overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними виконавчим комітетом Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 27 січня 2007 року, актовий запис № 03. В обґрунтування заяви вказують на те, що з 27.01.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Вони прийняли спільне рішення про необхідність розірвання шлюбу. Спільно домовилися, що діти проживатимуть разом з матір"ю, про що уклали письмовий договір. Цим же договором визначили, яку участь у забезпеченні умов життя дітей братиме той з батьків, хто буде проживати окремо та умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Спору про поділ спільного майна немає. В судовому засіданні заявники підтримали заяву та просять задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши зібрані у справі докази, з"ясувавши фактичні обставини, суд приходить до таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27 січня 2007 року, місце реєстрації - Виконком Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 03, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, [NUMBER] (а.с. 4). Під час шлюбу у заявників народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). До спільної заяви сторін додано копію договору про участь у вихованні та утриманні дітей між батьками від 14.03.2016 року (а.с. 13,14) та копію договору від 14.03.2016 року з приводу поділу майна, придбаного у період шлюбу (а.с. 15-17), сторонами яких є заявники. В судовому засіданні при наданні пояснень заявник [PERSON] зазначила, що вона не хотіла би розривати шлюб, може між ними налагодяться відносини, причиною подання заяви є те, що вони із [PERSON] не зійшлися характерами. При цьому заявник підтвердила, що подана заява є їх спільним рішенням із заявником [PERSON] та вона підтримує заяву. Надавши оцінку поясненням заявника [PERSON] при розгляді заяви, з врахуванням її емоційного стану при дачі пояснень (заявник плакала), суд не прийшов до переконання, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявника [PERSON] на час судового розгляду. Відтак, рішення суду про розірвання шлюбу не може бути постановлено, заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення шкоди, завданої продажем неякісного товару. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач 2 липня 2017 року придбав у відповідача генератор марки "Форте" вартістю 18000,00 гривень. В подальшому зясувалося, що придбаний товар був без належної комплектації, а саме відсутній візочок для транспортування та ручки. Коли позивач спробував повернути товар відповідачу, останній відмовився його прийняти та повернути кошти і лише після звернення до поліції погодився. Разом з тим відповідач повернув лише 9000,00 гривень і повідомив, що решту коштів сплатить коли реалізує генератор, про що 18 липня 2018 року написав відповідну розписку. Проте, вказані кошти на теперішній час відповідач позивачу не повернув, у звязку з чим останній,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] заявив позов про стягнення з [PERSON] 47 807, 00 грн.на відшкодування майнової шкоди, та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що мала місце 18.02.2017 року, за участю сторін, внаслідок чого позивачу було заподіяні матеріальні та моральні збитки. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.11.2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. 18.02.2017 року на пр. Перемоги в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем "ДЕУ Ланос", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження, і автомобіль зазнав механічних пошкоджень. 13.10.2017 року постановою старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві Штуль І.І., кримінальне провадження № 12016100080001573, що порушене 23.02.2017 року за фактом ДТП, закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Напроти, в постанові зазначено, що ДТП сталась з вини [PERSON] , який порушив вимоги п.п. 4.14 (а), 4.14 (б), 4.14 (г) Правил дорожнього руху України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року за порушення вказаних вимог ПДР України, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Наведені рішення є чинними. Отже ДТП сталось з вини самого позивача. Статтею 1187 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] заявив позов про стягнення з ТОВ «ЄВРО ПАУЕР» 18137,85 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та 25000 грн. на компенсацію моральної шкоди, що заподіяні в наслідок продажу неякісного товару. Позов мотивований тим, що 01.09.2017 року він на автозаправочній станції відповідача заправив власний автомобіля «Ford Kuga» р.н., [NUMBER], неякісним дизельним паливом ЕВРО5, в наслідок чого за декілька кілометрів від станції у автомобіля вийшла з ладу паливна система, що потягло за собою витрати на евакуацію автомобіля, ремонт, та інші матеріальні витрати, а також призвело до моральних страждань. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві та відгуку на відзив. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, за необгрунтованістю, пославшись на надані докази. Судом встановлено таке. [PERSON] 01.09.2017 року на автозаправочній станції БРСМ-Нафта за адресою: Київська область, Переяслав - Хмельницький район, с. Кавказ, вул. Польова, 44, що належить ТОВ «ЄВРО ПАУЕР», придбав 55,4 літрів дизельного палива ЕВРО5, що було злите в бак його автомобіля «Ford Kuga» р.н., [NUMBER]. В обгрунтування доводів про те, що вказане паливе було неякісним, позивач послався лише на висновок спеціалістів ПП «Сфера-Дизель-С» від 11.09.2017 року, відповідно до якого паливна система автомобіля позивача вийшла з ладу в наслідок використання неякісного палива. Проте, висновок не містить посилання на те, що поломка автомобіля повязана саме з паливом, що було придбане у відповідача. Напроти, відповідачем надано паспорт виробника на паливо, сертифікат відповідності палива вимогам українського законодавства, та протокол експертної установи випробування палива, що перебувало у ємності заправочної станції при заправці автомобіля позивача, за яким паливо відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015р. "Паливо дизельне ЄВРО. Технічні умови". За таких доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт придбання ним товару неналежної якості, а відповідно підстав вважати, що відповідачем заподіяна шкода позивачу не має. Отже, в задоволенні позову слід відмовити, за необгрунтованістю доказами. За такого рішення, витрати у справі розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в якій просить стягнути з відповідача на його користь 2000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що він вимушений був звернутися до ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом про захист прав споживача банківських послуг. Представником його інтересів в судах був [PERSON] Останній надавав йому правову допомогу, за що він оплатив останньому 2000 гривень. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області, його позовні вимоги до банку були задоволені. Тому просив задовольнити його позовні вимоги і стягнути з банку на його користь 2000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Представник відповідача за викликом у судове засідання не з"явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому суд, з урахуванням думки позивача у справі, ухвалив розглянути справу по суті заочно, у відсутність представника відповідача у справі, на підставі наявних у справі доказів, оскільки це відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи є копія рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року в справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг, повернення коштів з чужого незаконного володіння та стягнення процентів, яким позовні вимоги позивача були задоволені ( а.с. 150-152 ). Дане рішення суду, крім частини позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що в процесі розгляду даної справи [PERSON] виступав представником позивача, про що пояснив в судовому засіданні позивач у справі, і це також вбачається з протоколу судового засідання. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які підтверджують право [PERSON] за законом на надання правової допомоги. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.11.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконкомі Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17. За час спільного сімейного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Причиною подачі заяви про розірвання шлюбу послужило те, що він з дружиною за час спільного подружнього проживання не змогли створити і зберегти сім'ю, так як в них виявилися зовсім різні характери та погляди на сімейні цінності. Відповідачка з його думкою не рахувалася, кожний з них жив своїми інтересами, через що між ними все частіше почали виникати сварки та непорозуміння. Поведінка їх по відношенню один до одного призвела до того, що вони припинили спільне проживання в серпні 2013 року і на сьогоднішній день не підтримують жодних сімейних стосунків. Будь-яких спроб відновити подружні стосунки вони обоє не робили, так як втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що за таких обставин зберігати сім'ю надалі немає потреби, примирення між ним та відповідачкою неможливе, а тому просить шлюб між ними розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матір'ю. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій заявлені ним вимоги підтримав, просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, однак відмовляється від стягнення з відповідачки в свою користь судових витрат, а справу просить розглянути по суті в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також подала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти його задоволення, зазначивши, що примирення між ними неможливе, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» і також просить розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які фактично не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, практивно не підтримують жодних стосунків як подружня пара, не ведуть спільного господарства, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Проти надання судом терміну для примирення сторони заперечують, від стягнення судових витрат позивач відмовляється. Неповнолітню дитину від даного шлюбу - [PERSON], [INFO], з врахуванням інтересів самої дитини та відсутності у сторін спору щодо його місця проживання, слід залишити проживати з матір'ю. За згодою відповідача суд прийшов до висновку про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]". На підставі ст.ст. 105,110,112,113,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів встановлених рішенням суду на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] та визначити їх в розмірі 350 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 08.05.2014 року визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в сумі 600 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18.04.2014 року і до повноліття дочки, тобто до [INFO]. На даний час він безробітній, винаймає житло, змінилося його матеріальне становище, тому сплата аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно, ставить його у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи, що 350 грн. щомісяця, недостатня сума аліментів на утримання малолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 08.05.2014 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18.04.2014 року і до повноліття дочки, тобто до [INFO] (а.с.7). Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] не надав до суду доказів на підтвердження зміни його матеріального становища, погіршення здоров'я або інших обставин для зменшення розміру аліментів на утримання дочки, якому було роз'яснено обов'язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становив 1032 грн. З врахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення позову про зменшення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з останніх 2270 грн., які він переплатив останнім згідно укладеного сторонами влітку 2011 року договору побутового підряду на проведення ремонту квартири [ADDRESS], так як відповідачі отримали в порядку оплати за проведені ними роботи 14000 грн., але до кінця обумовлені договором роботи не провели, внаслідок чого повинні повернути зайво виплачені їм суми, які позивач оцінює у 2270 грн. У судовому засіданні позивач підтримав вказані у позовній заяві вимоги та підтвердив викладені у позовній заяві обставини справи, зазначивши, що усний договір між сторонами був укладений 28.08.2011 року, при цьому сторони кошторис на виконання ремонтних робіт не укладали, а суму позову він визначив, виходячи із власного бачення порядку розрахунків. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що умови укладеного договору відповідачами виконані належним чином. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Сторони по справі підтверджують той факт, що 28.08.2011 року між ними був укладений договір підряду на проведення ремонту належної на праві власності [PERSON] квартири [ADDRESS] із відповідною оплатою їх праці (при цьому позивач вказує на виплату відповідачам 14000 грн., а [PERSON] вказує на виплату замовником 12000 грн.). Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У порядку виконання умов договору відповідачі такий ремонт провели, але, на думку позивача, із загального обсягу робіт вони частину робіт не виконали, оцінюючи їх у суму 2270 грн.. При цьому позивач не надав суду жодних доказів в обгрунтування своїх вимог як щодо домовленої сторонами суми виплати за укладеною угодою, так і щодо визначеного ними обсягу таких робіт, що стали предметом даного договору, підтвердивши, що сторони кошторис на виконання робіт не укладали, а також вказуючи у різних варіантах поданого ним позову різні суми як нібито узгоджені сторонами за виконану роботу, так і фактично виплачені відповідачам. Відповідно до ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, але останній не надав суду ні належних доказів, ні належного обгрунтування вказаних ним вимог, в зв"язку з чим суд позов залишає без задоволення. З огляду на відмову у позові, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПЗ "Горгани" про скасування наказу про оголошення догани. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», просить поновити термін оскарження Договору № б/н від 29.05.2014 року на отримання кредиту в розмірі 2500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та визнати недійсним договір між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк "Приватбанк" № б/н від 29.05.2014р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позов мотивовано тим, що він ніяких договорів із відповідачем не підписував, та дізнався про вказаний факт з позову, поданого до нього банком 18.01.2018 року. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» через свого представника надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua), ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Центральної філії ПАТ "Кредобанк" відділення №4 м.Виноградів про розірвання кредитного договору, про визнання заборгованості незаконною. У відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України, враховуючи особливості даної справи суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом пяти днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. На підставі ст.277 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи",

Outcome: dismissed