Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] , 22 грудня 2016 року близько 08 годині 30 хвилин керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась по вул. Набережній Заводській з боку вул. Ударників в напрямку Кайдацького мосту в Новокодацькому районі міста Дніпро. Під час свого руху, [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрала таку швидкість руху керованого нею автомобіля за якої вона мала би можливість виконувати всі необхідні дії по керуванню автомобіля, в наслідок чого виїхала на зустрічну смугу руху, де скоїла зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Деу Ланос» [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 571 е від 27 лютого 2017 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна та синця верхньої повіки ліворуч, садна лобно-скроневої області ліворуч, закритого уламкового перелому крижі вертлугової западини ліворуч, закритого перелому голівки лівого стегна, закритого перелому ості підвздохвинної кістки ліворуч, двохлодижкового перелому правого гомілковостопного суглобу, забійної рани правого колінного суглобу, численні садна лівого колінного суглобу та правої гомілки, що за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення степеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 6/10.1-147 від 22 лютого 2017 року вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 12.7 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховує; дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух безпечно керувати ним». Порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку настанням дорожньо-транспортної пригоди. Дії [PERSON] , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих травм [PERSON] з 20.04.2017 року ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності міністерства охорони здоров`я України» встановлено II групу інвалідності, яка залишена без змін після повторного огляду МСЕК у квітні 2018 року. На дату розгляду кримінальної справи у суді вимоги щодо відшкодування витрат на лікування судом були задоволені, проте через погіршення стану здоров`я лікування тривало. За період з 04.10.2017 проведено дві операції: - 23.01.2018 року видалення металоконструкцій з малоберцової та в/берцової кісток правої гомілки; - 19.04.2018 року «Артроскопія лівого колінного суглоба, парціальна резекція латерального меніска, резекція гіпертрофованої медіоінфрапателлярних складок, видалення неводного Косино-хрящового фрагмента області межмищелкового піднесення, часткова сіновектомія»; - проведено 2 курси лікування в КЗ «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман». Крім зазначеного, було придбано засоби для пересування та їх комплектуючі, постійно приймаються ліки, купуються необхідні медичні препарати для полегшення стану суглобів під час ходьби. На дату подачі позовної заяви підтверджені витрати, які поніс [PERSON] на своє лікування (після винесеного вироку суду) становлять 30 318,72 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30 318,72 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 23). 01 квітня 2019 року від представника відповідача Паньюхова В.С. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 41-44). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПрАТ «Київський страховий дім» залишено без задоволення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] , 22 грудня 2016 року близько 08 годині 30 хвилин керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась по вул. Набережній Заводській з боку вул. Ударників в напрямку Кайдацького мосту в Новокодацькому районі міста Дніпро. Під час свого руху, [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрала таку швидкість руху керованого нею автомобіля за якої вона мала би можливість виконувати всі необхідні дії по керуванню автомобіля, в наслідок чого виїхала на зустрічну смугу руху, де скоїла зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Деу Ланос» [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 571 е від 27 лютого 2017 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна та синця верхньої повіки ліворуч, садна лобно-скроневої області ліворуч, закритого уламкового перелому крижі вертлугової западини ліворуч, закритого перелому голівки лівого стегна, закритого перелому ості підвздохвинної кістки ліворуч, двохлодижкового перелому правого гомілковостопного суглобу, забійної рани правого колінного суглобу, численні садна лівого колінного суглобу та правої гомілки, що за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення степеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» в межах ліміту: за заподіяну шкоду життю і здоров`ю у сумі 200 000 гривень на одного потерпілого та за заподіяну шкоду майну у сумі 100 000 гривень. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З ПрАТ «Київський страховий дім» на користь [PERSON] стягнуто: 89 548,15 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 25 925,67 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування, 28 800 гривень в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності (а.с. 5-9). Внаслідок отриманих травм [PERSON] встановлено II групу інвалідності (а.с. 21). В судовому засіданні встановлено, що за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року страховою компанією ПрАТ «Київський страховий дім» [PERSON] було відшкодовано витрати на лікування 25 925,67 грн. в повному обсязі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22 грудня 2016 року, стан здоров`я потерпілого погіршився та [PERSON] продовжив лікування. 23 січня 2018 року [PERSON] проведено операцію з видалення металоконструкцій з малоберцової та в/берцової кісток правої гомілки, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хвороби № 475 (а.с. 10). 19 квітня 2018 року [PERSON] проведено операцію «Артроскопія лівого колінного суглоба, парціальна резекція латерального меніска, резекція гіпертрофованої медіоінфрапателлярних складок, видалення неводного Косино -хрящового фрагмента області межмищелкового піднесення, часткова сіновектомія», що підтверджується епікризом з історії хвороби № 3204 (а.с. 11). Також, [PERSON] проведено 2 курси лікування в КЗ «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман» з 21 вересня 2017 року по 11 жовтня 2017 року (а.с. 12) та з 19 лютого 2018 року по 13 березня 2018 року (а.с. 13). [PERSON] було придбано засоби для пересування та їх комплектуючі, а також медичні препарати, що підтверджується квитанціями (а.с. 14-20, 39-40). Витрати на подальше лікування, які поніс [PERSON] становлять 30 318,72 грн., з заявою щодо виплати страхового відшкодування витрат на подальше лікування, з наданням необхідних доказів, до ПрАТ «Київський страховий дім» позивач не звертався. Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Велика Палата Верховного Суду України у постанові у праві № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року дійшла наступного висновку: у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового врахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Полісом цивільно-правової відповідальності [PERSON] , застрахованої в ПрАТ «Київський страховий дім», визначено ліміт за заподіяну шкоду життю і здоров`ю у сумі 200 000 гривень, фактично сплачено [PERSON] суму 25 925,67 грн., тобто ліміт страхового відшкодування не вичерпано, отже матеріальна шкода, заподіяна подальшим лікуванням позивача підлягає відшкодуванню страховиком та [PERSON] не позбавлений права звернення до ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою щодо виплати страхового відшкодування витрат на подальше лікування в межах ліміту страхового відшкодування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30 318,72 грн. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed