Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулась 25.10.2019 року до суду з позовною заявою до [PERSON] , та просила стягнути з відповідача в порядку регресу майнову шкоду у розмірі 60110,51 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 03 серпня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ПП «Південна Логістична Компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0105040, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 05 жовтня 2016 року між ПП «Південна Логістична Компанія» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3559/16/000115, відповідно до якого ПП «Південна Логістична Компанія» передало, а відповідач прийняв у власність транспортний засіб «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 06 жовтня 2016 року відповідачем було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , відповідно до якого відповідач є власником транспортного засобу «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , а зазначеному транспортному засобу присвоєно державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 26 листопада 2016 року на вулиці 25-ої Чапаївської дивізії в місті Одесі відповідач, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia»,державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «FIONDA Accord», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який внаслідок зіткнення допустив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA Carina Е», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521 /20762/16-п від 26 грудня 2016 року. Загальна сума виплаченого страхового відшкодування потерпілим становить 60110,51 грн. Проте, будь-якого письмового повідомлення про настання означеної події від відповідача до позивача не надходило. Інформації та доказів наявності будь-яких документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди відповідачем позивачу надано не було. Таким чином, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38, підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV, ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого страхового відшкодування 60110,51 грн. до відповідача, як страхувальника та водія забезпеченого транспортного засобу. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року суддею Вергопуло А. К. було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , надав відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позов у повному обсязі. Вказував, що у разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа винна у дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу при ухваленні рішення по даній справі, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому с пори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Крім того, позивач нічим не підтверджує, що відсутність письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвело до необґрунтованих виплат. Позивач надав відповідь на відзив, де вказував, що лише наявність документально підтверджених поважних причин для неповідомлення страховика е підставою для відмови у задоволенні регресного позову. Отже, позивач не має обов`язку щодо надання суду підтверджень того, що порушення відповідачем п.п. 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-ІУ призвело до необґрунтованих виплат для задоволення регресного позову на підставі підпункту "ґ" пункту 38.1.1. статті 38.1. Закону №1961-IV. Саме невиконання відповідачем передбаченого Законом №1961-IV обов`язку щодо письмового повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, призвело до порушення передбачених цим Законом №1961-ІУ прав позивача щодо можливості вчинення своєчасно та у повному обсязі дій, спрямованих на вирішення питання щодо наявності підстав для проведення виплати страхового відшкодування, його розміру та запобігання необґрунтованих виплат. Обов`язку водія (чи страхувальника) забезпеченого транспортного засобу зателефонувати страховику не встановлено. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де вказував на необґрунтованість позовних вимог, посилаючись на правові позиції, викладені у постановах Верховного суду України: від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15, від 22.03.2017 року у справі №6-2011цс16, від 04.04.2018 року у справі №61-18св17, від 24.10.2018 року у справі №61-23426св18. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 03 серпня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ПП «Південна Логістична Компанія» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0105040, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 05 жовтня 2016 року між ПП «Південна Логістична Компанія» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3559/16/000115, відповідно до якого ПП «Південна Логістична Компанія» передало, а відповідач прийняв у власність транспортний засіб «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 06 жовтня 2.016 року відповідачем було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , відповідно до якого відповідач є власником транспортного засобу «Skoda Fabia», номер кузова [NUMBER] , а зазначеному транспортному засобу присвоєно державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 26 листопада 2016 року на вулиці 25-ої Чапаївської дивізії в місті Одесі відповідач, керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia»,державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «FIONDA Accord», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який внаслідок зіткнення допустив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA Carina Е», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521 /20762/16-п від 26 грудня 2016 року. Нa підставі вищезазначених документів та: заяви [PERSON] про виплату матеріального збитку від 01 лютого 2017 року, звіту №12-011 фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля від 08 січня 2017 року, зобов`язуючої пропозиції порталу АВТОонлайн ТОВ «Аудатекс Україна» шифр (№ справи) 00209341, страхового акту №00209341 від 23 лютого 2017 року та наказу №00209341 від 22 березня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплачено страхове відшкодування в розмірі 55328,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №012140 від 24 березня 2017 року; заяви [PERSON] про виплату матеріального збитку від 04 січня 2017 року, протоколу огляду транспортного засобу від 29.11.2016 року, ремонтної калькуляції №00209439 від 08.12.2016 року, заяви [PERSON] про погодження розміру суми страхового відшкодування від 05 січня 2017 року, страхового акту №00209439 від 05 січня 2017 року та наказу №00209439 від 13 січня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплачено страхове відшкодування в розмірі 4781,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №002028 від 18 січня 2017 року. Загальна сума виплаченого страхового відшкодування потерпілим становить 60110,51 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16 та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц. Згідно встановлених судами обставин, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду потерпілою особою, що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин дорожньо-транспортної пригоди та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що не свідчить про здійснення ним необґрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди. Необґрунтована виплата страхового відшкодування може мати місце у разі, коли повідомлення страховика про страховий випадок призвело до неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Крім того, згідно з постановою Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2011цс16 факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортної пригоди, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. При таких обставинах, суд погоджується з твердженнями відповідача, а позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed