Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, третя особа: [PERSON] , про визнання правочину дійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. 17 жовтня 1989 року мати позивача [PERSON] подарувала належний їй житловий будинок, по Ѕ частині своїм донькам - [PERSON] та [PERSON] . Договір дарування, посвідчений 17 жовтня 1989 року у Сосонівській сільській раді народних депутатів Нововодолазького району Харківської област, зареєстрований в реєстрі під № 53. 06 серпня 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А., щоб посвідчити договір дарування належної їй Ѕ частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , колишня адреса без назви вулиці та без номера будинку. Адреса змінена на підставі рішення Виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області № 78 від 24.05.2018 року. Нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, бо у договорі дарувальником зазначена [PERSON] , а також [PERSON] . У зв`язку з розбіжностями в написанні по-батькові Дарувальника в документі, що посвідчує право власності на житловий будинок, неможливо встановити дійсність правовстановлюючого документу на відчужуване майно. Окрім того, не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця документа не були прокреслені, наявні незастережені виправлення. Посилаючись на ст. ст. 204, 220, 321, 391 ЦК України просила визнати дійсним договір дарування житлового будинку. Зазначила, що сторони домовились щодо істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Вказала, що правочин був реальним і вчинений у формі, встановленій чинним законодавством. Суд, ухвалою від 13 лютого 2019 року, замінив відповідача, Сосонівську сільську раду Нововодолазького району Харківської області, правонаступником - Нововодолазькою селищною радою Харківської області. Ухвалою суду 29 березня 2019 року витребувано з Комунального Підприємства "Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційному бюро" інформацію про реєстрацію будинку [ADDRESS] та витребувано з АРХІВНОГО ВІДДІЛУ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ інформацію щодо посвідчення посадовою особою Сосонівської сільської ради 17.10.1989 року договору дарування будинку [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з?явився, через канцелярію суду надав клопотання, просив суд провести судове засідання за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач не направив свого представника для участі у судовому засіданні. Через канцелярію суду від Нововодолазької селищної ради Харківської області надійшла заява, щодо згоди відповідача з позовними вимогами, проханням розглянути справу за відсутності представника. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої з позовними вимогами згодна, заперечень проти позову не має та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 17 жовтня 1989 року в селі [PERSON] було укладено договір дарування між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , посвідчений посадовою особою виконавчого комітету Сосонівської сільської Ради народних депутатів Нововодолазького району Харківської області Кукленко Н. І., зареєстрований в реєстрі за № 53 (а.с. 10). Відповідно до вказаного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] і [PERSON] прийняли у дар будинок в селі Бражники Нововодолазького району Харківської області. Жилий будинок з надвірними належить дарителю [PERSON] на підставі довідки, виданої Нововодолазькою інспекцією Гостраха від 26.07.1990(а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] в селі Бражники, про що в книзі реєстрації актів про смерть Сосонівським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено запис за № 12 та 23 жовтня 1989 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). 06 серпня 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А., щоб посвідчити договір дарування належної їй Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 06.08.2018 року за № 652/02-31 нотаріус відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на таке. У договорі наявні розбіжності в написанні по-батькові дарувальника, не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця не прокреслені, порушено форму посвідчувального напису, а також наявні незастережені виправлення. Договір суперечить вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 р. N 1/5, що була чинною на день посвідчення договору. (а.с. 12 ) Згідно з рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області № 78 від 24 травня 2018 року було розглянуто заяву [PERSON] та присвоєно нову адресу житловому будинку з надвірними будівлями, а саме: [ADDRESS] (а.с. 77). З довідки Комунального підприємства «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» № 482 від 10 липня 2018 року про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування - для подання за місцем потреби на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що власниками будинку є [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору дарування від 17 жовтня 1989 року, станом на 31.12.2012 року загальна площа об`єкта - 53,0 кв. м, житлова площа - 31,6 кв. м. Об`єкт складається з житлового будинку - літера «А-1»; веранда - літера «а»; літня кухня - літера «Б»; сарай - літера «В»; сарай - літера «Г»; сарай - літера «Д»; сарай - літера «Е»; погріб - літера «М»; сарай - літера «З»; вбиральня - літера «Ж»; сарай - літера «К»; баня - літера «Л»; ворота з хвірткою - літера «N»; огорожа - літера «N1». Інвентаризаційна вартість - 151187 грн. Дата проведення технічної інвентаризації - 24 травня 2018 року. Адреса змінена на підставі рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області № 78 від 24 травня 2018 року. Колишня адреса - « с. Бражники, Нововодолазького району Харківської області». Самочинне будівництво, перепланування, реконструкція - не велися. (а. с. 11, 78). Відповідно до листа АРХІВНОГО ВІДДІЛУ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ № 01-79/31 від 12.06.2019 року, інформація щодо посвідчення посадовою особою Сосонівської сільської ради 17.10.1989 року договору дарування будинку [ADDRESS] відсутня(а.с.79) [PERSON] є матір?ю [PERSON] та [PERSON] . Вказане встановлено судом з такого. [PERSON] народилася [INFO] в селі Бражники Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1 та Бражніковським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області 31 січня 1953 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). З 31 грудня 1975 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб будо зареєстровано відділом ЗАЦС с. Нова Водолага Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 185 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , та дружини - [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] народилася [INFO] в селі Бражники Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 9 та Сосонівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 10 жовтня 1959 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що договір дарування між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] було укладено 17 жовтня 1989 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на час виникнення даних правовідносин. Статтею 244 ЦК УРСР ( в редакції Закону від 29 грудня 1996 року) передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що вимоги про визнання договору дарування дійсним не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки відповідно до наведених положень суд вправі лише за вимогою сторони, яка виконала цю угоду, та при доведеності ухилення другої сторони від нотаріального оформлення договору вирішувати питання про визнання такої угоди дійсною. Як убачається з матеріалів справи, договір дарування між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] 17 жовтня 1989 року було посвідчено посадовою особою виконавчого комітету Сосонівської сільської Ради народних депутатів Нововодолазького району Харківської області. Посвідчення вказаного договору посадовою особою виконавчого комітету Сосонівської сільської Ради народних депутатів було вчинено на підставі Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 р. N 1/5, тобто нотаріальне посвідчення договору відбулося, що відповідає вимогам ст. ст. 47, 48, 227 ЦК УРСР. Право власності [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у комунальному підприємстві «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» на підставі спірного договору дарування. Судом встановлено, що договір дарування від 17 жовтня 1989 року між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] було укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчено посадовою особою виконавчого комітету Сосонівської сільської Ради народних депутатів, яка відповідно до закону мала право на вчинення такої нотаріальної дії, оскільки законом чітко віднесено такий вид правочину до правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі і які підлягають нотаріальному посвідченню. Сторони домовились щодо істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Тобто, в момент вчинення правочину, а саме при укладанні вказаного договіру дарування, було виконано усі вимоги законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Наявність помилок у написанні прізвища, а також недотримання посадовою особою, яка посвідчила спірний договір, вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, не є підставою недійсності правочину, встановленою законом. В судовому порядку питання недійсності договору дарування, укладеного 17 жовтня 1989 року між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , не вирішувалось. Відтак, спірний договір дарування є дійсним. Додаткове визнання договору дійсним на підставі рішення суду не потрібне. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що підстави для визнання правочину дійсним відсутні, бо договір дарування від 17 жовтня 1989 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та нотаріально посвідчений посадовою особою виконавчого комітету Сосонівської сільської Ради народних депутатів, є дійсним за законом. Рішення про визнання цього правочину недійсним не існує. Жодна зі сторін, або інша заінтересована особа, яка заперечує дійсніть вказаного правочину, не зверталась з відповідним позовом. Нотаріусом було відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, з причин невідповідності договору вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 р. N 1/5, тобто фактично не було визнано право власності позивача на частину будинку в с. Бражники, Нововодолазького району Харківської області. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем вимога про визнання права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] заявлена не була. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 13 ЦК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права у спосіб, який забезпечить поновлення та захист порушеного права. На підставі викладено,

Outcome: dismissed