Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] , пред`явила до суду позов до відповідачки [PERSON] , третя особа - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільскій області, у якому просить усунути перешкоди у безпечному протипожежному користуванні її ( [PERSON] ) незавершеним житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] , зобов`язавши відповідачку [PERSON] знести самочинно збудовану частину її житлового будинку по [ADDRESS] на відстань 8 метрів від незавершеного будівництвом житлового будинку позивача. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2012 року за нею визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який належав її померлому батьку [PERSON] . Також, вона успадкувала земельну ділянку площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування даного житлового будинку. Проте, відповідачка [PERSON] в 2017 році розпочала будівництво на суміжній земельній ділянці без обов`язкового дотримання восьмиметрової протипожежної відстані від стіни її будинку, з порушенням ДБН 360-92**. На вимогу припинити самочинне будівництво та перемістити його відповідно до затвердженого проекту на 8 метрову відстань, відповідачка відмовилася і продовжувала будівництво впродовж 2017-2019 років на недопустимій відстані 5,25 метрів між будинками. Посилаючись на наведене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від відповідачки [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, у якому заперечує проти позовних вимог, покликаючись на те, що аналогічний позов [PERSON] до [PERSON] уже розглядався у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, у задоволенні якого було відмовлено. Вказане рішення залишене без змін постановою апеляційного суду. Відтак, судами установлено відсутність порушень з боку відповідачки [PERSON] з приводу протипожежних розривів. За вказаних обставин просила відмовити у задоволенні позову. 20 листопада 2019 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бочан І.П. позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. При цьому представник позивачки зазначив, що причиною для повторного звернення до суду послугувала зміна обставин, за яких здійснюване відповідачкою самовільне будівництво підлягає знесенню, зокрема, причиною відмови у задоволенні позову, згідно рішення суду від 07 грудня 2018 року було те, що відстань вимірювалась до фундаментних блоків, які як установлено судом не були складовою фундаменту, а лише призначалися для уникнення обсуву грунту та були встановлені тимчасово. Проте, на даний час у них наявний Висновок«Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] », виготовлений Тернопільською філією державного підприємства «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», яким підтверджується порушення відповідачкою допустимих протипожежних відстаней між будинками. Представник відповідачки - адвокат Берегуляк В.Ф. у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов. Від третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом установлено: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2012 року, ухваленого у цивільній справі №1915/19996/2012, за [PERSON] визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Також, позивачка успадкувала після смерті батька [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га, яка знаходиться на території Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконавчого комітету Білецької сільської ради №138 від 26.09.2013 року надано [PERSON] дозвіл на продовження будівництва житлового будинку та зобов`язано проводити будівництво згідно затвердженої проектно-технічної документації та продовжити дозвіл на проведення будівельних робіт. В жовтні 2013 року [PERSON] подала до Інспекції державного архітектурно будівельного у Тернопільській області, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, змістом котрої повідомила про початок виконання будівельних робіт з 14.10.2013 року з будівництва індивідуального будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . На суміжній земельній ділянці по [ADDRESS] відповідачка [PERSON] на підставі наявних в неї дозвільних документів здійснювала будівництво житлового будинку з літньою терасою та навісом для автомобіля. Вважаючи, що будівництво проводиться з недотриманням протипожежних відстаней та проекту будівництва, яке порушує право позивачки на безпечне користування власним будинком, позивачка [PERSON] зверталася до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні незавершеним житловим будинком шляхом частково знесення частини житлового будинку. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року у справі №607/13196/17 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління Державної архітектурно будівельної інспекції в Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні незавершеним будівництвом житловим будинком по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованої частини житлового будинку по [ADDRESS] на відстань восьми метрів за рахунок [PERSON] . Як убачається із даного рішення суду, позивачкою не доведено належними, допустимими та достатніми доказами ступень вогнестійкості будівель і споруд та невідповідність виконуваних [PERSON] будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Питання вогнестійкості споруджуваних сторонами спору будинків, та й взагалі, конфігурація розміщення будівництв, що провадяться учасниками справи, фізичні параметри існуючих об`єктів незавершеного будівництва, їх взаємне на місцевості розташування один відносно одного, визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Однак, у матеріалах справи відсутній висновок будівельно - технічної експертизи, призначення експертизи за власної ініціативи не входить до компетенції суду, а відповідного клопотання від позивача не надходило. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року залишене в силі постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 березня 2019 року. Як слідує із викладених у позові обставин, відповідачка [PERSON] здійснювала будівництво житлового будинку з літньою терасою та навісом для автомобіля впродовж 2017-2019 року, та станом на день звернення до суду із вказаним позовом фактично завершила здійснення будівництва. Вважаючи свої права порушеними, позивач [PERSON] посилаючись на те, що будівництво проводиться з недотриманням протипожежних відстаней та проекту будівництва, яке порушує її право на безпечне користування власним будинком, надала Висновок «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] », виготовлений Тернопільською філією державного підприємства «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ». Як убачається із вказаного Висновку незавершений індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до другої ступені вогнестійкості. Візуальним та інструментальним обстеженням, проведеним Тернопільською філією Інституту «НДІпроектреконструкція» встановлено, що фактична відстань від будинку позивача до межі сусідньої ділянки з будинком, на якому відповідачка здійснює будівництво становить 3,0, 3,15 м і відповідає вимогам мінімально необхідної відстані, які визначено в будівельному паспорті. Також, установлено, що фактична відстань від будинку відповідача до будинку позивача становить між їхніми зовнішніми стінами 5,28, 5,35 метрів, менша від встановленої будівельним паспортом. Відхилення фактичної відстані від тієї, що встановлена будівельним паспортом становить 2,72; 2,65 м. Відповідно до вищезгадуваного Висновку «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , виготовлений Тернопільською філією державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», на основі проведеного аналізу вихідних даних, наданих замовником Висновку, а саме: наявної проектної та технічної документації стосовно вказаних об`єктів; наявних правовстановлюючих документів на вказані об`єкти; нормативних документів ДБН стосовно визначеного предмету обстеження; проведених візуальних та інструментальних обстежень вказаних об`єктів встановлено, що будинок по [ADDRESS] , забудівник якого [PERSON] збудовано з деякими відхиленнями від будівельного паспорта наданого територіальним органом містобудування і архітектури в Тернопільському районі; відстані від проектного житлового будинку на власній ділянці до існуючого житлового будинку по [ADDRESS] на сусідній ділянці, визначені в будівельному паспорті відповідно до чинних на той момент вимог ДБН, а саме 8 м - забудовником не дотримано. За вказаних обставин Тернопільською філією державного підприємства «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» зроблено висновок про те, що для збереження можливості подальших законних дій та введення будинку по [ADDRESS] в експлуатацію; для приведення житлового будинку по [ADDRESS] до дозвільних документів, зокрема будівельного паспорта на власну забудову відповідно до вчинених змін на об`єкті (у відповідності до чинних вимог ДБН і будівельного законодавства), та вести подальше будівництво без порушень. При цьому, як убачається із листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 10 квітня 2019 року за №40-1019-1.20/767-19, на визначену дату проведення перевірки об`єкта за адресою: [ADDRESS] , а саме 05 квітня 2019 року представник Білецької сільської ради та [PERSON] не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Берегуляк В.Ф. подав до суду заперечення на висновок, у яких вказує, що перевірки, яка була призначена Управлінням на 05 квітня 2019 року проведено не було, у зв`язку із відсутністю власника або представника власника об`єкта, а тому спеціаліст Тернопільської філії державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» визначав розриви відстані між будинками, які потім були викладені у Висновку із порушенням законодавства, оскільки проведення вказаного дослідження за відсутності власника або представника власника спірного об`єкту будівництва по [ADDRESS] , є порушенням п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553. Також вказує, що викладена у Висновку інформація є недостовірною та суперечить обставинам, встановленим постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 березня 2019 року, зокрема того, що будинок [PERSON] збудовано з відхиленням від проекту забудови, який передбачав загальну площу 377 кв.м. і два поверхи, а фактично позивачкою збудовано будинок, загальною площею 508 кв.м., який є трьохповерховим, що також впливає на нормативи протипожежних розривів. За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що наданий позивачем Висновок не може вважатися доказом у справі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставу своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що відповідачка [PERSON] здійснює будівництво житлового будинку по [ADDRESS] без дотримання нормативів відстані між будинками, визначених п. п. 3.25, 3.25 а таблиці 1 Додатку 3.1 ДБН 360-92**, відповідно до яких вона має становити 8 метрів. Порушення зазначеної відстані позивачка розцінює, як вчинення відповідачкою самочинного будівництва, з порушенням проєктних параметрів. Змістом позовних вимог та обраним позивачем способом захисту цивільного права є знесення відповідачем самочинно збудованої частини житлового будинку Разом з тим, суд наголошує, що негаторний позов є способом захисту права власності. не пов`язаним із позбавленням володіння. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження. Застосування негаторного позову можливе у випадку існування таких обставин: наявності у позивача право власності або іншого речового права, перебування спірної речі у володінні позивача, протиправність поведінки відповідача. що створює перешкоди для здійснення повноважень користування та розпорядження. Згідно наявної у справі схеми забудови земельної ділянки по [ADDRESS] вбачається, що відстань від проектованої будівлі площею 185, 01 кв.м.. до будівлі на суміжній земельній ділянці повинна складати 8 м. Будівництво об`єктів нерухомості являє собою взаємопов`язану діяльність різних суб`єктів права, які поєднані єдиною метою, спрямованою на безпосереднє забезпечення та створення об`єкта будівництва, яка включає різні аспекти і етапи будівництва. Щодо тверджень позивачки про вчинення відповідачкою самочинного будівництва, з порушенням проектних параметрів, слід зазначити наступне. Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: «Про основи містобудування», « Про регулювання містобудівної діяльності», « Про архітектурну діяльність», « Про пожежну безпеку», « Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», « Про охорону навколишнього природного середовища», «;Про екологічну експертизу», « Про охорону культурної спадщини»; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року № 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України. Позивач стверджує, що відстань від стіни її будинку до стіни житлового будинку відповідачки становить 5,35 метра, і це є порушенням п.п. 3.25, 3.25а таблиці 1 Додатку 3.1ДБН 360-92**. Крім того, за змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил право на звернення до суду з вимогою про знесення самочинного будівництва має відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. При цьому, якщо можливо провести відповідну перебудову самочинного будівництва, суд може постановити рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести таку перебудову. Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об`єкта є неможливою. Судом установлено, що [PERSON] здійснює будівництво на підставі зареєстрованого в органах ДАБІ за номером ТП 061172651946 від 22.09.2017 року Повідомлення про початок будівельних робіт, будівельний паспорт за №310-2-15/17 виданий відділом містобудування та архітектури Тернопільської РДА. Припису про усунення якихось допущених в ході будівництва [PERSON] порушень, органами АБК не видавалося, що не заперечувалося сторонами. Розглядаючи вказаний спір, суд наголошує на тому, що протипожежні відстані між житловими будинками індивідуальної забудови визначаються відповідно до ступеня їх вогнестійкості, відповідно до п.3.13; 3.25*, а також таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92 ** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Згідно вказаної таблиці протипожежні відстані між індивідуальними житловими будинками першого- другого ступеня вогнестійкості повинні становити не менше 6 метрів; третього ступеня - 8 метрів. Допускається зменшення відстаней між стінами будинків без віконних прорізів та якщо стіна вищого будинку, розміщеного навпроти іншого будинку, є протипожежною. Основним доказом на обґрунтування викладених у позові обставин щодо недотримання протипожежної відстані між стінами будинків позивачки та відповідачки є Висновок «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , виготовлений Тернопільською філією державного підприємства «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція», з якого убачається, що відстань між зовнішніми стінами житлових будинків по [ADDRESS] та [ADDRESS] становить 5,28; 5,35 метрів. Однак, суд критично сприймає вказаний висновок з огляду на наступне. Як зазначено у даному Висновку дослідження проводилося на підставі візуальних та інструментальних обстежень двох об`єктів, а саме житлових будинків по [ADDRESS] та [ADDRESS] та на підставі наявної проектної та технічної документації стосовно вказаних об`єктів; наявних правовстановлюючих документів на вказані об`єкти; нормативних документів ДБН стосовно визначеного предмету обстеження. З цього слід зрозуміти, що дослідження проводилося на підставі проектної та технічної документації та правовстановлюючих документів на обидва житлові будинки, зокрема вказаної документації на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є позивачка [PERSON] та на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є відповідачка [PERSON] . Натомість, як убачається із самого висновку та його додатків, вказане дослідження було проведене лише на основі документації на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , що належить позивачці [PERSON] , а саме: Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: незавершене будівництво по [ADDRESS] ; Державний акт на право власності на земельну ділянку, власником якої є [PERSON] ; повідомлення про початок виконання будівельних робіт по [ADDRESS] ; будівельний паспорт для житлового будинку та господарської споруди по [ADDRESS] . Щодо документів на спірний об`єкт будівництва по [ADDRESS] , що будується відповідачкою, то при виготовлення вказаного висновку досліджувалася лише схема забудови земельної ділянки по [ADDRESS] та ескізні наміри забудови по [ADDRESS] . Відтак, незважаючи на те, що весь Висновок базується на тому, що будівництво, яке здійснюється відповідачкою [PERSON] по [ADDRESS] не відповідає вимогам будівельного паспорта на вказану забудову, власне сам будівельний паспорт на об`єкт будівництва по [ADDRESS] , не досліджувався спеціалістами Тернопільською філією державного підприємства «Держвний науково-дослідний та проектно-вишукувальний Інститут «НДІпроектреконструкція» при проведенні вказаного дослідження та наданні Висновку. Разом із цим, слід зауважити, що згідно даного висновку фактична відстань від будинку позивача до межі сусідньої ділянки з будинком, на якому відповідачка здійснює будівництво становить 3,0, 3,15 м і відповідає вимогам мінімально необхідної відстані, які визначено в будівельному паспорті. При цьому, із долученої до Висновку документації вбачається, що на земельній ділянці позивачки [PERSON] , крім незавершеного будівництвом житлового будинку, 67% готовності здійснено також побудову гаража, площею 29,4 кв.м. Згідно таблиці 7.5 п. 7.50 ДБН 360-92** «Споруди і підприємства для зберігання і обслуговування транспортних засобів» - відстані між гаражами чи відкритими стоянками для легкових автомобілів до житлових будинків на сусідніх ділянках слід приймати 10 метрів. Як вказав у судовому засіданні представник відповідачки, дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] » на підставі якого зроблено Висновок, проводилося за відсутності власника досліджуваного об`єкта будівництва - житлового будинку по [ADDRESS] - [PERSON] . Вказане не заперечувалося стороною позивача. Також у висновку констатовано, що незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] відноситься до ІІ ступені вогнестійкості, при тому, що зазначення групи вогнестійкості вказаного об`єкта будівництва відсутнє у проектній документації. Визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд та ступеня будівельної готовності незавершених будівництвом об`єктів можливе шляхом проведення будівельно-технічної експертизи. В даному випадку позивачем надано Висновок «Дослідження існуючих відстаней між житловими будинками, що знаходяться на сусідніх (суміжних) ділянках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] ». Предметом дослідження було визначення відстаней між двома індивідуальними житловими будинками по [ADDRESS] та [ADDRESS] , а тому визначення, а тому констатація про ступінь вогнестійкості належного позивачці незавершеного будівництвом житлового будинку у даному висновку є необгрутнтованим. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про невідповідність викладеної у висновку інформації щодо досліджуваних об`єктів будівництва відносно фактичних обставин справи, що відповідно ставить під сумнів достовірність зробленого Висновку. Таким чином, у матеріалах даної цивільної справи відсутні допустимі та достовірні докази про порушення відповідачкою протипожежних розривів, та наявності існування реальної загрози в користуванні належним позивачу незавершеним будівництвом житловим будинком. Відповідно до статті 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю. Сам по собі факт будівництва будинку з порушенням запроектованих протипожежних розривів за відсутності допустимих та достовірних доказів вогнестійкості будинків, їх характеристик, розміщення на місцевості та відповідності побудованих об`єктів проектно-технічній документації не свідчить про порушення прав позивачки , які підлягають захисту в обраний нею спосіб. За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed