Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

06 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019, який залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2020 визнано винною [PERSON] у вчиненні злочинів та встановлено факт неправомірного заволодіння коштами [PERSON] при розміщенні їх на депозитний рахунок АТ «Укрсиббанку» на суму 55368,62 грн. Вказує, що вказаним злочином йому заподіяно моральну шкоду, оскільки віна не міг використати свої єдині заощадження для життєво необхідних потреб. Віна перебував в емоційному стресі, так як залишився без коштів, які накопичував протягом всього життя. Як наслідок, в нього погіршився стан здоров`я, появилося відчуття тривоги. Завдану моральну шкоду він оцінює на рівні 100 000,00 грн. Просить стягнути таку моральну шкоду солідарно з [PERSON] та ТА «Украсиббанк». Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 03.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від АТ «Укрсиббанк» в якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог до банку відмовити, оскільки банком було добровільно відшкодовано позивачу матеріальні збитки, а факт завдання йому моральної шкоди не доведено на підставі належних та допустимих доказів. 06.08.2020 позивач надав суду відповідь на відзив де наголосив, що шкода йому завдана діями працівника банку [PERSON] , а тому в силу вимог ст. 1172 ЦК України, банк, як роботодавець відповідає за завдану позивачці шкоду. Ухвалою суду від 18.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали. Так позивач вказав, що акумулював власні кошти для старості, а тому розмістити їх на депозит в АТ «Укрсиббанк». Як з`ясувалося згодом, керівник відділення у банку привласнила кошти, що унеможливило їх своєчасне отримання. Позивач вказав, що він є людиною похилого віку, так як йому вже 82 роки, а тому для нього було великим стресом дізнатися, що розміщені у банку кошти пропали. Пояснив, що вже одного разу у нього пропали кошти, які він тримав у банківській установі СРСР, а тому після повторного позбавлення його коштів отримав шок та проблеми з серцем. Адвокат наголосила, що позивач виборював своє право на кошти протягом восьми років, а тому його моральні страждання є очевидними. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула Заслухавши думку учасників процесу, з огляду на те, що [PERSON] була повідомлена належним чином за місцем її зареєстрованого місця проживання, а фактичне її проживання не може бути встановлено, так як вона перебуває у міжнародному розшуку, то суд ухвалив проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача АТ «Укрсиббанк» в судовому засіданні, шляхом відеоконференцзвязку, заперечив проти задоволення позовних вимог в частині щодо банку з огляду на таке. Банк відшкодував матеріальні збитки позивачу в добровільному порядку. А моральні збитки не можуть бути покладені на банк, так як останнім не завдано позивачу жодних моральних страждань, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями банку та моральною шкодою позивача, крім того, позивачем не доведено факт завдання такої шкоди. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 05 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» в особі начальника відділення №873 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №263061691634375 USD за умовами якого [PERSON] розмістив банківський вклад на загальну суму 6930,00 доларів США (а.с. 53). Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019 №446/1917/16-к, який залишено без змін Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права займати посади, пов`язані з фінансово-господарською діяльністю строком на три роки, з конфіскацією належного на праві власності майна та зі штрафом розміром 700 неоподаткованих мінімумів громадян (а.с. 10-51). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком від 02.10.2019 встановлено, що 02.02.2012 в Кам`янка-Бузькому відділенні АКІБ «УкрСиббанк» №873, що знаходиться по вулиці Незалежності,77 в місті Кам`янка-Бузька Львівської області, між [PERSON] , з однієї сторони та АКІБ «УкрСиббанк» № 873 в особі керуючої вказаного відділення [PERSON] з іншої сторони, укладено підроблений договір банківського вкладу №263061691634375 USD з терміном дії до 05.08.2012, із виплатою вкладнику банківською установою процентної ставки в розмірі 20 % річних. Під час укладання вище вказаного договору, [PERSON] був переконаний у достовірності документа, а [PERSON] достовірно знала, що відомості у договорі не відповідають дійсності. Після укладання вище зазначеного договору банківського вкладу, [PERSON] отримавши від вкладника [PERSON] гроші в розмірі 6930 доларів США, що згідно курсу НБУ на 02.02.2012 становило 55368 гривень 62 копійки, достовірно знаючи та наперед усвідомлюючи, що вказаний договір є підроблений, укладений з метою обернення майна вкладника [PERSON] на свою користь, всупереч своїм функціональним обов`язкам та інструкцій банку, повторно реалізуючи свій злочинний умисел, отримані від вкладника [PERSON] гроші в касу банківської установи не внесла, грошові кошти останньому не повернула, тим самим заволоділа майном [PERSON] .. З огляду на наявність вироку від 02.10.2019, який набрав законної сили, а також положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доведенню обставина розміщення коштів [PERSON] на депозитному рахунку АТ «Укрсиббанк», а також факт привласнення таких коштів працівником банку [PERSON] у розмірі 55368,62 грн. Дані обставини не заперечують також і учасники справи. Листом від 25.02.2020 позивач [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» в якому просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду, однак листом від 19.03.2020 АТ «Укрсиббанк» фактично відмовив у відшкодуванні моральної шкоди (а.с. 56). Розглядаючи даний спір, суд відзначає, що такий виник з приводу відшкодування моральної шкоди позивачу, яка завдана йому у зв`язку з вчиненням відносно нього злочину працівником банку. Оцінюючи факт завдання моральної шкоди позивачу, суд відзначає, що сам факт неправомірного заволодіння коштами вкладника на суму 6930 доларів США працівником банку, та повернення їх через вісім років свідчить про наявність завданої моральної шкоди такому вкладнику. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Як видно з обставин справи, позивач був незаконно позбавлений належних йому коштів у великому розмірі протягом тривалого часу, тобто протиправна поведінка відносно нього мала місце. Також, як видно з матеріалів справи, позивач є людиною похилого віку (82 роки), потребує постійного лікування (а.с. 52)., а тому суд вважає, що такі обставини справи свідчить про наявність сильних душевних страждань та вимушених життєвих змін, а також позбавлення позивача можливості належно реалізувати право на охорону здоров`я. Оцінюючи розмір такої шкоди, суд вважає, що позивач підставно просить визначити такий на рівні 100 000,00 грн. з огляду на таке. Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При чому, суд враховує, що як вірно визначено у п. 6.4. Методичних рекомендаціях Листа Мінюсту від 13.05.2004р. N 35-13/797 "Відшкодування моральної шкоди" моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. Оскільки розмір моральної шкоди неможливо оцінити в повному обсязі з огляду на специфіку предмету доказування у даній категорії справ, то суду необхідно також керуватися загальними засадами цивільними законодавства такими як справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи, що загальна сума матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу незаконними діями працівника банку, становить 6930 доларів США, то суд вважає, що за даних, конкретних обставин справи (тривалості порушення, віку позивача, його захворювання) достатнім та справедливим буде відшкодування моральної шкоди на рівні 100 000,00 грн. Вирішуючи питання про солідарне стягнення, яке просить позивч, суд виходить з наступного. З обставин справи беззаперечно встановлено, що також не заперечується учасниками справи, що [PERSON] вчиняючи відповідні незаконні дії відносно позивача перебувала у трудових відносинах з АТ «Укрсиббанк», так як була начальником відділення №873. Спеціальною нормою, яка регулює питання відшкодування шкоди завданої під час виконання трудових обов`язків є ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Цьому обов`язку роботодавця кореспондує обов`язок працівника відшкодувати завдану шкоду, який передбачений ст. 132 КЗпП. Таким чином, в даному випадку саме роботодавець [PERSON] - АТ «Укрсиббанк» повинен нести відповідальність за шкоду, яка заподіяна нею при виконанні трудових обов`язків, що у свою чергу надає роботодавцю право зворотної вимоги до такого працівника. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування школи на працівника безпосередньо, оскільки відповідальність останнього є обмежена і оцінка розміру відповідальності працівника перед роботодавцем може бути здійснена виключно в межах окремого спору між роботодавцем та працівником. Причому суд вважає безпідставним формулювання позовних вимог позивача як солідарне стягнення, оскільки за правилами ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Будь-якої норми закону чи положень договору, які б визначали відповідальність відповідачів за завдану шкоду як солідарну, судом не встановлено, а позивачем не доведено. Тому, суд вважає, що цивільна відповідальність з відшкодування моральної шкоди позивачу повинна бути покладена на АТ «Укрсиббанк», а у задоволенні вимог до [PERSON] необхідно відмовити. Одночасно, з відповідача АТ «Укрсиббанк» необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved