Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

7 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,332 га, кадастровий номер якої 3221983000:04:010:0021, яка розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області. Протягом 2005-2015 років позивач користувався цією ділянкою на умовах договору оренди від 17.09.2005 (далі Договір). Оскільки земельна ділянка використовувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке має замкнутий цикл виробництва, вона була задіяна у виробничій програмі позивача та на ній проводились осінньо-польові роботи до моменту закінчення оренди у листопаді 2015, а саме, проводилась передпосівна обробка ґрунту, під посів культур урожаю 2016 року (дискування), на що позивач витратив 1058,43 грн, що підтверджується дорожніми листками механізатора від 29.09.2015-03.10.2015. Після закінчення строку оренди відповідачу було передано її земельну ділянку із поліпшеннями та незавершеним виробництвом врожаю виробничого циклу 2015-2016 років, які неможливо відокремити від земельної ділянки, тому просить стягнути із відповідача на його користь понесені витрати та сплачений судовий збір. У своїх письмових запереченнях проти позову уповноважений представник відповідача посилається на те, що дійсно між сторонами у справі було укладено вищезазначений Договір від 17.09.2005, який було зареєстровано у встановленому порядку 01.11.2005. Тобто дія цього Договору закінчилась 17.09.2015 після спливу 10 років з моменту підписання Договору, а не його реєстрації. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у справах № 6-162ц13 від 19.02.2014, № 6-127цс13 від 18.12.2013. Проте позивач, незважаючи на закінчення дії Договору 17.09.2015, без належного повідомлення, самоправно провів дискування земельної ділянки. Відповідач заявою від 20 травня 2015 року, вх. № 142, повідомила позивача про намір припинити дію Договору. Після чого, з кінця листопада 2015 року по лютий 2016 року відповідач самостійно здійснювала підготовку ґрунту для посіву зернових культур. Таким чином, земельну ділянку було повернуто відповідачу, що визнає й позивач. Відповідач не надавала права та дозволу позивачу задіювати у виробничій програмі АТ «Калина» її земельної ділянки після закінчення дії Договору. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 29.12.2016 замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, представник відповідача позов не визнав повністю. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, зазначив, що, на думку позивача, дія Договору закінчилась у листопаді 2015 року, тобто після закінчення десяти років з моменту його державної реєстрації. Земельна ділянка була повернута відповідачу. В АТ «Калина» існує виробнича програма. Позивач провів передпосівну обробку ґрунту під посів культур у 2016 році, що є початковим етапом виробничого циклу та поліпшенням земельної ділянки, на що відповідач надала згоду відповідно до умов укладеного Договору. Ці роботи проводилися в період дії договору з метою збереження родючості ґрунту. Кадастровий номер земельній ділянці не було присвоєно під час дії Договору, тому роботи на ній обліковувались відповідно до схеми полів. У порядку, визначеному п. 8 Договору, щодо продовження дії Договору позивач до відповідача не звертався. В судовому засіданні відповідач надав пояснення, які повністю відтворюють зміст його письмових заперечень. Крім того, звернув увагу на те, що позивач провів дискування земельної ділянки під урожай 2016 року, що є початковим етапом виробничого циклу товариства на наступний рік. Позивач не надав доказів на підтвердження факту дискування земельної ділянки саме відповідача та що таке дискування є її поліпшенням. Під час реєстрації відомостей про земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено її кадастровий номер 3221983000:04:010:0021 та площа 4,3318 га, оскільки при реєстрації було проведено відновлення меж та уточнено площу. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії РІ № 243053 від 11.04.2001 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,332 га, що розташована на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області. Після присвоєння земельній ділянці кадастрового номера 3221983000:04:010:0021 та відновлення її меж її площа зазначена 4,3318 га, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.47-48). 17 вересня 2005 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстровано у Згурівському відділенні Київської регіональної філії № 12 Центру ДЗК Державного комітету України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 листопада 2005 року за № 04:05:027:00177 (а.с.6-8, 22-29, 41-44 копія Договору, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація щодо перейменування назви позивача), що визнається та не оспорюється сторонами у справі. Дата укладення договору не збігається з датою його державної реєстрації. Оскільки договір оренди пройшов державну реєстрацію, він є укладеним. З дня його державної реєстрації у позивача виникло право на оренду землі, проте строк дії договору визначено сторонами з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов, зокрема строку його дії. Державна реєстрація договору оренди землі вказує на його чинність і не може змінювати день укладення договору, строк його дії, так як зміни до договору, у тому числі щодо строку його дії, вносяться згідно зі статтями 651, 652 ЦК України. Статтею 407 ЦК України\~передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( землекористувач). Відповідно до ст.ст. 13,\~14,\~15, 16,\~18 Закону України "Про оренду землі"\~(у редакції на час виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Стаття 41 Конституції України\~проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей\~317,\~319 ЦК України\~саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою\~ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. За таких обставин, договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення сторонами усіх істотних умов та його підписання, а не з дати державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13 та від 19 лютого 2014 року № 6-162ц13. Таким чином, Договором було визначено строк його дії з 17 вересня 2005 року по 17 вересня 2015 року. Відповідач як орендодавець до закінчення строку дії Договору повідомила позивача про намір припинити його дію, що підтверджується копією її заяви від 20.05.2015, яку позивач отримав (а.с.46). Позивач як орендар про свій намір поновити Договір на новий строк до відповідача не звернувся, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Як вбачається із матеріалів справи та визнається представниками сторін, було припинено переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк та земельну ділянку повернуто відповідачу. Позивач не надав доказів того, що після 17.09.2015 він мав правові підстави користуватись належною відповідачеві земельною ділянкою та не надав угоди, яка додається до Договору, щодо відшкодування орендарю витрат на поліпшення земельної ділянки. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», зокрема п.п. 3, 4, визначено, що відшкодуванню підлягають вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи та інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості). Позивач при предявленні позову сплатив судовий збір в розмірі 1378,00 грн (а.с.1 \~платіжне доручення). Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази, надані позивачем у копіях на підтвердження обробітку земельної ділянки відповідача у період із 29 вересня 2015 року по 3 жовтня 2015 року та розрахунки ціни позову не підписані відповідальними особами. Крім того, зазначені докази не містять даних щодо проведення передпосівної обробки ґрунту на земельній ділянці саме відповідача (а.с.4, 5, 12-21 копії розрахунків, відомостей, дорожніх листів трактора). Під час огляду Схеми поділу земель колективної власності КСП «Красненське», із якої позивач зробив викопіювання та додав до матеріалів справи (а.с.45) встановлено, що вона не містить реквізитів щодо її затвердження та містить зазначення номерів та площ земельних часток (паїв) (на викопіюванні маркером виділено земельну частку (пай) під № 155 розміром 4,33), прізвище, імя та по батькові громадян дописано олівцем. Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши Схему поділу земель колективної власності КСП «Красненське», дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що порушено законні права позивача, оскільки дія Договору закінчилась 17.09.2015 та він не був поновлений на новий строк, відповідач повідомила завчасно позивача про намір припинити дію Договору, а відтак позивач в період із 29 вересня 2015 року по 3 жовтня 2015 року не мав правових підстав користуватися земельною ділянкою відповідача без її згоди, а саме, проводити дискування землі, що є початковим етапом обробітку грунтів в річній виробничій програмі підприємства. Крім того, не доведено та не надано будь-яких доказів того, що позивач поніс витрати на незавершене виробництво врожаю 2016 року на обробіток земельної ділянки, яка належить саме відповідачу. Таким чином, зазначені витрати позивачем не є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed