Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору про надання послуг з санаторно-курортного лікування за бюджетні кошти № 123, який укладений між Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, Дочірнім підприємством «Санаторій Україна» ПрАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» та ліквідатором ЧАЕС І категорії В.І. Уліч, а також додаткової угоди до договору № 123 від 21.06.2018 року прибув до санаторію про отримання послуг з 17.10.2018 року по 03.11.2018 рік. 17.10.2018 року споживач отримав санаторно-курортну книжку з переліком лікувальних обстежень та лікувальних процедур щодо серцево-судинних захворювань і був поселений в палату 25. Після поселення була усна заявка про усунення недоліків незручностей зокрема: відсутності теплої води, елементів живлення до пульту керування телевізором, належної антени до телевізора, відсутності радіомовлення, відмови замовлення відповідних блюд харчування. На жаль, покращення законних послуг не відбулося. 18.10.2018 року о 14 год. приїхала швидка медична карета через порушення ритму роботи серця у споживача. У супроводі лікаря швидкої допомоги дійшов до машини. За цей проміжок часу працівники санаторію зібрали його речі та намагалися разом із представником охорони занести в салон машини швидкої допомоги. Але на його прохання лікар не дозволив. 18.10.2018 року в кардіологічному відділенні лікарні у м. Буча впродовж двох годин ритм роботи серця був поновлений і зранку 19.10.2018 року його виписали та видали виписку № 8719/1361. 19.10.2018 року в 11 год. підійшов до палати № 25 для продовження оздоровлення, але палата була закрита. Для вирішення питання в головного лікаря охоронник до прийомної не допустив та повідомив, що є відповідна вказівка, розпорядження, щоб він залишив територію санаторію без вручення відповідного наказу, розпорядження щодо прийняття такого рішення. 01.11.2018 року була подана заява начальнику Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради П.В. Зброжеку про отримання копії документів про дострокове припинення оздоровлення і отримав акт № ОУ-0000684 без дати, без підпису П.В. Зброжека, В.І. Уліча, а тільки за підписом головного лікаря санаторію М.В. Гуртавцевої в якому вказано про його перебування з 17.10.2018 року по 18.10.2018 року та вартість наданих послуг в сумі 758 грн. В акті немає посилань на правову причину дострокового припинення отримання послуг з оздоровлення. За таких обставин вважає, що «Санаторій Україна» порушив ст. 49 Конституції України щодо забезпечення соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, ст. 68 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» про забезпечення медико-санітарного відпочинку, а також умов договору. Через порушення чинного законодавства умов договору, незадовільних умов оздоровлення, дострокового припинення договору без зазначення причин залишення території санаторію, намагання самовільного виносу речей в карету швидкої допомоги в нього з`явився приступ аритмії роботи серця і тому вважає, що є причини на відшкодування моральної шкоди, котру оцінює в розмірі 50000 тисяч гривень. Зважаючи на той факт, що позивач не отримав оздоровлення відповідно до положення статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно якого держава гарантує безплатне одержання санаторно-курортних путівок. Такого права «Санаторій Україна» позбавив ліквідатора з інвалідністю. Вважає, за необхідним за невикористану путівку, котру надає держава зобов`язати «Санаторій Україна» виділити кошти для оздоровлення в кардіологічне відділення санаторію «Жовтень» селища Конча-Заспа в розмір 9684 грн. виходячи з того, що вартість однієї доби складає 538 грн. Оскільки ця інформація є публічною по телефону [NUMBER] , тому доказуванню не потребує. Просив визнати протиправними дії Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» щодо дострокового оздоровлення [PERSON] та стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь [PERSON] 9684 гривень для купівлі санаторно-курортної путівки, а також моральне відшкодування в розмірі 50000 тисяч гривень. 02.07.2019 року від представника відповідача Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвокат Лисенко Г.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона вказала, що 17.10.2018 року позивач поступив в санаторій з діагнозом атеросклероз перестистируща форма, фібриляція предсердій, гіпертонічна хвороба 2 ступеню. 18.10.2018 року стан хворого погіршився, виникла віддишка, участилося серцебиття. Від приймання ліків позивач відмовився. Було терміново потрібна госпіталізація, у зв`язку з чим було викликано швидку допомогу, яка забрала позивача до лікарні. Подальше перебування позивача в санаторію було неможливе, оскільки лише погіршило б стан здоров`я позивача. Ці обставини позивач сам визнає. Також вказує, що в даному спорі належним відповідачем щодо стягнення компенсації вартості путівки є Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради. Просила відмовити у задоволенні позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвокат Лисенко Г.О. не з`явилася , до суду подала заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та розгляд справи провести без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, між Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради і Дочірнім підприємством «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії [PERSON] було укладено договір № 123 про надання послуг з санаторно-курортного лікування за бюджетні кошти. Відповідно до п. 1.2. виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з проживання, харчування та лікування згідно з переліком базових послуг. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору строк надання послуг за цим договором з 09.10.2018 року по 26.10.2018 року. Відповідно до п.1.4. вказаного договору санаторно-курортні послуги, що надаються за цим договором включають послуги з тимчасового розміщення (проживання) у двомісному однокімнатному номері з усіма зручностями, послуги харчування у тому числі дієтичне харчування за дієтичним раціоном. Відповідно до п.1.5. вказаного договору споживач може самостійно замовити у виконавця додаткові послуги (зміна умов проживання на номер вищої категорії, покращене харчування, додаткове лікування). Оплата таких додаткових послуг здійснюється споживачем за власні кошти. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору вартість послуг, які надаються відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. цього договору становить 6822 грн., без ПДВ. Відповідно до додаткової угоди № 15 до договору № 123 від 21.06.2018 року про надання послуг з санаторно-курортного лікування за бюджетні кошти зменшено суму договору на 6064 грн. Внесено зміни до п.п. 2.1 п. 2 «Вартість та порядок оплати послуг» виклавши його в наступній редакції: «Вартість послуг, які надаються відповідно до пунктів 1.1. та 1.2., цього договору становить 758 грн. Відповідно до додаткової угоди № б/н до договору № 123 від 21.06.2018 року про надання послуг з санаторно-курортного лікування за бюджетні кошти внесено зміни до п.п. 3.1 п. 3 «Порядок надання послуг», виклавши його в наступній редакції «Строк надання послуг за цим договором з 17.10.2018 року по 03.11.2018 року». Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом четвертим частини першої ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено право осіб, віднесених до першої категорії, на позачергове щорічне безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що Дочірнє підприємство «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» згідно договору № 123 є виконавцем послуг щодо надання санаторно-курортних послуг для оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а замовником послуг є Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, вимога позивача щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь його користь 9684 гривень для купівлі санаторно-курортної путівки не підлягає до задоволення. Також позивачем не доведено обставини, які б вказували на порушення відповідачем його прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав та законних інтересів. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Зазначений перелік дій, внаслідок яких особа може зазнавати моральної шкоди, безперечно не є виключним та не перелічує всі випадки, коли особі завдається моральна шкода. Отже, правильним є визначення моральної шкоди, яке надається п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності , прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Стаття 1167 ЦК встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. При цьому треба враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить та інші обставини. Вимагаючи відшкодування моральної шкоди, позивач визначив її розмір, виходячи з особистих міркувань, при цьому не зазначає в чому виявилися його моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, які на його думку, були завдані діями відповідача, а тому суд відмовляє в вимозі щодо стягнення з відповідача на його користь морального відшкодування. Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про вчинення певних дій слід відмовити На підставі викладеного,

Outcome: dismissed