Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач у серпні 2012 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № 2008-123 від 09.09.2008 року у розмірі 99830 дол. США 57 центів; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 2008-123 від 09.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 53000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON] , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителями [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку до попереднього судового засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2013 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від ПАТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справа №201/17487/15-ц, провадження №2/201/4492/2015 за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справа 201/17487/15-ц, провадження №2/201/4492/2015-ц за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року зупинено провадження у справі до ухвалення рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року у справі №201/17487/15-ц. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду у підготовче судове засідання. 10.12.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №2008-123, який укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , у зв`язку з тим, що договір поруки від 09 вересня 2008 року №2008/123-2, укладений між [PERSON] на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] (відповідач) за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №208-123 є припиненим на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Оскільки на адресу позичальника [PERSON] надійшла вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.08.2011 року №30.1.0.0/2-895DNLES0E5Y0 (яку позичальник [PERSON] отримав 13.08.2011 р.) про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, тобто строк виконання основного зобов`язання за договором настав 13.09.2011 року. З відповідним позовом банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська лише 20.08.2012 року, тобто пізніше ніж протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, за таких умов договір поруки є припиненим на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. 10.12.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позову заяву. Відповідно до якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №2008-123, який укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , у зв`язку з тим, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року справа №201/17487/15-ц, провадження №2/201/799/2016, було задоволено позов [PERSON] та визнано поруку припиненою. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року, провадження №61-20589св18, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року та Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року залишено без змін, поновлено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року. У зв`язку з вищевикладеним, порука за договором поруки від 09 вересня 2008 року, укладеним між [PERSON] з ПАТ КБ «ПриватБанк» №2008/123-1 на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 09 вересня 2008 року №2008-123 судом визнана припиненою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року задоволено клопотання відповідача про витребування від ПАТ КБ « ПриватБанк» належним чином завірені: матеріали виконавчого провадження №57266029 за виконавчим написом №6133 від 06.11.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., сума стягнення за виконавчим листом 3 441 719,03 грн.; матеріали виконавчого провадження №45243120; виконавчий напис №1633 від 06.11.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 03.03.2020 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що банком підготовлено та направлено до суду уточнену позовну заяву. 03.03.2020 року надійшла уточнена позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», згідно з якою визначені сторони по справі. Просили суд: стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 101082,13 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2012 року складає 807949,47 грн. станом на 09.08.2012 року за кредитним договором №2008-123 від 10.10.2008 року та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі, а саме: зобов`язано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну надати суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису №6133 від 06.11.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., сума стягнення за виконавчим листом 3 441 719,03 грн. 04.06.2020 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказала, що не зважаючи на те, що банк сам подав позов до суду про стягнення заборгованості та визначення розміру заборгованості, позивач 02 листопада 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни з заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору №2008-123 від 09.09.2008 року, а саме: 162668, доларів США 32 центи, що за курсом НБУ на 05.10.2015 року складає еквівалент 3 440 019,03 грн. Виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №6133 від 06 листопада 2015 року був пред`явлений позивачем до виконання, та відповідно, 21 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП №57266029 про примусове виконання виконавчого напису №6133, виданого 06.11.2015 року про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 3 441 719,03 грн. 11.10.2018 року у виконавчому провадженні №57266029 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] , а саме: розшук автомобіля марки MERCEDES-benz 313 DПE, 2003 р/в, реєстраційний номер [NUMBER] . Того ж, 2018 року, [PERSON] був зупинений органами національної поліції та вказаний автомобіль був вилучений у [PERSON] у зв`язку з розшуком в рамках виконавчого провадження. Тобто, за виконавчим провадженням було здійснено часткове погашення боргу [PERSON] (сума стягненої заборгованості відповідачу на сьогодні не відома). На даний час виконавчий документ повернений стягувачу. Виконавчий напис не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому позивач АТ КБ «ПриватБанк» може знову пред`явити його до виконання та здійснювати подальше стягнення заборгованості, розмір якої позивач визначив на власний розсуд. Наявність судового провадження по даній справі, за тим же самим кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року, та тим більше - винесення рішення про стягнення заборгованості призведе до подвійного стягнення суми боргу, що є неприпустимим та суттєвим порушенням прав відповідача. Вважає, що оскільки банк вже самостійно визначив суму заборгованості та проводить стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, тому є всі законні підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі, аби не допустити подвійного стягнення заборгованості за одним і тим же кредитним договором. Просила в позові відмовити. 29.07.2020 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, в якому зазначили щодо правомірності подання заяви про стягнення заборгованості. Вказали, що дійсно 06.11.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення грошових коштів у сумі 3 441 719,03 грн. за кредитним договором 2008-123 від 09.09.2008 року. Зазначили, що 05.11.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лукіним М.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №57266029, встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке було звернено стягнення, а здійснення виконавцем заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними. Згідно з випискою по рахунку, погашень заборгованості після 03.10.2011 року відповідачем не здійснювалося, таким чином пред`явлення позовних вимог про стягнення заборгованості є правомірним. Зазначив, що раніше винесений виконавчий запис не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після попереднього рішення суду. Просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до уточненої позовної заяви просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених в відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених в відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008-123 від 09.09.2008 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 53000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018 року. Відповідно до п.1.3 Договору строк повернення кредиту, процентів і винагороди згідно Графіку погашення кредиту, процентів і винагороди (Додаток №1 даного Договору), але не пізніше 09 вересня 2018 року. Згідно з п.1.4 Договору кредит надається на наступні цілі: придбання основних фондів. Відповідно до п.4.1 Договору позичальник сплачує проценти в розмірі 18% річних. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору №2008-123 від 09 вересня 2008 року щомісячний платіж складає 963 дол. США 53 центи. Вимоги до відповідача [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки № 2008/123-2 від 09.09.2008 року. Відповідно до договору поруки № 2008/123-2 від 09.09.2008 року [PERSON] зобов`язався солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 2008-123 від 09.09.2008 року, строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п`яти років, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №2008-123 від 09.09.2008 року заборгованість станом на 09.08.2012 р. склала 101082,13 дол. США в тому числі 52831,11 дол. США - заборгованість за кредитом; 36638,16 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11612,86 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року по цивільній справі № 201/17659/15-ц за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Акцент-Банк» про визнання поруки припиненою в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову [PERSON] Визнано припиненим договір поруки від 09 вересня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року скасовано. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2016 року залишено в силі. Зазначено, що зі змісту кредитного договору від 09 вересня 2008 року вбачається, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 963,53 дол. США, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно з договором поруки від 09 вересня 2008 року відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання за кредитним договором. Апеляційний суд установив, що позичальник свій останній платіж сплатив 09 грудня 2009 року, а наступний термін платежу за договором був визначений 11 січня 2010 року, який він не здійснив, а тому з 12 січня 2010 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 12 січня 2010 року) пред`явити вимоги до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука [PERSON] припинилася в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, однак правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 02 листопада 2015 року в зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати відсотків та погашення кредиту, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору №2008-123 від 09.09.2008 року. Згідно із заявою загальна сума заборгованості [PERSON] , що підлягає стягненню станом на 05.10.2015 року складає 162668 дол. США 32 центи. До даної заяви банком долучено розрахунок заборгованості станом на 05.10.2015 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 162718 доларів США 32 центи, що за курсом НБУ на 05.10.2015 року (один долар США дорівнює 21,1474430 гривень) складає еквівалент 3 440 019 гривень 03 копійки, з урахуванням: заборгованість за кредитом - 52831 доларів США 11 центів (еквівалент 1 117242 грн. 89 коп.); заборгованість по відсоткам - 53025 доларів США 68 центів (еквівалент 1121357 грн. 55 коп.); заборгованість за комісією - 1235 доларів США 25 центів (еквівалент 26122 грн. 38 коп.); заборгованість з пені - 55576 доларів США 28 центів (еквівалент 1175296 грн. 21 коп.), а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700,00 гривень. 06.11.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №6133 про стягнення грошових коштів у сумі 3 441 719,03 грн. за кредитним договором №2008-123 від 09.09.2008 року, що за курсом НБУ на 05.10.2015 року складає еквівалент 3 440 019,03 грн. Виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №6133 від 06 листопада 2015 року був пред`явлений стягувачем до виконання, та відповідно, 21 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Овсюк М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 57266029 про примусове виконання виконавчого напису №6133, виданого 06.11.2015 року про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 3 441 719,03 грн. 11.10.2018 року у виконавчому провадженні №57266029 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Овсюк М.А. винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] , а саме розшук автомобіля марки MERCEDES-benz 313 DПE, 2003 р/в, реєстраційний номер [NUMBER] . 05.11.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лукіним М.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №57266029, встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке було звернено стягнення, а здійснення виконавцем заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Як вказала представник відповідача, того ж 2018 року [PERSON] був зупинений органами національної поліції та вказаний автомобіль був вилучений у [PERSON] у зв`язку з розшуком в рамках виконавчого провадження та за виконавчим провадженням було здійснено часткове погашення боргу [PERSON] та сума стягненої заборгованості відповідачу на сьогодні не відома. Однак ні позивачем, ні відповідачем не надано суду жодного доказу щодо реалізації автомобіля марки MERCEDES-benz 313 DПЕ, 2003 р/в, реєстраційний номер [NUMBER] та, відповідно часткового погашення заборгованості суду не надано. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене оскільки, позивачем не надано суду належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України розрахунку заборгованості, а отже розмір заборгованості за кредитним договором, на стягненні якого наполягає позивач не доведено. Виходячи із вищевикладеного та беручи до уваги, що на даний час виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною №6133 від 06 листопада 2015 року, який включає суму заборгованості за даним позовом, не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому може знову бути пред`явлений позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до виконання та проводитися подальше стягнення заборгованості, розмір якої позивач визначив на власний розсуд. Суд доходить висновку, що наявність судового провадження по даній справі, за тим же самим кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року, та винесення рішення про стягнення заборгованості призведе до подвійного стягнення суми боргу, тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed