Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивує тим, що з 03.11.2013 року він проживав разом із [PERSON] у м. Ківерці по вул. Габріели Запольської, 20 Волинської області, у будинку, належному останній. [PERSON] вирішила робити ремонт у вказаному домоволодіння, для чого придбала біде, умивальник з тумбочкою, а 06.12.2013 року він за власні кошти придбав дзеркало з під світкою за 950 грн., а 10.12.2013 року він з власної кредитної картки оплатив замовлені [PERSON] металопластикові вікна у розмірі 3512 грн., а 11.12.2013 року 1200 грн., про що свідчать банківські виписки. 13.12.2013 року [PERSON] повернула йому 4720 грн. для погашення кредиту. 2.12.2013 року ним також було придбано пилосос, кухонні аксесуари та пральну машину на загальну суму 6420 грн., з яких 3420 грн. він оплатив із пенсійної картки, а на 3000 грн. оформив кредит, який повністю погасив лише 04.03.2014 року. з лютого по вересень 2014 року [PERSON] знову поїхала до Італії, тому він сам вів господарство, з її сином [PERSON] у нього склались неприязні відносини. Внаслідок чого останній періодично наполягав на виселенні його з будинку. Весною 2015 року [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] планує переїхати у її будинок, тому позивачу слід виїхати. При переїзді відповідач [PERSON] не дозволив йому забрати дзеркало та пральну машину. Просить суд витребувати від [PERSON] та [PERSON] на його користь належне йому майно, а саме: дзеркало з під світкою та пральну машину LG|F 12B9LD/. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити по вищенаведених підставах. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, оскільки [PERSON] в повному обсязі відшкодувала позивачу витрачені ним кошти на придбання спірного майна, про що свідчать виписки про банківські перекази, а тому підстав для задоволенні позову немає. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки по розрахунковій картці [PERSON] (а.с. 4-7) 3420 грн. ним було витрачено у магазину техніки «Делюкс» та 06.12.2013 року 950 грн. у магазину ремонт/будівництво, а згідно виписок з кредитної картки позивача 10.12.2013 року ним було оплачено 3512 грн. у магазину ремонт/будівництво: Сантехніка, а 11.12.2013 року 1200 грн. оплачено через термінал (а.с. 8), укладено кредитний договір на 3000 грн. (а.с. 9-12). Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Правом на подання віндикаційного позову наділені як власники, так і титульні володільці, які на час подання позову володіли цим майном. При цьому позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві. Відповідачем за віндикаційним позовом є незаконний володілець майна, незалежно від того, чи знає він про неправомірність і незаконність свого володіння, чи ні. При цьому незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Підставами виникнення права власності слугують юридичні факти, перелік яких міститься в главі 24 ЦК України. Предметом віндикаційного позову виступає вимога власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно заволоділа цим майном, про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння. При цьому, за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи (що неможливо у разі вибуття з володіння власника речей, визначених родовими ознаками). У такому випадку інтереси власника можуть захищатися іншими способами (наприклад позов про повернення безпідставно придбаного майна, про відшкодування шкоди тощо). З цих самих міркувань унеможливлює також звернення з віндикаційним позовом у тих випадках, коли майно було спожите, втрачене, зіпсоване незаконним володільцем. Підставою віндикаційного позову будуть обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, та факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача тощо. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобовязально-правових відносин щодо спірного майна. Відповідно до статей10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] лише надав перелік майна, яким, на його думку, незаконно заволодів відповідач, проте позивач не надав жодного доказу в підтвердження того, що відповідачем не було компенсовано йому вартості цього майна, при цьому представником відповідача надано виписку про поштові грошові перекази,відповідно до яких в період з 29.05.2013 року по 03.06.2015 року відповідачем позивачу було перераховано грошові кошти, що не заперечується позивачем. Посилання позивача на те, що він отримані по переказу кошти відповідачки [PERSON] використовував для погашення її кредитів будь-якими доказами не підтверджена. Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку із недоведеністю належності позивачу спірного майна.

Outcome: dismissed