Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

21 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2 241 грн. 71 коп., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи це тим, що малолітня дитина не могла заподіяти автомобілю зазначені у висновку експертного автотоварознавчого пошкодження, зважаючи на їх розмір та характер. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 2011 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування власників наземних транспортних засобів за номером 025073/4008/0005111, у відповідності до умов якого ризики настання певних страхових випадків під час експлуатації автомобіля Dacia Logan, д.н.з. [NUMBER], були застраховані ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах, визначених чинним законодавством України (а.с. 21-30). 15 квітня 2012 року близько 14 години 25 хвилин на перехресті вулиць Рокоссовського - 50 років СРСР у місті Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Dacia Logan, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON], [INFO]. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 2506/4029/2012 від 11 червня 2012 року [PERSON] (батька неповнолітнього [PERSON].) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. За для відшкодування понесених збитків, пов'язаних із пошкодженням автомобіля Dacia Logan, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] звернувся за виплатою страхового відшкодування до ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі укладеного договору добровільного страхування № 025073/4008/0005111 від 30 серпня 2011 року. ПрАТ «СК «УНІКА» було виплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 2 241 грн. 71 коп., про що свідчить платіжне доручення № 022379 від 03 липня 2012 року. Посилаючись на вищевикладене та положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 1178 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого [PERSON] страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 10 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК. У випадках, коли разом із завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки (не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) завдано також шкоди джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з положеннями статті 1193 ЦК може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього із цих підстав відповідальності за шкоду, завдану при цьому джерелу підвищеної небезпеки, статтею 1193 ЦК не передбачено. Малолітньому [PERSON] вищевказаною ДТП завдано легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, про що свідчить постанова інспектора з дізнання ВДАІ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 24 квітня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи. З аналізу зазначених норм законодавства, роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та викладених обставин справи вбачається, що оскільки малолітньому [PERSON] завдано шкоди джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «Dacia Logan» під керуванням [PERSON], він не може нести цивільно-правову відповідальність за завдану транспортному засобу шкоду, так само як і його батько - відповідач [PERSON] Враховуючи все вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «УНІКА»

Outcome: dismissed