Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON]., третьої особи : [PERSON] про визнання правочину недійсним вчиненого під впливом обману і визнання факту прийняття спадщини. В подальшому, позивач уточнив свої вимоги і просить встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася 13.04.1987 року та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону виданого 21.04.1988 року [PERSON] (в минулому Нестеровською) державною нотаріальною конторою на ім'я його матері [PERSON]. Свою вимогу , яку підтримав в судовому засіданні, мотивує тим, що 13.04.1987 року помер його батько [PERSON] , який проживав в [INFO]. Крім того, просить поновити строк позовної давності звернення до суду мотивуючи це тим, що по цивільній справі 444/2843/13 28.04.2014 року Апеляційним судом Львівської області оголошено було коротке рішення яким частково задоволено його апеляційну скаргу і ухвалено нове рішення, яким йому відмовлено в задоволенні позовних вимог. Повне рішенння ним отримано лише 13.05.2014 року і тоді він дізнався, що підставою для відмови у його вимогах було невнесення його імені в свідоцтво про право на спадщину ,яке видано на ім'я матері [PERSON]Я, 21.04.1988 року. Вважає, що це є причиною пропуску ним строку звернення до суду з таким позовом. Про спадкування грошового вкладу після смерті [PERSON], в нотконтору звернулася його мати , вона ж дружина померлого - [PERSON]. Заяву про спадкування вона подала 21.04.1988 року і [PERSON] державною нотаріальною конторою їй видано свідоцтво про спадкування грошового вкладу. Вважає, що мати отримала свідоцтво про право на спадщину грошового вкладу незаконно, так як в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщнну не зазначила про інших спадкоємців, а також яке саме спадкове майно підлягало спадкуванню, хоч на час смерті батька крім грошового вкладу був ще незавершений будівництвом будинок в м.Рава-Руська по вул. Руданського 2 (в минулому вул. Галана 2). Через такі дії матері та нотконтори він позбавлений права спадкування будинку та вкладу. Мати оформила будинок на своє ім'я і такий заповіла дочці - відповідачці по справі [PERSON], яка на даний час є власником будинку. Вважає, що він є таким що прийняв спадщину, так як він зареєструвався в будинку після смерті батька в жовтні 1987 року і дозвіл на його реєстрацію ще в незавершеному будівництвом будинку, було надано за заявою матері рішенням виконкому Рава-Руської міської ради 10.09.1987 року і проживав в будинку після смерті батька, а тому мав право на спадкування. Про те, що мати оформила будинок на своє ім'я після завершення його будівництвом не знав . В 1987 році він був відрахований з учбового закладу в м.Львові і жив в гуртожитку та працював. Вважає, що він відповідно до ст. 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину. Щодо вкладу, то довідався в ощадбанку про наявність такого, але його повідомили, що в банку відсутні відомості за той період. А тому з врахуванням вищенаведеного, просить задоволити позов. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог [PERSON]А, заперечила та пояснила, що вимоги його є безпідставними, оскільки, достовірно знаючи про смерть батька, який помер 13.04.1987 року в нотконтору про спадкування не звертався. Фактично після смерті в незавершений будинок в м.Рава-Руська не поселявся, проживав в гуртожитку в м.Львові, працював на роботі. Реєстрацію в будинку здійснив лише 21.10.1987 року на підставі дозволу Рава-Руської міської ради від 10.09.1987 року. Про спадкування із заявою до [PERSON] державної нотконтори ( в минулому Нестеровської) звернулася дружина померлого [PERSON], в заяві зазначила про спадкування грошового вкладу і їй 21.04.1987 року видано свідоцтво про право на спадкування вкладу. Підставою для спадкування в заяві зазначено, що факт прийняття спадщини стверджено наявністю у заявниці ощадної книжки на ім'я померлого. [PERSON] із заявою про продовження строку на прийняття спадщини не звертався. Позивач мав можливість впродовж всього часу звернутися в нотконтору про спадкування, в передбачений законом строк. Посилання його на вимоги ст.549 ЦК України є безпідставними оскільки він не вступив в управління спадковим майном, та не подав заяви в нотконтору. Крім того [PERSON], вже звертався до суду із позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, та визнання заповіту недійсним, який складено матір'ю [PERSON] в користь дочки відповідачки по справі [PERSON] і рішенням Жовківського районного суду Львівської області йому відмовлено в позові, яке скасовано Апеляційним судом Львівської області з інших підстав , а саме, що на день смерті батька будинок в м.Рава-Руська не належав спадкодавцю [PERSON], а тому і [PERSON] не може набути права на будинок. Крім того, до суду [PERSON] звернувся з пропуском строку позовної давності, який законом встановлено три роки, та просить такий поновити, однак не наводить жодних поважних причин пропуску строку, окрім що йому стало відомо про прийняття спадщини матір'ю, коли ознайомився із спадковою справою в суді, однак навіть з того часу ним пропущено строк звернення до суду. Просить відмовити в позові за безпідставністю вимог та пропуском строку давності. Відповідач по справі [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] заперечила та пояснила, що позивач ще за життя батька проживав в м.Львові, навчався, а в січні 1987 року його відрахували з навчання. Він працював на роботі проживав в гуртожитку в м.Львові. Після смерті батька в м.Рава-Руська він не проживав. Мати прийняла спадщину і оформила на своє ім'я грошовий вклад. Коли батько помер будинок був незавершений будівництвом, вона з матір'ю завершували будівництво будинку. [PERSON] не цікавився життям матері, не дзвонив. Іноді мати йому дзвонила , заяву не подавав про спадкування хоч знав, що батько помер. Впродовж всіх років не звертався в нотконтору. Факт прописки, після спливу шестимісячного терміну, не може бути підставою вважати його таким, що він вступив в управління спадковим майном. На час смерті батька і після в будинку [PERSON] не проживав. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] Третя особа [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] заперечила, та надала аналогічні пояснення як і відповідач по справі , підтвердила факт непроживання після смерті батька позивача в будинку в м.Рава-Руська і просить відмовити в позові . Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився та подав листа 15.11. 2017 року в якому зазначено, що заперечення проти позовних вимог немає та просять справу розглядати у відсутності представника нотконтори . В подальшому 26.02.2018 року подано листа яким відкликано лист від 15.11.2017 року та просить розглядати справу і покладається на суд при винесенні рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, третю особу, дослідивши зібрані по справі докази та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно п.9 до "Прикінцевих та перехідних положень" ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є рідними братом та сестрами. Їхніми батьками є [PERSON], який помер 13.04.1987 року та [PERSON], яка померла 23.12.2011 року . Після смерті [PERSON]С, його дружина [PERSON]Я, звернулася до [PERSON] (в минулому Нестеровської) державної нотаріальної контори про спадкування за законом. З спадкової справи № 106 від 21.04.1988 року вбачається, що нею подано заяву в нотконтору про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом грошового вкладу з процентами в Рава-Руській ощадній касі, який належав померлому [PERSON] В заяві зазначено про відсутність інших спадкоємців і державним нотаріусом зазначено, що факт прийняття спадщини стверджується наявністю у заявниці ощадної книжки на ім'я померлого. Про те, що спадкоємець [PERSON] є дружиною померлого стверджено свідоцтвом про шлюб, поданим в нотконтору до спадкової справи. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1988 року виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою вбачєаться, що грошовий вклад успадкувала [PERSON] З будинкової книги по будинку №2 по вул. Галана (тепер Руданського) в м.Рава-Руська вбачається, що в незавершеному будівництвом будинку позивач по справі зареєстрований 21.10.1987 року на підставі рішення виконкому №217-а від 10.09.1987 року за заявою матері [PERSON] З ухвали Жовківського районного суду № 1308/2041/2012 вбачається, що [PERSON], звертався до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок, Державного акту про право приватної власності на землю, визнання недійсним рішення Рава-Руської міської ради та частково недійсним заповіту укладеного [PERSON], і його позовну заяву судом залишено без розгляду. З рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.04.2014 року (справа 444/2843/13) вбачається, що таким скасовано рішення Жовківського районного суду від 13.12.2013 року по справі за позовом [PERSON] до Рава-Руської міської ради, [PERSON], третя особа: [PERSON], Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно та визнання правочинів недійсними, скасування рішень, свідоцтв, реєстрацій, яким відмовлено в позові [PERSON] та постановлено нове рішення, яким відмовлено в позові з інших підстав. Із позову про визнання недійсним заповіту,визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності яке видано на ім'я [PERSON] [PERSON] звертався до суду в 2014 році і рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.05.2014 року (справа № 444/568/14-ц) [PERSON] відмовлено в позові. Дане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2014 року. Відповідно до ст. 76,77,82 ЦПК України доказами є будь які дані. На підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) ,що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими,речовими і електронними, висновками експерта, показаннями свідків. Належними є докази які містять інформацію щодо доказування. Обставини,встановлені рішенням суду що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи Правова оцінка ,надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України (в ред.1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. А при оголошення його померлим день зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК УКраїни (в ред. 1963 року) визначено перелік дій, які свідчать, що спадкоємець прийняв спадщину, а саме, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном та якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому необхідно, щоб спадкоємець прийняв спадщину, інакше буде вважатися таким, що не прийняв спадщину і мав право відповідно до ст.550 ЦК України (в ред. 1963 року) звертатися до суду про продовження строку для прийняття спадщини Судом встановлено, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на грошовий вклад про спадкування якого 21.04.1988 року звернулася його дружина [PERSON] Про наявність інших спадкоємців нею не зазначено . При зверненні про спадкування після шести місяців, нотаріусом взято до уваги факт її фактичного прийняття спадщини, а саме поданням ощадної книжки про що зазначено в заяві. З листа філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 11.01.2018 року №25/11/2831/2018-13/вих., надісланого на виконання ухвали суду від 22.12.2017 року, вбачається, що у банку відсутні відомості про відкриття рахунків на ім'я [PERSON] ,[INFO] та що відомості щодо клієнтів в 1987 році в касі 6325/025 здійснювалося на паперових носіях. Зазначені документи були знищені в установленому порядку відповідно до Переліку документів відповідно до строків зберігання затверджених постановою НБУ №601 від 8.12.2004 року. Таким чином, [PERSON]А, достовірно було відомо про час смерті батька, а отже і день відкриття спадщини, однак в передбачений законом строк про спадкування в нотконтору не звернувся і фактичний вступ в управління спадковим майном, а саме грошовим вкладом, ним не доведено, а будинок в м.Рава-Руська по вул. Руданського 2 Жовківського району на день смерті батька 13.04.1987 року не належав спадкодавцю . Згідно вимог ст.71 ЦК УРСР ( яка діяла на час смерті спадкодавця 13.04.1987 року) ст.256,257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлено тривалістю три роки. Відповідно до ст.260,263 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачу було відомо про день відкриття спадщини після смерті батька 13.04.1987 року, до суду звернувся вже після смерті матері [PERSON] в 2012 році з приводу спадкування будинку за заповітом матері його сестрою [PERSON], однак такий позов залишено без розгляду. Повторно позивач звернувся до суду в 2013 році з приводу спадкування [PERSON] житлового будинку в м.Рава-Руська по вул.Руданського 2 за заповітом. Про те, що 20.11.2013 року ознайомився із спадковою справою після смерті батька позивач зазначив і в позовній заяві, але звернувся до суду в травні 2017 року. Суд вважає, що [PERSON] пропустив строк звернення до суду за захистом свого права. Підстав для продовження строку загальної давності позивачу, суд не вбачає. Таким чином суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість,а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed