Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

27 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації негативною та недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що 25.12.2013 року в с.Багате Ізмаїльського району Одеської області відбулися загальні збори пайовиків майнових паїв колишнього КСП «Україна» за адресою: с.Багате, вул. Леніна, 28., на яких були присутні 60 осіб, у тому числі відповідачі. У своїх виступах [PERSON], [PERSON], [PERSON], поширювали негативну та недостовірну інформацію про те, що [PERSON] одноосібно без згоди з пайовиками, не отримавши рішення загальних зборів, зловживаючи службовим становищем, продав вінпункт загальною площею 562,1 кв.м., розташований за адресою: с. Багате, вул. Леніна, 96, який належав пайовикам колишнього КСП «Україна». На зборах були присутні особи, які були свідками поширення цієї інформації: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначена інформація є недостовірною, тому що вищевказане майно було продано ДВС на прилюдних торгах по реалізації арештованого майна, згідно з актом від 24.05.2006 року про проведення прилюдних торгів з реалізації майна. Ці торги відбулися 25.04.2006 року за адресою: м. Ізмаїл, вул. Леніна, 23 в приміщенні ДВС в м. Ізмаїлі та проведені представником ОФ СДП «Укрспцюст». Про те, що було проведено торги ні позивача, ні СК «Україна» ні пайовиків про це проінформовано не було. Отже, [PERSON] вважає, що відомості, розповсюджені відповідачами, не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, підривають його авторитет як колишнього керівника підприємства серед односельчан та рідних. Розповсюдження недостовірної інформації призводить до моральних страждань і переживань позивача, оскільки відповідачі принизили його перед іншими людьми, родиною, односельчанами. У зв'язку з зазначеним, позивач просить визнати негативною та недостовірною інформацію, розповсюджену [PERSON], [PERSON], [PERSON], 25.12.2013 року на загальних зборах пайовиків майнових паїв колишнього КСП «Україна» про те, що [PERSON] одноосібно без згоди з пайовиками та без рішення загальних зборів продав вінпункт загальною площею 562,1 кв.м., розташований за адресою: с. Багате, вул. Леніна, 96; зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], спростувати вказану інформацію відносно [PERSON], яку вони поширювали 25.12.2013 року на загальних зборах пайовиків майнових паїв колишнього КСП «Україна» за адресою: с. Багате, вул. Леніна, 28 на наступному засіданні загальних зборів пайовиків майнових паїв колишнього КСП «Україна», стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], моральну шкоду в розмірі по 10 000 грн. з кожного на користь [PERSON] та витрати на сплату судового збору у розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що хоча 25 грудня 2013 року не відбулися загальні збори пайовиків майнових паїв у зв'язку з відсутністю кворуму, однак зібралося біля 60 осіб в присутності яких відповідачі звинувачували [PERSON] у продажу вінпункту. Тому, оскільки ця інформація є негативною та недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги та обставини позову не визнали. [PERSON] пояснив, що дійсно 25 грудня 2013 року загальні збори пайовиків майнових паїв не відбулися у зв'язку з відсутністю кворуму, однак він не стверджував, що [PERSON] продав вінпункт, а неодноразово звертався до нього, як до колишнього директора СК «Україна» з проханням надати відповідь куди реалізовано майно належне СК «Україна». Конкретно про вінпункт мова не йшла. [PERSON], та [PERSON] також на полягали на тому, що вони не говорили що [PERSON] продав вінпункт. Вислухавши позивача, його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В п.п. 4, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що на 25 грудня 2013 року о 10 год. 00 хв. було запрошено пайовиків СК «Україна» на загальні збори пайовиків майнових паїв, яке повинно було відбутися в актовому залі адмінбудівлі на 2 поверсі. Повістка дня: розпаювання майна СК «Україна», що підтверджується оголошенням а.с. 6. Однак, як вбачається з відповіді СК «Україна» на запит суду а.с. 52 загальні збори пайовиків майнових паїв не відбулися, протокол зборів не вівся. Дані обставини, щодо не проведення у зв'язку з відсутністю кворуму загальних зборів пайовиків майнових паїв та не ведення протоколу також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], та визнали сторони, тому згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Згідно показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що особи, які прийшли 25 грудня 2013 року о 10 год. 00 хв. до актового залу адмінбудівлі на другому поверсі в с. Багате обговорювали питання розпаювання майна. При цьому як вбачається зі свідчень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] намагався з'ясувати у [PERSON] відомості щодо реалізації майна належного СК «Україна». Суд критично відноситься до показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтверджували, що відповідачі стверджували, що [PERSON] продав вінпункт, а саме [PERSON], оскільки він спочатку пояснив, що збори пайовиків були в лютому 2014 року стверджував, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] говорили, що вінпункт проданий [PERSON] за маленьку ціну, та не зміг пояснити хто в якому порядку говорив на зібранні, та про що. У [PERSON] виник конфлікт з [PERSON], та вона чула по голосу, що говорили [PERSON], та [PERSON] на зібранні. Хто за ким виступав вона також не змогла пояснити, стверджувала, що всі особи, які перебували на зібранні викрикували з місця. [PERSON] також надав пояснення, що він сидів на першому ряду, [PERSON] та [PERSON], в кінці залу, однак він не повертаючись по голосу чув, що викрикували [PERSON] та [PERSON] Крім того, взагалі не один із свідків не підтвердив, що відповідачі стверджували, що [PERSON] «одноосібно без згоди з пайовиками та без рішення загальних зборів», «загальною площею 562,1 кв.м., розташований за адресою: с. Багате, вул. Леніна, 96». Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів факту поширення відповідачами недостовірної інформації щодо нього, а саме щодо продажу ним одноосібно без згоди з пайовиками та без рішення загальних зборів вінпункту загальною площею 562,1 кв.м., розташованого за адресою: с. Багате, вул. Леніна, 96, у зв'язку з чим позов щодо захисту честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації негативною та недостовірною задоволенню не підлягає. В п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що спростування має здійснюватись у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Тому, суд приходить до висновку, що позов в частині спростування інформації на наступному засіданні загальних зборів пайовиків майнових паїв колишнього КСП «Україна» не можливо задовольнити, оскільки загальні збори пайовиків майнових паїв не відбулися у зв'язку з відсутністю кворуму. У відповідності зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 23 ч. 2 п. 4 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до роз'яснень наданих судам в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки судом не встановлено, розповсюдження відповідачами негативної та недостовірної інформації щодо позивача, яка порушує його честь, гідність та ділову репутацію, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації негативною та недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки він не доведений та не обґрунтований.

Outcome: dismissed