Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Харківська міська рада в особі представника Ткаченко С.В., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Харківської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] , загальною площею 0,0225 га, згідно з договором оренди землі від 22.08.2005 за №75200/05 з урахуванням змін, внесених заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 у справі № 643/6711/16-ц, за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 в розмірі 18 212,28 гривень, а також понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Харківської міської ради від 19.11.2003 № 234/03 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» Харківською міською радою надано [PERSON] земельну ділянку, площею 0,225 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Харківській міській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 22.08.2005 за № 75200/05 зі строком дії до 01 жовтня 2028 року. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 у справі № 643/6711/16-ц внесено зміни до вказаного вище договору оренди землі шляхом визнання укладеної додаткової угоди у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, зокрема в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013. Посилався, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] набув право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 115,6 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2008 № 1172. Зазначив, що, положеннями ст. 120, ст. 377 ЦК України визначено, що на час переходу права власності на нерухомість перерозкривається принцип єдності юридичної долі земельної ділянки на розташованих на ній будинку, споруди, а відтак, починаючи з 28.07.2008, усі права та обов`язки, визначені договором оренди землі від 22.08.2005, що зареєстрований за №75200/05, автоматично перейшли до [PERSON] . Відповідно до п. 9 додаткової угоди до договору оренди землі розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку згідно з розрахунком № 826/15 від 15.04.2015 становить 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і становить 6062,65 грн., або в місяць - 505,22 грн. Згідно з посиланнями позивача, спірна земельна ділянка протягом тривалого часу використовується відповідачем у справі без належної сплати орендної плати, заборгованість зі сплати орендної плати за користування вказаною вище земельною ділянкою становить 18 212,28 гривень, яка утворилась за період з 01.07.2018 по 31.12.2020, а тому Харківська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення частки заборгованості з орендної плати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надавався строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно з договором оренди землі від 22 серпня 2005 року № 75200/05, укладеним між орендодавцем Харківською міською радою та орендарем [PERSON] на підставі рішення XVII сесії Харківської міської ради ХХІV скликання від 19.1.2003 №2340/03 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», [PERSON] надано в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0225 га за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору до 01 жовтня 2028 року. Пункт 5 Договору встановлює нормативну грошову оцінку земельної ділянки у сумі 96 743,00 грн. Відповідно до п. 9, п. 10 Договору орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківській області. Розмір орендної плати на земельну ділянку в місяць становить 2,42 гривень. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Пунктом 11 Договору визначено, що орендна плата на земельну ділянку сплачується рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця). Відповідно з п. 13 договору розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; внаслідок інфляції - щорічно; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. б ст. 31 Договору орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановлених цим договором. Пунктом 41 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року, ухваленим по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі, внесено зміни до Договору оренди землі від 22.08.2005 № 75200/05, визнавши укладеною додаткову угоду до вказаного договору оренди. Пункт 2 договору доповнено реченням наступного змісту: Кадастровий номер земельної ділянки 6310137500:01:019:0002. Пункт 5 договору викладено в наступній редакції: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 117 від 19.1.2014 становить 161 800,00 грн. Пункт 9 договору викладено у наступній редакції: Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки. Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 826/15 від 15.04.2015 на рік становить 3 % від її нормативної грошової оцінки і складає 6 062,65 грн., або в місяць - 505,22 грн. Також погоджено, що ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі, зареєстрованого 22 серпня 2005 року за № 75200/05 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" і складена та підписана в трьох примірниках, один з яких залишається у органі, що провів їх державну реєстрацію, а два інших видаються сторонам по договору. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.12.2020, на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2008, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л., зареєстровано в реєстрі за №1172, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна проведена 28.07.2008. За правилами ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно з положеннями ст. 377 ЦК України в редакції від 12.04.2008, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України в редакції від 04.06.2008, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Як дійшов висновку у п. 51, п. 52 Постанови Великої палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. У пункті 49 цієї ж постанови зазначено, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. За вказаних обставин, у положеннях статей 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, чинних на час переходу права власності на нерухоме майно, висвітлюється принцип єдності долі земельної ділянки та об`єктів нерухомого майна, які на ній розташовані. Таким чином, починаючи з 28 липня 2008 року усі права та обов`язки, визначені договором оренди землі від 22.08.2005, зареєстрованим за № 75200/05 у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» перейшли до [PERSON] . Згідно з договором оренди землі № 75200/05 від 22 серпня 2005 року із внесеними змінами до п.п. 2, 5, 9 договору додатковою угодою, та, беручи до уваги факт переходу права власності на будинок, розташований по [ADDRESS] від [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] повинен був сплатити за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 орендну плату у такому розмірі: з 01.07.2018 - 31.12.2018 - 3671,21 грн., з 01.01.2019 - 31.12.2019 - 7 848,07 грн.; з 01.01.2020 - 28.02.2020 - 1 325,08 грн.; з 01.03.2020 - 30.04.2020 - 0,00 грн., з 01.05.2020 - 31.12.202 - 5 403,62 грн. Відповідно до листа ГУ ДПС в Харківській області від 05 березня 2021 року №4465/5/20-40-24-14-17, згідно з ІТС «Податковий блок» інформація щодо сплати орендної плати з фізичних осіб [PERSON] за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , за 2018-2021 роки відсутня. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості по орендній платі за користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,225 га, відповідно до якого розмір заборгованості становить 18 212,28 грн. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: -об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -дата укладення та строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Статтею 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: - не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; - не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт288.4статті288 ПК України). Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка. Крім того, за змістом статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Аналіз наведених положень ПК України, Закону України «Про оцінку земель» та Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретного розміру орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначено в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме у договорі оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі№ 916/3233/16, від 07.10.2019 у справі№ 922/3321/18 та постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 16.03.2020 у справі№ 922/1658/19. З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 1917/1188/2012 (№826/1291/17)). Статтею 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Земельна ділянка, що перебуває у користуванні відповідача, відноситься до земель комунальної власності, у зв`язку з чим плата за землю у формі орендної плати, згідно з вимогами ПК України є податком на майно, який зараховується до місцевого бюджету. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що починаючи з 28 липня 2008 року [PERSON] мав сплачувати орендну плату відповідно до умов договору № 75200/05 від 22 серпня 2005 року, у розмірі, визначеному у цьому договорі, з урахуванням індексів інфляції. Пред`являючи вимоги до відповідача, позивач здійснює розрахунок заборгованості зі сплати орендної плати за користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0225 га відповідно до договору оренди землі від 22 серпня 2005 року із внесеними до нього змінами додатковою угодою, за період з 01.07.2018 по 31.12.2020. Перевіряючи наведений позивачем розрахунок, суд керується пунктом 13 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1996 №786, якою встановлено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць та інформацією про індекси споживчих цін за відповідні роки на сайті Міністерства фінансів України. Суд погоджується, що розмір орендної плати за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 дорівнює 18 212,28 грн. Відповідачем порушено зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, доказів на спростування цих обставин суду не надано. Ураховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про порушення права позивача та недоотримання доходу за користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0225 га в сумі 18 212,28 грн. Отже, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved