Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

11 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.12.2011 року в розмірі 73613,96 грн. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 26.12.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено договір №б/н на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови договору у встановлений строк не виконав, а саме не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином порушив зобов'язання за вказаним договором. У зв'язку з вищевикладеним відповідач станом на 30.04.2018 року має заборгованість перед Банком в сумі 73613,96 грн. Ухвалою суду від 23.05.2018 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.07.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи було призначено в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання по справі. Ухвалою суду від 18.09.2018 року підготовче засідання по вказаній цивільній справі було закінчено. Представником відповідача - [PERSON] 19.07.2018 року на адресу суду було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він зазначив, що Банком було пропущено строк позовної давності зі зверненням з позовною заявою до суду, у зв'язку з чим просив суд відмовити позивачу в повному обсязі у задоволенні вказаної позовної заяви. Обґрунтовує відзив, зокрема тим, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу за кредитом. А відтак, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення терміну його погашення. 10.09.2018 року на адресу суду від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача надав на адресу суду виписку про здійснення операції по картковому рахунку №5211537452366749, дата відкриття 14.08.2013 року, термін дії 06/17. 18.09.2018 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до поданих представником відповідача відзиву на позов та клопотання вбачається, що він просив суд звернути увагу на те, що згідно виписки по рахунку останнє повернення коштів відповідачем по картці було здійснено 16.09.2013 року. З цього часу, коли у позивача виникло право на подачу позову до суду, по 11.05.2018 року (час звернення позивача до суду) пройшло майже 5 років, що опираючись на норми статей ЦК України діє підстави вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, зазначає, що відповідач мав в ПАТ КБ «ПриватБанк» і іншу картку для отримання соціальних виплат, з якої позивач в подальшому незаконно без згоди відповідача списував грошові кошти на погашення кредиту. Вважає незаконним і нарахування одночасно і штрафу, і пені, що по суті є подвійною відповідальністю. Також зауважив, що договір між Банком та відповідачем згідно анкети-заяви укладено 26.12.2011р. , кредитний ліміт в заяві не визначено, а розрахунок заборгованості починається тільки з 14.08.2013р. (а.с.72-75, 97). 26.09.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла відповідь на відзив від представника ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої представник позивача зазначив, що відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н від 26.12.2011 року відповідач по справі має прострочену заборгованість, строк позовної давності Банком порушено не було, оскільки картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, в даному випадку до 06/17 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за відсутності представника позивача. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просив суд відмовити у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки останнім було пропущено строк позовної давності звернення до суду. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази та матеріали надані представником відповідача, приходить до наступного. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов'язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 26.12.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПриватБанку. Але з вказаної заяви не можливо встановити, які ж саме послуги замовив у позивача [PERSON], оскільки в анкеті не зазначено, що виявив бажання оформити на своє ім'я відповідач, виписка по картковому рахунку за цей період відсутня, доказів отримання кредитної картки відповідачем Банк суду не надав. (а.с.6-31). Крім того, вбачається, що відповідач отримував соціальні виплати, які також поступали на картковий рахунок відповідача, відкритий в ПриватБанку. Таким чином, твердження позивача, що відповідач 26.11.2011 року отримав в ПриватБанку кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] станом на 30.04.2018 року має заборгованість - 73613,96 грн., яка складається з наступного: -3380,50 грн. - заборгованість за кредитом; -63078,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3173,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -3481,62 грн. - штраф процентна складова; не доведено належними та допустимим доказами по справі. 19 липня 2018 року ухвалою суду вживалися заходи щодо витребування у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідних доказів та розрахунків на підтвердження отриманих сум, виданих карток [PERSON] (а.с.84) 10.09.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла довідка про видачу кредитної картки [PERSON] та виписка за договором №5211537452366748. Відповідно до довідки про видачу кредитної картки [PERSON] встановлено, що між АТ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5211537452366748, дата відкриття - 14.08.2013 року, термін дії 06/17. (а.с.94) В матеріалах справи міститься виписка з карткового рахунку [PERSON], відкритого в ПриватБанку, починаючи з 19.08.2013 року, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 3500 грн. та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Але договору на відкриття та обслуговування вказаного карткового рахунку Банк суду не надав , умови договору суду не відомі (а.с.88-93). Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 3,0% на місяць, пеня - пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - яка нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам 5 або більше днів при виникненні прострочки на суму більше ніж 50 грн. З 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6%, пеня - 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня - 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Тим же Тарифом передбачений обов'язковий щомісячний платіж на погашення заборгованості за кредитом в розмірі 7% від заборгованості , але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014р. - 5% заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), пільговий період спливає 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.7). Відповідач не заперечував, що дійсно користувався кредитною карткою, але не за договором від 26.12.2011р., що судом і приймається до уваги. Щодо пропуску позивачем строку позовної давності, про що було заявлено представником відповідача. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати абонастання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платіж починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів з 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (30.06.2017 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Отже, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, що відповідає кінцевому строку дії картки. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості був здійснений відповідачем 25.02.2014 року у сумі 500 грн., а останнє зняття коштів відповідачем з картки відповідно до виписки по картковому рахунку відбулось 14.03.2014 року, після чого жодного щомісячного платежу за користування кредитом відповідачем добровільно не здійснено, а виконувалось позивачем шляхом або автоматичного списання з якого-то іншого рахунку, відкритого на ім'я відповідача, але в сумі , не достатній для мінімального платежу, або за рахунок кредитного ліміту з той же кредитної картки, що не свідчить про визнання боргу відповідачем та не є підставою для переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України (а.с.88-93). Позивач звернувся до суду з позовом 11.05.2018 року, тобто після спливу позовної давності, оскільки після невнесення 25.03.2014 року чергового щомісячного платежу на картку право кредитора вважалося порушеним і у нього виникло право відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України до спливу визначеного договором строку кредитування заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з аргументами представника відповідача про те, що позивач 26.12.2011 року не укладав з відповідачем кредитного договору без номеру, а за кредитним договором від 14.08.2013 року сплинув строк позовної давності за вимогами позивача, а, отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed