Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

21 серпня 2014 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ АБ «Порто-Франко» в якому просила зобов?язати Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» повернути їй депозитний вклад відповідно договору банківського вкладу («динамічний) [NUMBER] від 16 квітня 2014 року, валюта долари США, у сумі 49 628 доларів США та зобов?язати повернути 3 відсотка річних з депозитного вкладу відповідно договору банківського вкладу. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] залучила відповідачу Публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Порто-Франко» відповідно договору банківського вкладу («динамічний) [NUMBER] від 16 квітня 2014 року 49628 доларів США. 29 липня 2014 року, відповідно до п. 2.1.4 та 3.1.4. Договору [PERSON] . письмово звернулась до відповідача про повернення банківського депозиту та переводу залучених коштів з рахунку № [NUMBER] до Приватбанку на відповідний рахунок. Однак, до теперішнього часу відповідачем ці кошти не повернуто та не відшкодовано 3 % річних відповідно пункту 2.2.2 Договору. На неодноразові звернення до відповідача, з приводу вирішення даної проблеми, позивач відповіді не отримала. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2014 року позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» про стягнення коштів, задоволений повністю та стягнуто депозитний вклад в сумі 41028 доларів США, що еквівалентно 531312,60 грн. за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року скасовані зазначені рішення, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 29 квітня 2016 року справу в своє провадження прийнято суддею Приморського районного суду м. Одеси Чернявською Л.М. 24 березня 2017 року до суду надійшли доповнення до позовної заяви, в яких позивачка просить визнати за [PERSON] право приватної власності на депозитний вклад в сумі 41028 доларів США та визнати противоправною та незаконною бездіяльності відповідача - публічного акціонерного товариства банк «Порто-Франко», шляхом бездіяльності його посадових осіб, щодо не видання позивачу його вкладу в сумі 41028 доларів США. 08 червня 2017 року до суду надійшли доповнення позовної заяви, в яких позивач просить визнати [PERSON] кредитором відповідача - публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» щодо незаконного не повернення своєчасно приватної власності - депозитного вкладу в сумі 41028 доларів США, шляхом бездіяльності його посадових осіб. Ухвалою суду від 12 липня 2017 року відмовлено у прийнятті вказаних доповнень до позовної заяви. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. 09 серпня 2018 року судом справу продовжено розглядом за правилами ЦПК України, які встановлені після 15.12.2017 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. Відповідачем відзив на позов не подавався. В судове засідання представник позивача не з?явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з?явився, будь-яких заяв чи клопотань не надав. Суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи. Суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Порто-франко" було укладено договір банківського вкладу № [NUMBER]. У відповідності до п. 1.2 цього договору вкладник вносить готівкові грошові кошти чи перераховує у безготівковій формі, а банк отримає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в іноземній валюті у сумі 49628,00 дол. США. У відповідності до п. 1.1 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті № [NUMBER]/ [NUMBER] в USD на строк до 16 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1.4. договору за користування грошовими коштами розміщеними на рахунку вкладника, банк начисляє і виплачує вкладнику щомісячні проценти по вкладу із процентною ставкою із розрахунку 3.0000% річних. Відповідно пункту 2.1.4 та 3.1.4. Договору [PERSON]. 29 липня 2014 року письмово звернулась до відповідача, та просила повернути банківський депозит та перевести кошти до Приватбанку на відповідний рахунок. Як вбачається з витягу з особового рахунку [NUMBER] станом на 19 вересня 2014 року сума залишку на рахунку становить 41028,00 дол. США. Станом на теперішній час, відповідачем відповідні кошти у сумі 41 028 доларів США позивачці не повернуто. Позивач не згодна з таким положенням, вважає, що ця ситуація порушує її законні права та інтереси, в зв?язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом і, враховуючи уточнення позову, просить визнати [PERSON] кредитором відповідача - публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» щодо незаконного не повернення своєчасно приватної власності - депозитного вкладу в сумі 41028 доларів США, шляхом бездіяльності його посадових осіб; визнати за [PERSON] право приватної власності на депозитний вклад в сумі 41028 доларів США та визнати противоправною та незаконною бездіяльності відповідача - публічного акціонерного товариства банк «Порто-Франко», шляхом бездіяльності його посадових осіб, щодо не видання позивачу його вкладу в сумі 41028 доларів США; зобов?язати Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» повернути [PERSON] депозитний вклад відповідно договору банківського вкладу («динамічний) [NUMBER] від 16 квітня 2014 року, валюта долари США, у сумі 49 628 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцать вісім) доларів США та зобов?язати Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» повернути [PERSON]. 3,00 відсотка річних з депозитного вкладу відповідно договору банківського вкладу («динамічний) № [NUMBER] від 16 квітня 2014 року. При цьому, судом встановлено, що 26 вересня 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року № 610 про віднесення ПАТ АБ «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію з 29 вересня 2014 року і розпочав процедуру виведення ПАТ АБ «Порто-Франко» з ринку. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Суд вважає, що оскільки з 29 вересня 2014 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Порто-Франко» з ринку то це наразі унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо зобов?язання Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» повернути депозитний вклад відповідно договору банківського вкладу («динамічний) [NUMBER] від 16 квітня 2014 року, валюта долари США, у сумі 49 628 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцать вісім) доларів США та зобов?язання повернути 3,00 відсотка річних з депозитного вкладу відповідно договору банківського вкладу («динамічний) [NUMBER] від 16 квітня 2014 року не обґрунтовані і у їх задоволенні належить відмовити. Крім того, відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На переконання суду, виходячи із змісту ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника), а спричинення шкоди діями працівника банку вкладнику, не змінює характер цих відносин. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-352цс16, згідно з якою «відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок….З огляду на вищезазначене, суди дійшли помилкового висновку щодо спричинення шкоди діями працівника банку вкладнику, адже з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином». За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права приватної власності на депозитний вклад в сумі 41028 доларів США та визнання противоправною та незаконною бездіяльності відповідача - публічного акціонерного товариства банк «Порто-Франко», шляхом бездіяльності його посадових осіб, щодо не видання позивачу його вкладу в сумі 41028 доларів США, не обґрунтованими і відмовляє у їх задоволенні. Крім того, відповідно до п. 5-4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань. При цьому, відповідно до п.2 ч.5 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», формування реєстру кредиторів покладено на виконавчу дирекція Фонду гарантування гарантування вкладів фізичних осіб, а порядок повернення грошових коштів по вкладам визначений положеннями Розділу V доданого Закону. Однак, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що [PERSON] зверталась з відповідною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання її кредитором банку у встановленому законом порядку, в чому їй було відмовлено. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] кредитором відповідача - публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» щодо незаконного не повернення своєчасно приватної власності - депозитного вкладу в сумі 41028 доларів США, шляхом бездіяльності його посадових осіб, не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed