Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS] . З 2009 року у квартирі також зареєстрований колишній зять позивача, відповідач [PERSON] , який з лютого 2019 року фактично не проживає за місцем реєстрації у зв`язку із припиненням шлюбних стосунків з [PERSON] . Відповідач не несе жодних обов`язків зі сплати комунальних послуг, його особисті речі у квартирі відсутні. Факт перебування [PERSON] зареєстрованим у зазначеній квартирі змушує позивача нести додаткові витрати з комунальних послуг. У зв`язку із чим просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення серія КО № [NUMBER], виданого 02.03.2009 року Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на ім`я [PERSON] , останньому надана у користування квартира [ADDRESS] . До складу родини [PERSON] входять донька [PERSON] , онук [PERSON] та зять [PERSON] (а.с. 9). У подальшому 20.09.2016 року на ім`я позивача та членів його сім`ї - доньки [PERSON] , онуків [PERSON] , [PERSON] та зятя [PERSON] . Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради виданий ордер на житлове приміщення серія КО № 067235 на право користування квартирою [ADDRESS] . (а.с. 10). Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15.10.2019 року, яке набрало законної сиди 14.11.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Так, судом встановлено, що з лютого 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведеться, сторони припинили фактичне шлюбне життя і почали жити окремо один від одного. (а.с. 16). Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За інформацією, наданою 14.07.2020 року Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем було надано достатніх та допустимих доказів у підтвердження факту не проживання відповідача у спірні квартирі, натомість [PERSON] не спростував доводів [PERSON] , викладених ним у позовній заяві, що суд враховує, як визнання ним позову. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з лютого 2019 року, він втратив право користування цим житловим приміщенням. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved