Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою - Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини за № 05 від 03 лютого 2005 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що з жовтня 2003 року по травень 2004 він проживав однією сім`єю з [PERSON] . Від цих стосунків у них [INFO] народився син [PERSON] . На момент його народження позивач працював в іншому місті, шлюб між ними не було зареєстровано, тому [PERSON] зареєструвала народження сина самостійно, відомості про батька дитини були внесені з її слів. Між тим, позивач зазначає, що у свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений [PERSON] , тобто ім`я та по- батькові співпадає з його анкетними даними. Відповідач не спростовує біологічного походження їх сина, однак не бажає, щоб він офіційно був записаний батьком [PERSON] , тому [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 128 СК України, звернувся до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Заблуда Г.І. позов [PERSON] підтримала, надала пояснення про те, що біологічний батько [PERSON] на момент його народження проживав за межами України, працюючи за контрактами, тому не мав можливості зареєструвати народження сина на своє ім`я. В свою чергу, [PERSON] дійсно самостійно виховувала їх сина, а потім, коли вона влаштувала своє особисте життя та вийшла заміж за іншого чоловіка, попросила його не заважати їй та їх синові, щоб останній міг мати повноцінну сім`ю. Між тим, протягом всього цього часу з їх сином спілкувалася його матір та сестра, останні і наполягли на тому, щоб дитина знала свого батька, тому він налагодив з ним контакт і нарешті вирішив встановити своє батьківство щодо [PERSON] . В судовому засіданні відповідач позов визнала, не спростовувала факту біологічного походження [PERSON] , [INFO] від [PERSON] . При цьому відповідач вважає, визнання батьківства та внесення змін до актового запису про його народження буде відповідати інтересам дитини, яка теж повинна знати свого батька. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що [PERSON] являється її родичем. Їй достовірно відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, від цих стосунків [INFO] у них народився син [PERSON] . На момент його народження [PERSON] працював за межами України та не мав можливості зареєструвати народження дитини на своє ім`я, а [PERSON] , маючи на нього образу, самостійно спочатку виховувала сина, зареєструвала народження дитини, як матір-одиначка. Через деякий час [PERSON] хотів спілкування з сином, хотів зареєструвати його на своє ім`я, однак [PERSON] на той час вийшла заміж за іншого чоловіка, народила ще одну дитину, тому попросила [PERSON] не заважати, дати можливість їй мати повноцінну сім`ю, виховувати дитину у новій створеній сім`ї. Між тим, з самого народження [PERSON] , [PERSON] допомагали всі родичі [PERSON] , в тому числі його матір та сестра, саме за їх допомогою було налагоджено контакт між батьком та сином. Наразі свідкові відомо про те, що батько та син продовжують спілкування між собою, [PERSON] сприймає [PERSON] , як свого батька, та хотів би носити його прізвище. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Суду подано свідоцтво про народження [PERSON] , у відповідності до якого останній народився [INFO] в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, його матір`ю є [PERSON] , відомості про батька внесені зі слів матері, як [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 135 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Як зазначає, [PERSON] у своєму позові, з жовтня 2003 року по травень 2004 він проживав однією сім`єю з [PERSON] , вони вели спільне домашнє господарство, а [INFO] у них народився син [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини щодо біологічного походження [PERSON] від [PERSON] не спростовувалися відповідачем [PERSON] , її пояснення в цій частині повністю узгоджуються з показаннями свідка в судовому засідання щодо неможливості здійснення реєстрації народження дитини на ім`я біологічного батька, а тому у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. У відповідності до вимог ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст. 128). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2 ст. 128). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (ч.3 ст. 128). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч. 3,4 ст. 128 СК України). Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання позивача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтований та підлягає задоволенню. Вимоги позивача в частині внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини також підлягають задоволенню, з огляду на наступне. У відповідності до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ПРАВИЛ державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно ПРАВИЛ внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01. 2011року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно ч.4 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Крім того, вирішуючи позов в частині зміни прізвища дитини, суд бере до уваги наступне. У відповідності о вимог ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідач в ході розгляду справи не заперечувала проти зміни прізвища їх синові з [PERSON] на [INFO] , та наполягала, що такі зміни узгоджені між сторонами, будуть відповідати інтересам дитини. За таких обставин, з огляду на встановлення факту батьківства, суд приходить до переконання про зміну прізвища дитині з [PERSON] на [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved