Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селищі Микільська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся заявника та була похована на кладовищі в селищі Микільська Борщагівка. [INFO] помер чоловік бабусі та дід заявника [PERSON] , який був похований разом з бабусею. Оскільки заявник доглядає могили баби та діда, виникла необхідність в отриманні свідоцтва про поховання, яке видається виключно на підставі свідоцтва про смерть. Зважаючи на те, що [PERSON] померла 70 років тому, то її свідоцтво про смерть виявилось відсутнє. За результатами перевірки Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві актовий запис про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , не виявлено. Встановлення даного факту необхідно з метою подальшого отримання свідоцтва про поховання, тому заявник звернувся до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи про день та час слухання справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення. Також, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються, якщо, згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Згідно із пунктом 18 цієї Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, про що у книзі реєстрації актів про народження 04.07.1953 зроблено запис № 34. Батьками у свідоцтві зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1950 батька заявника - [PERSON] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Згідно листа Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області від 01.06.2019 року актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] ( [INFO] по відділу не виявлено. 12.05.2020 року Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у внесенні змін до актового запису про народження № 29 від 11.12.2019 року на [PERSON] , оскільки актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Листом від 18.06.2021 року №1559/21.10-36 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві повідомлено, що при перевірці, проведеній в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо наявності актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , місце смерті- Микольська Борщагівка , інформації не виявлено. Згідно ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.6 ст. 81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що в ході судового розгляду суду не було надано достатньо доказів, належних та допустимих на підтвердження факту смерті [PERSON] саме цієї дати [INFO], а тому подана заява не підлягає задоволенню. Доказова база заявника складається виключно з логічних висновків, зокрема існування такої людини та відповідно її смерті, яка підверджується, на думку представника заявника копією фотографії пам"ятника, проте такі доводи представника заявника не є достатніми для постановлення судом рішення про встановлення факту смерті особи. Крім того, згідно наданої суду копії фотографії пам"ятника вбачається, що дата смерті [PERSON] взагалі відсутня. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed