Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею, [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру №19, що розташована по вул.Курчатова,55 в м.Маріуполі, загальною площею 46,4 кв.м., жилою площею 28,0 кв.м. В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що на підставі розпорядження органу приватизації державного підприємства з ремонту та експлуатації житлового фонду "Житловик" від 08 грудня 1994 року № 25657 квартира [ADDRESS] у м Маріуполі Донецької області була передана в спільну сумісну власність на ім'я наймача - [PERSON] та членів її сім'ї - [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво на право власності на житло від 08 грудня 1994 року № 25657 було видано наймачеві 26 грудня 1994 року згідно Книги реєстрації квартир, одноквартирних будинків, що належать громадянам на праві приватної власності по Іллічівському району. На теперішній час [PERSON] стало відомо, що нами було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло. Позивачка звернулась до відповідача з заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, однак їй було відмовлено, тому позивачка була змушена звернутись до суду з відповідною заявою та просила визнати право спільної сумісної власності на квартиру, що розташована з адресою: [ADDRESS], загальна площа якої становить 46,4 кв.м, житлова- 28,0 кв.м. за [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), [PERSON] та [PERSON]. Позивачі у судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1994 року. Згідно до відповіді МКП «Маріупольське БТІ» №28 від 15 січня 2016 року, інформації за ким зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], загальна площа якої становить 46,4 кв.м, житлова- 28,0 кв.м, в МКП «Маріупольське БТІ» не значиться. Згідно відповіді Департаменту міського майна Маріупольської міської ради №07-4/271 від 27 січня 2016 року щодо видачі дублікату свідоцтва на право власності на житло у звязку із втратою оригіналу зазначеного документу на квартиру [ADDRESS], позивачці було відмовлено. Позивачці повідомлено, що на підставі розпорядження органу приватизації державного підприємства з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 08 грудня 1994 року № 25657 квартира №19 загальною площею 46,4 кв.м. в будинку №55 по вул. Курчатова в м.Маріуполі була передана в приватну спільну власність на імя наймача [PERSON]А, членів сімї [PERSON], [PERSON] Свідоцтво про право власності на житло було видано наймачу 26 грудня 1994 року відповідно Книги реєстрації квартир, однокімнатних домів, які належать громадянам на праві приватної власності в Іллічівському районі за 1994-1995 роки. Між тим Департамент міського майна Маріупольської міської ради не є правонаступником державного підприємства з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», яким було оформлено на видано в 1994 році свідоцтво на право власності на житло. На теперішній час відсутній передбачений законодавством прядок видачі дублікатів правовстановлюючих документів. Відомості щодо реєстрації права власності на зазначене житло в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно відсутні, тому позивачці було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивачі дійсно є власниками квартири [ADDRESS], це право не оспорюється відповідачем, однак документ, що посвідчує їх право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити їх права та законні інтереси як власників квартири можливо лише у судовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved