Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Комунальний заклад "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №353 комбінованого типу Харківської міської ради", про стягнення грошових коштів за вимушений прогул та внесення змін до трудової книжки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14.02.2007 року вона була прийнята на роботу та призначена на посаду музичного керівника в дитячий садок № 353 «Елочка» Червонозаводського району м. Харкова, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Валдайська, 19-А. Працювала на даній посаді 4 роки, мала заохочення, однак була звільнена за прогул, про що зроблено запис в трудовій книжці. Важає дане звільнення та відповідний запис в трудовій книжці незаконними, оскільки в цей день вона була відсутня на робочому місці з поважних причин, бо була викликана на допит до слідчого Орджонікідзевського РВХГУ ГУ МВС України в Харківській області, про що керівнику було повідомлено та надано повістку про виклик на допит. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення\~\~рішення у справі\~\~і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії трудової книжки, на підставі наказу № 14 від 14.02.2007 року, [PERSON] була призначена на посаду музичного керівника комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 353 комбінованого типу Харківської міської ради. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов'язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця. Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст. 57 ЦПК України. Актом від 12.04.2011р. зафіксовано факт відсутності [PERSON] на робочому місці з 8-00 год до 15-50 год. 12.04.2011р. (а.с.36) У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згіднонаказу № 21 від 20.04.2011 року [PERSON] звільнена з займаної посади за прогул без поважних причин, про що було надано згоду профспілковим комітетом та зафіксовано протоколом №4 від 20.04.2011р. (а.с.37, 39) [PERSON]М від підписання протоколу відмовилась відповідно акту від 20.04.2011р. (а.с.38). Актом від 20.04.2011р. зафіксовано факт відмови позивача від писання наказу про звільнення. Також в судовому засіданні позивач визнала, що отримала трудову книжку під підпис не пізніше травня 2011р. та наполягала на поважності причин відсутності на робочому місці. Вказані обставини були предметом перевірки Державною інспекцією праці та за результатами перевірки встановлено лише одне порушення виплата сум, належних при звільненні, не в день звільнення. Інших порушень не було встановлено (а.с.41-42) Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП працівник має право розірвати\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган\~письмово\~за два тижні.\~ Разом з тим, з заявою про звільнення за власним бажанням [PERSON] до роботодавця не зверталася, а тому законні підстави для зміни формулювання причин звільнення відсутні. Крім того, позивач звернулася до суду з позовними вимогами до фізичної особи, а саме [PERSON], а не до організації, в якій вона працювала та з якою в неї виникли трудові відносини. При цьому позивачу та її представнику були розяснені положення ст.33 ЦПК України щодо можливості заміні відповідача чи залучення іншої особи в якості відповідача, разом з тим, позивач та її представник таким правом не скористалися. Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити також з тих підстав, що він предявлений не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення грошових коштів за вимушений прогул не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від первісних позовних вимог, детальний розрахунок середнього заробітку з доказами на його підтвердження суду не надано. Згідно ч.1\~ст.233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в 3-х місячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно\~ст.234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строкiв, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки. Враховуючи, що трудову книжку позивач отримала в 2011 році, що підтверджується наданими доказами та визнано сторонами в судовому засіданні, позивач пропустила строк звернення до суду за захистом свого права, однак суд відмовляє в позові з інших підстав, а не з підстав пропуску строку.

Outcome: dismissed