Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до суду, який в подальшому був уточнений, по якому просить суд: - Визнати усний договір, розписку від 16.07.2012 року та генеральну довіреність № 2515 від 05.06.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Лозенко В.В. у своєї сукупності - удаваним правочином, укладеним між [PERSON] та [PERSON] з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Nissan Maxima 1999 року, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; - Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Nissan Maxima 1999 року, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2007 року. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] на підставі розписки від 16.07.2012 року та генеральної довіреністі № 2515 від 05.06.2013 року придбав у [PERSON] автомобіль марки Nissan Maxima 1999 року, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю є [PERSON] 07.09.2018 року транспортний засіб було доставлено на зберігання на штрафмайданчик за порушення правил дорожнього руху, а саме паркування на місці для інвалідів. Згодом позивачу стало відомо, що на даний автомобіль накладено арешт, як на майно [PERSON] , оскільки право власності за позивачем на нього не зареєстровано. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник надав заяву про розгялд справи без його участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти позовних вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада". Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Як зазначив позивач, 16.07.2012 року [PERSON] на підставі розписки та генеральної довіреності №2515 від 05.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. був придбаний автомобіль марки Nissan Maxima 1999 року, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] за 10500 дол. США у [PERSON] . На підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2007 року вищевказаний автомобіль був зареєстрований за [PERSON] 07.09.2018 року, відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за порушення правил дорожнього руху, а саме паркування на місці для інвалідів, автомобіль [PERSON] був доставлений для зберігання на штрафмайданчик за адресою: [ADDRESS] без його присутності. Згодом позивачу стало відомо, що на даний автомобіль накладено арешт, як на майно [PERSON] , оскільки право власності за позивачем на нього не зареєстровано. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач звертаючись до суду просить визнати усний договір, розписку від 16.07.2012 року та генеральну довіреність № 2515 від 05.06.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Лозенко В.В. у своєї сукупності - удаваним правочином, укладеним між [PERSON] та [PERSON] з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Nissan Maxima 1999 року, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] та визнати за ним право власності на дане майно. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1, 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його матеріальним засадам, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Суд звертає увагу, що у розписці [PERSON] від 16.07.2012 року зазначено, що він зобов`язується по поверненню з рейсу зняти з реєстрації транспортний засіб, що і є предметом спору. Окрім цього - [PERSON] , якому згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого РП РЕВ 2-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2007 року належить спірний автомобіль, довіреністю на право розпорядження та керування транспортним засобом від 21.12.2017 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. за реєстровим №4195, уповноважив [PERSON] від його імені, зокрема, продати даний транспортний засіб який, в свою чергу, уповноважив [PERSON] довіреністю від 10.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Черненком І.П., за реєстровим № 2545. Суд звертає увагу, що в постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року по справі №6-100цс15 зазначено, що обов`язок реєстрації придбаних транспортних засобів покладається на їх власників. Суд критично ставиться до визнання відповідачем - [PERSON] позову, оскільки у розписці [PERSON] від 16.07.2012 року зазначено, що він зобов`язується по поверненню з рейсу зняти з реєстрації транспортний засіб, що і є підставою для звернення до суду із даним позовом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за безпідставністю вимог. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed