Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

02 березня 2016 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом звернувся позивач- орган опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради. В обгурнтування позовних вимог позивач посилався на слідуюче. В управлінні-службі у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини у сім'ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків» перебувають діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків, діти не забезпечуються належним доглядом, дітям не надається доступ до культурних та інших цінностей, за місцем проживання умови неналежні, діти самостійно покидають житло, вони були влаштовані до комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», відповідачка неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обовязків, але позитивних висновків не зробила. Позивач просив винести рішення, яким: позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON], стягнути з неї аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження заяви до суду до досягнення дітьми повноліття, на користь законного представника дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила батьківських прав не позбавляти, оскільки любить дітей, бажає їх утримувати та виховувати, має належне житло, на теперішній час здійснює ремонт квартири, щотижня дітей провідує в комунальному закладі соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей, випадки вживання спиртних напоїв не заперечує, але не є особою, яка зловживає цим. Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що позбавлення батьківських прав в даному випадку є поспішним. Суд,заслухав учасників процесу, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В управлінні-службі у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини у сім'ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків» перебувають діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей [PERSON] та [PERSON], внесені до актового запису про їх народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено витягом №00014106126 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.10-11) та довідкою Кіровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 09.07.2014 № 1073/10.5-26 (а.с.13). Згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення матері, [PERSON], було призначено допомогу на двох дітей - [PERSON], [PERSON], як одинокій матері на термін з 01.10.2008 по 31.12.2015 р. (а.с.15). Згідно довідки КП «Житлове господарство Кіровського району» №393 від 22.01.2016 р. діти мають реєстрацію за адресою: [ADDRESS], вони проживали з матір'ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] за місцем реєстрації. Як відповідачка, так допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], підтвердили, що саме [PERSON] є біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON]. Спеціалістами управління-служби у справах дітей при здійснені виходів у вказану сім'ю (а.с.17-19) виявлено, що умови проживання дітей не достатньо належні, є необхідні меблі та побутова техніка, але дуже старі та в обмеженій кількості, є необхідність у проведенні ремонту, в квартирі прибрано, але присутній сторонній запах. Діти на кінець 2015 року вже мали окремі місця для сну, але належно обладнаного місця для навчання немає, одягом та шкільним приладдям забезпечені в недостатній кількості. З матір'ю, [PERSON], неодноразово проводилася профілактично - роз'яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов'язків, необхідності працевлаштування, недопустимості зловживання алкоголем, мати неодноразово попереджалась про адміністративну відповідальність за ст.184, 173-2 КУпАП. Додатково матері роз'яснювалися положення ст.164 Сімейного кодексу України щодо підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до характеристики КЗО „Середня загальноосвітня школа №16" ДМР від 01.02.2016 р. (а.с.16) [PERSON] є учнем 1-Б класу навчального закладу. Мати дитини - [PERSON], останнім часом перестала цікавиться успіхами та навчанням дитини. Після засідання Ради профілактики школи 18.11.2015 матері було запропоновано відвідування занять шкільного психолога, як індивідуальні для дитини, так і групові з батьками, але мати не стала відвідувати ці заняття. Відповідно до повідомлення комунального закладу соціального захисту „Центр соціально-психологічної реабілітації дітей „Барвінок" від 10.05.2015 №197/01-06 (а.с.30) згідно акту кримінальної міліції у справах дітей Кіровського РВУ МВС України в Дніпропетровській області до закладу 08.05.2015 р. були влаштовані діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., як залишені без батьківського піклування. Відповідно до повідомлення КЗ „Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №6" ДОР" від 16.11.2015 №5/894 (а.с.34) 14 листопада 2015 року о 21.40 год. в лікарню були доставлені діти [PERSON] та [PERSON]? які згідно акту міліції діти були забрані за адресою: [ADDRESS] За час перебування дітей в лікарні до 16 листопада 2015 року станом їх здоров'я ніхто не цікавився та не відвідував. Відповідно до постанов Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2014 (справа №203/4405/14-п, від 08.10.2015 (справа № 203/2902/15-п , від 15.10.2015 (справа №203/5659/15-п (а.с.27-29) відповідачка визнавалась винною у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст.184 КУпАП. Відповідачка неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с.22-26). Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради надав письмовий висновок від 19.02.2016 року № 16/58 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]» (а.с.35-36). Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» «…Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами…». Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України «Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя…». Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» «…Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». В той же час, суд приймає до уваги позицію, викладену в п.18 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», де визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, враховуючи, що зв'язок між матір'ю і дитиною , на день розгляду справи, не втрачено, відповідачка висловила обгрунтоване заперечення проти позбавлення її батьківських прав, а тому факт задоволення позову може негативно вплинути на психічний розвиток дитини. До такого висновку суд прийшов враховуючи те, що сам позивач при обстеженні житла відповідачки та дітей визначав, що «житлові умови фактично не є неналежними, є необхідні меблі та побутова техніка, але дуже старі та в обмеженій кількості, є необхідність у проведенні ремонту, в квартирі прибрано, але присутній сторонній запах». [PERSON], допитаний в суді в якості свідка підтвердив, що він як біологічний батько дітей піклується про дітей, відповідачку характеризував посередньо, але як таку, що дуже переживає відсутність дітей, які залишаються в комунальному закладі соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», куди вони приїздять до дітей щотижня, в квартирі зроблено двоярусне ліжко, здійснюється ремонт. Відповідачка не притягувалась до кримінальної відповідальності, психічно здорова людина, відсутні будь які підтвердження фактів зловживання спиртними напоями, застосування нею насильства до дітей тощо. Суд вважає, що в разі позбавлення відповідачки батьківських прав будуть ущемлені інтереси неповнолітніх дітей, вказана позиція підтримана в судовому засіданні прокурором. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed