку почали без його відома спасувати грошові кошти. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено за вимогами, строк виконання яких ще не настав; нотаріус не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості; сума боргу у розрахунку завищено у п`ять разів. Тому, виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У зв`язку з чим, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2021 року приватним Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №19658, за яким запропоновано стягнути з позивача на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість у розмірі\~ 116367,84 грн. Одночасно із поданням позовної заяви позивач звернулася із заявою про забезпечення її позову. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді від 02 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.\~ Не погоджуючись із позовом відповідач подав відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування №Р24.00403.005904774 від 06 листопада 2019 року, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 92412 грн. Позичальник порушив зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 03 березня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 114467,84 грн. На адресу позичальника надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, яка залишилась невиконаною. Відповідач подав нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису, до якої додав оригінал кредитного договору та документи про розмір заборгованості. Вважає, що напис вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема і пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив розглядати справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович у судове засідання не з`явився, надіслав суду засвідчені копії документів, які стали підставою для вчинення ним спірного виконавчого напису. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 06 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № №Р24.00403.005904774 , відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 92412 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку і розмірах, встановлених договором. 14 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, реєстровий номер №19658, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору кредиту та страхування №Р24.00403.005904774\~ від 06 листопада 2019 року, строк платежу за яким настав 06 жовтня 2020 року. Заборгованість за період з 06 листопада 2020 року по 03 березня 2021 року складає 116367,84 грн., яка складається з: 79436,84 грн. строковий основний борг; 7732,41 грн. прострочений основний борг; 724,91 грн. прострочені проценти; 118,63 грн. строкові проценти; 3345,31 грн. строкова плата за обслуговування кредиту; 23109,74 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 1900 грн. -\~ плати за вчинення виконавчого напису. Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Дніпропетровської області Русецької О.О., ВП № 65584696.\~ Відповідно\~ ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від\~ 29 червня 1999 року № 1172\~\~ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, договір кредиту було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, суд приходить до висновку що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Підстав для скасування заходів забезпечення позову цим судовим рішенням, суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved