Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та позбавлення премії № 143 тд, винесеного 30 вересня 2016 року, посилаючись на наступне. З 01 липня 2012 року [PERSON] працює на ПрАТ «МК «Азовсталь» у цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту майстром з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів ПрАТ «МК «Азовсталь». 30 вересня 2016 року наказом керівника ПрАТ «МК «Азовсталь» йому було оголошено догану та позбавлено його 100% премії за вересень 2016 року. Вважаючи такий наказ незаконним, зазначав, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без згоди профспілкової організації, виборним членом якої він є, а саме, ПрАТ «МК «Азовсталь» взагалі не зверталося до Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» за наданням згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та в порушення норм закону про працю та профспілки винесло 30 вересня 2016 року незаконний наказ. Крім цього посилався на те, що він 1 та 6 вересня 2016 року виконував безпосередньо профспілкові обов`язки згідно з рішенням профспілки від 18 серпня 2016 року та жодним чином не заважав іншим робітникам виконувати трудові обов`язки. Таким чином просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 143тд від 30 вересня 2016 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити премію за вересень 2016 року, а також стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні, підтримуючи свої позовні вимоги, зазначав, що він не винен у тому, що сталось 1 та 6 вересня 2016 року оскільки при направленні по електронній пошті листів на комбінаті «Азовсталь» він виконував свої профспілкові обов`язки. Просив суд позов задовольнити повністю. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, Кравченко Я.В. , зазначав, що відповідач у порушення норм законодавства про працю без дозволу профспілкової організації застосував до [PERSON] дисциплінарне стягнення та позбавив його 100% премії за вересень 2016 року. При цьому зауважив, що позивач 1 та 6 вересня 2016 року виконував профспілкові обов`язки. На підставі наведеного, просив суд визнати наказ № 143тд від 30 вересня 2016 року про оголошення позивачу догани та позбавлення премії незаконним та скасувати його. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, Бузівська Н.М., заперечувала проти позову [PERSON] , з посиланням на те, що ПрАТ «МК «Азовсталь» були дотримані усі норми законодавства про працю, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тому через порушення [PERSON] посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Інструкції по роботі з корпоративною поштою, введеною наказом № 142 від 31.03.2014р. на позивача правомірно було покладено стягнення у вигляді догани та позбавлення його 100% премії за вересень 2016 року. При цьому, оскільки на момент прийняття наказу № 143 тд від 30 вересня 2016 року у відповідача була відсутня інформація про те, що позивач є членом виборного профспілкового органу, відповідач не був зобов`язаний отримувати попередню згоду Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, просила суд відмовити у задоволенні позову. Підтримала подані нею письмові заперечення на позов [PERSON] . З поданих представником відповідача до суду письмових заперечень на позов вбачається, що представник відповідача, не визнаючи вимоги [PERSON] , зазначала, що позивач згідно ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно позивач, працюючи на посаді майстра з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», повинен був дотримуватися обов`язків покладених на нього ст. 139 КЗпП України. Крім того, згідно п. 1.4. посадової інструкції позивач повинен дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку, Інструкції по роботі з корпоративною поштою, введеної наказом № 142 від 31.03.2014р., з якими він був ознайомлений особисто. Натомість у порушення вказаних локальних актів [PERSON] допустив проступок, який був виявлений ПрАТ «МК «Азовсталь» 1 та 6 вересня 2016 року, про що свідчать відповідні пояснювальні та службові записки, а також акти розслідування. Так, службовими та доповідними записками, роздруківками електронної пошти та актами розслідування від 02.09.2016 року та 07.09.2016 року було встановлено, що майстер з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ПрАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] , неодноразово використовував свій робочій час не для продуктивності праці, відволікався від своєї безпосередньої роботи, вчиняв дії, що заважали іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки, і використовував засоби корпоративної електронної пошти в особистих цілях. При цьому отримувати згоду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідач не повинен був, оскільки лише тільки 24.01.2017р. відповідач вперше був повідомлений, про те що позивач є членом виборного профспілкового органу - Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність». В якості підтвердження вказаних обставин надає лист третьої особи № 1/П від 23.01.2017року (отриманий відповідачем 24.01.2017 року), яким Відповідача було повідомлено про новий склад виборного органу профспілкового комітету, у якому вперше в складі виборного органу був вказаний [PERSON] . Стосовно листа третьої, яким нібито третя особа по справі повідомляла Відповідача про те, що [PERSON] є членом виборного органу без вказання конкретної дати обрання, представник відповідача надала довідку про не отримання ПрАТ «МК «Азовсталь» вказаного листа, при цьому доказів відправлення вказаного листа на адресу відповідача ні позивач, ні третя особа по справі не надали. Крім того, представник відповідача зазначала, що витяг з протоколу зборів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність від 18 серпня 2016 року про виконання [PERSON] профспілкових обов`язків відповідач не отримував, про його існування дізнався тільки зі змісту позовної заяви, вказаний витяг на адресу відповідача не надходив, період надання вільного від роботи часу для здійснення [PERSON] профспілкових обов`язків з метою забезпечення виробничого процесу та раціонального використання робочого часу з Відповідачем не погоджувався. На підставі наведеного просила суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Представники третьої особи: Прідущенко В.В. та Володіна Н.В. позовні вимоги позивача підтримали, просили їх задовольнити, оскільки вважають наказ № 143тд від 30 вересня 2016 року незаконним і неправомірним. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). За положеннями частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За ч. 1 ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. На підставі ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно із ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За змістом ч. 2 ст. 252 КЗпП України притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Розглядом справи суд встановив, що за заявою від 14 липня 2017 року [PERSON] був прийнятий до членів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність». Відповідно до п. 1.4 посадової інструкції 232-136-94-2016 майстра з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту, майстер з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту в своїй діяльності повинен знати, керуватися, виконувати: ... чинним законодавством України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, ..., організаційно-розпорядчими документами, які видаються на комбінаті. Відповідно до п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку робітники зобов`язані використовувати увесь робочий час для продуктивності праці, не робити дій, що заважають іншим робітникам виконувати свої трудові обов`язки. На підставі п. 7.5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку забороняється у робочий час відволікатися від безпосередньої роботи. У відповідності до п.3.1.1. наказу відповідача № 142 від 31.03.2014р. «Про затвердження Інструкції по роботі з корпоративною електронною поштою» співробітникам підприємства забороняється використовувати засоби корпоративної електронної пошти у особистих цілях. Пункт 4.1. посадової інструкції 232-136-94-2016 передбачає, що майстер з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту «МК «Азовсталь» несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього вказаною інструкцією обов`язків. Зі своєю посадовою інструкцією, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказом відповідача № 142 від 31.03.2014р. [PERSON] , був ознайомлений особисто під розпис. При цьому судом встановлено, що 01.09.2016р. та 06.09.2016р. майстер з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ПрАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] , розсилав по корпоративній електронній пошті підприємства, використовуючи свій обліковий запис і засоби корпоративної електронної пошти, електроні листи щодо діяльності профспілки та топ менеджменту групи Метінвест. Так, зі службових записок начальника управління залізничного транспорту Завгороднього С.Л. вбачається, що майстром з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ПрАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] 01.09.2016 року та 06.09.2016 року, на електронні адреси робітників цеху ремонту рухомого складу та управління залізничного транспорту були направлені листівки «разом ми сила» та заклики про приєднання до незалежної профспілки, що відволікло вказаних осіб від виконання своїх безпосередніх трудових обов`язків, оскільки їх прочитання зайняло певну частину робочого часу даних осіб, що заважало виконувати даним особам свої трудові обов`язки та свідчить про порушення [PERSON] п.5.2.,7.5., 7,.5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 141, 143). З доповідних записок ревізора Астахової Н.А. , ст.майстра Озулі Б.А., інженера Рябокоз М.Н., начальника ділянки Маржукова Г.А. , майстра Могілевіч В.В., майстра Попова В.М., інженера Струналь С.І., інженера Щербіна Н.В., начальника ділянки Іванікова О.О., майстра Зайцева С.О. вбачається, що майстер з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту ПрАТ «МК «Азовсталь» [PERSON] 01.09.2016 року та 06.09.2016 року, на їх адресу були направлені листівки «разом ми сила» та заклики про приєднання до незалежної профспілки, що відволікло вказаних осіб від виконання своїх безпосередніх трудових обов`язків та заважало виконувати даним особам свої трудові обов`язки (а.с.142, 144-151,160-167). З наданих до матеріалів справи роздруківок електронної пошти від 01.09.2016 року та 06.09.2016 року вбачається те, що 01.09.2016 року та 06.09.2016 року [PERSON] направляв на адресу працівників цеху ремонту рухомого складу та управління залізничного транспорту, електроні листи - листівки «разом ми сила» та заклики про приєднання до незалежної профспілки (а.с. 138-140, 153-159). Також з акту службового розслідування № 9 про невиконання [PERSON] . Правил внутрішнього трудового розпорядку від 02.09.2016р. вбачається, що 01.09.2016р. в 12:27 год. [PERSON] були направлені листівки по електронній пошті ревізору Астахової Н.А. , ст.майстру Озулі Б.А. , інженеру Рябокоз М.Н., начальнику ділянки Маржукову Г.А. , майстру Могілевіч В.В., майстру Попову В.М., інженеру Струналь С.І., інженеру Щербіна Н.В., начальнику ділянки Іванікову О.О. , що свідчить про використання [PERSON] робочого часу не для продуктивності праці, а також здійснення дій, які заважають іншим робітникам виконувати їх трудові обов`язки; одночасно комісією відповідача було прийнято рішення про клопотання перед керівництвом цеху про притягнення [PERSON] до відповідальності у зв`язку з порушенням ним його посадових обов`язків (а.с. 152). Аналогічні обставини містяться в акті службового розслідування № 10 про невиконання [PERSON] . Правил внутрішнього трудового розпорядку від 07.09.2016 року про направлення [PERSON] 06.09.2016 року о 09:26 год. аналогічних листівок робітникам цеху ремонту рухомого складу та управління залізничного транспорту (а.с. 168). Судом встановлено, що позивач відмовився від надання письмових пояснень за фактом направлення по електронній пошті листів 1 та 6 вересня 2016 року, про що свідчать складені представниками відповідача акти від 6 та 21 вересня 2016 року (а. с. 169-170). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що майстром з технічного обслуговування вагонів ділянки по ремонту вагонів цеху ремонту рухомого складу управління залізничного транспорту [PERSON] було порушено п. 1.4 посадової інструкції 232-136-94-2016, п.5.2.,7.5., 7,.5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, Інструкцію по роботі з корпоративною поштою, введеною наказом № 142 від 31.03.2014р. в частині, що передбачає використовувати свій робочій час для продуктивної праці, не відволіктись від своєї безпосередньої роботи, та не вчиняти дії, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки, а також не використовувати засоби корпоративної електронної пошти в особистих цілях; за не виконання посадової інструкції 232-136-94-2016, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Інструкції по роботі з корпоративною поштою, введеною наказом № 142 від 31.03.2014р., з якими Позивач був ознайомлений під розпис, [PERSON] безпосередньо несе відповідальність. Доводи позивача відносно виконання ним профспілкових обов`язків 1 та 6 вересня 2016 року при направленні по електронній пошті листівок на адресу робітників Відповідача на підставі рішення Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» від 18.08.2016 року не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки позивачем до матеріалів справи не надано доказів наявності вказаного рішення, а також доказів направлення його на адресу відповідача та його отримання останнім. Так, матеріали справи, а саме, лист Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» № 18/П від 17.10.2016р. містить інформацію про те, що Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» 25.08.2016р. листом № 13/П повідомила відповідача про те, що [PERSON] обраний виборним членом вказаної профспілки, якому доручено вести роботу з молоддю, а також організаційну та інформаційну роботу. Відповідач заперечує проти отримання листа Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» № 13/П від 25.08.2016р. На підтвердження вказаних обставин додав довідку від 01.03.2017р. (а.с. 173). Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення листа Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» № 13/П від 25.08.2016р на адресу ПрАТ «МК «Азовсталь», що спростовує доводи позивача про направлення вказаного листа на адресу відповідача. Натомість листом Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» № 14/П від 27.09.2016 року, яке наявне у відповідача, останнього було повідомлено про новий склад виборного органу профспілкового комітету, з якого не вбачається той факт, що [PERSON] станом на 29.06.2016 року є членом виборного органу профспілки, оскільки у вказаному в листі переліку членів виборного органу профспілки [PERSON] відсутній (а.с. 171). В свою чергу, листом № 1/П від 23.01.2017р., також наявним у відповідача, профспілка повідомила ПрАТ «МК «Азовсталь» про новий склад виборного органу, у якому вже був вказаний [PERSON] , як член виборного органу профспілки (а.с. 174). Таким чином матеріали справи не містять доказів повідомлення ПрАТ «МК «Азовсталь» про те, що [PERSON] був обраний до складу виборного органу профспілки саме з 18.08.2016р. Натомість, в маються докази повідомлення ПрАТ «МК «Азовсталь» про обрання [PERSON] виборним членом з 23.01.2017р. (а.с. 174). Суд зазначає, що вказані обставини спростовують доводи позивача про порушення ПрАТ «МК «Азовсталь» ч. 2 ст. 252 КЗпП України. Отже, розглядом справи суд дійшов висновку, про відсутність у ПрАТ «МК «Азовсталь» правових підстав для отримання згоди Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Пункт 10.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачає, що до робітника можуть бути застосовані додаткові заходи реагування у вигляді позбавлення виробничої премії, в тому числі за порушення посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку. Застосування вказаних заходів реагування здійснюється на підставі розпорядження керівника структурного підрозділу у порядку, передбаченому Загальним положенням про оплату праці та преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь». Принципи, порядок та умови преміювання робітників ПрАТ «МК «Азовсталь» встановлюється Положенням, затвердженим генеральним директором та узгодженим з головою профспілкового комітету, діючим з 01 червня 2016 року. Пунктом 13 вказаного Положення передбачено, що при невиконанні робітником своїх функціональних та посадових обов`язків, порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку та технологічних інструкцій, розмір його премії, може бути зменшено від 5% до 100%. Для прийняття рішення про позбавлення виробничої премії робітника, від нього повинно бути витребувано письмове пояснення. … Відмова робітника надати письмове пояснення не є перешкодою для позбавлення його виробничої премії. Отже, будь-яких порушень при застосуванні роботодавцем до [PERSON] додаткових заходів реагування, а саме позбавлення 100 % виробничої премії, судом не встановлено. Враховуючи відсутність порушень відповідачем законодавства про працю та профспілки при накладенні на [PERSON] , дисциплінарного стягнення 30 вересня 2016 року у вигляді догани та позбавлення премії, що знайшло свої відображення у наказі № 143тд від 30 вересня 2016 року, підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування такого наказу немає, а тому суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed