Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

07 червня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком[PERSON] , [INFO] , але дитина проживає разом з нею і знаходиться тільки на її утриманні, батько не приділяє уваги вихованню сина, не утримує його матеріально, постійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, його життям не цікавиться. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки перевіркою сім`ї позивачки було встановлено, що відповідач неблагонадійний, вихованням та матеріальним утриманням сина не цікавиться. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 15 вересня 206 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 січня 2012 року був розірваний. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. В теперішній час [PERSON] проживає та перебуває на утриманні своєї матері. Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки після розлучення батько хлопчика фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, за період з часу розлучення не зв`язувався з дитиною, не відвідував його, ніякої матеріальної допомоги не надавав, аліментів не сплачує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі Миколаївської районної державної адміністрації від 27 жовтня 2021 року відповідач не виконує своїх батьківські обов`язків відносно своєї дитини, її життям та здоров`ям не цікавиться, не підтримує сина матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав в судовому порядку. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов`язку по її вихованню. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки в сумі 908 грн.

Outcome: approved