Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Лікар - психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся в суд із заявою про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що по відомостях, що отримані стосовно [PERSON], [INFO], жительки м. Луцька є достатні підстави припустити про наявність у неї тяжкого психіатричного розладу у вигляді маячного синдрому, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Дане припущення ґрунтується на заяві чоловіка [PERSON], інформації, отриманої від працівників за місцем роботи [PERSON], заяв останньої на імя роботодавця [PERSON] та візуального контакту з нею. Отримати згоду на її огляд не вдалось, а тому просить суд задовольнити його заяву про психіатричний огляд [PERSON] в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву просив задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо примусового огляду [PERSON], вважає, що підстави для цього відсутні. Особа, стосовно якої вирішується питання про примусовий огляд [PERSON] в судове засідання не зявилася, виявлена неможливість її виклику в судове засідання, оскільки остання не відповідала на телефонні дзвінки за номером телефону, зазначеному у позовній заяві, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із статтею 11 цього Закону психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. З матеріалів справи вбачаться, що 09 лютого 2017 року [PERSON] звертався до ВОПЛ № 1 м. Луцька із заявою про проведення психіатричного огляду в примусовому порядку своєї дружини [PERSON], мотивуючи її тим, що з листопада 2015 року у неї спостерігаються ознаки психічного розладу, а саме: «постійно наголошує, що вона є на судах», «постійно розмовляє сама з собою», чогось боячись, затуляє вікна квартири, «коли сама на кухні, то сидить з качалкою, інколи щось кричить і стукає нею по столі», відмовляється від прибирання житла та приготуванні їжі (а.с.3-4). Відповідно до висновку лікаря-психіатра ВОПЛ № 1 м. Луцька від 15.02.2017 року вбачається, що враховуючи аналіз анамнестичних даних заяви [PERSON], візуального контакту з гр. [PERSON] дільничний лікар-психіатр зробив припущення про наявність в останньої тяжкого психіатричного розладу із порушенням послідовності мислення, маяченням, слуховими галюцинаціями, вираженого дезадаптацією не лише у трудовій, а й у сімейно-побутовій сфері (а.с. 2). Також вказано, що на даний час наявні підстави, передбачені ч. 3, 7 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» для звернення до суду про проведення психіатричного огляду [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до положень пункту 9 статті 234, статті 279 ЦПК України предметом розгляду суду в порядку окремого провадження є заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку. Вимоги до змісту заяви, яка подається лікарем-психіатром, передбачені\~\~статтею 280 ЦПК України, яка указує на\~\~необхідність зазначення у заяві підстав, встановлених законом, для надання психіатричної допомоги. Однак у заяві, на виконання вимог статті 280 ЦПК України, яка підлягає вирішенню судом, підстави для надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку на підставі рішення суду, не зазначені. Виходячи із змісту ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікар - психіатр при одержанні заяви про необхідність психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. Встановлено, що [PERSON], проживає у м. Луцьку, однак, лікарем-психіатром для підтвердження обґрунтованості припущення про необхідність примусового психіатричного огляду не робились запити до медичних закладів за місцем проживання особи на предмет наявності чи відсутності в амбулаторних картках відомостей щодо психічного стану або ж особливої поведінки [PERSON] при зверненні за наданням медичної допомоги. Крім того, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.12.2016 року заяву лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька [PERSON] щодо примусового огляду [PERSON] задоволено. 02.02.2017 року рішенням апеляційного суду Волинської області рішення першої інстанції скасовано та в задоволенні заяви лікаря-психіатра відмовлено (а.с. 7-8) На основі встановлених обставин суд вважає, що підстави для проведення психіатричного огляду [PERSON] в примусовому порядку відсутні, тому заява лікаря- психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 [PERSON] до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом розяснено особам, які беруть участь у справі їх право клопотати перед судом про виклик свідків та витребування інших доказів у справі. Таке клопотання заявлено не було. Отже, судом було вжито всіх, передбачених ЦПК України заходів з метою реалізації стороною своїх процесуальних прав та дотримання принципів змагальності. На підставі ст.ст.11, Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: dismissed