Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

06 вересня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла 14 квітня 2013 року відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Спадщину прийняла в порядку ст.1269,1270 ЦК України. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по вулиці Шевченка,21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виданою виконкомом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області №1894 від 22.08.2017 року вбачається, що по вулиці Шевченка, 21б в селищі Головно Любомльського району Волинської області постійно проживала і була зареєстрована [PERSON], яка померла 14.04.2013 року\~ (а.с.4). Згідно Рішення Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 22.08.2017 року № 15, господарські будівлі та споруди, які належали [PERSON], знаходяться вул. Шевченка, буд. 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області. (а.с.5). З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №1348989 вбачається, що [PERSON]померла 14 квітня 2013 року (а.с.4). Отже, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, буд. 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON]на випадок своєї смерті залишила заповіт від 01 березня 2013 року, яким все належне їй\~майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] (а. спадкової справи 8). Свідоцтвом про народження серії 1-АГ №082649 від 05.04.1971 року та рішенням суду Ленінського району міста Брест від 21.05.2010 року стверджується, що спадкодавець [PERSON] була матірю позивача. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.07.2014 року стверджується, що [PERSON] отримала свідоцтво на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,15 га в смт. Головне по вул. Шевченка, 20, Любомльського р-ну Волинської обл.. [PERSON], яка має право на обовязкову частку відповідно ст. 1241 ЦК України, від її отримання після смерті матері - [PERSON] відмовилась, що стверджується заявою поданою до Головненської селищної ради та зареєстрованої в реєстрі за № 33 (аркуш спадкової справи 11). [PERSON] фактично спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (аркуш спадкової справи 3). Проте постановою державного нотаріуса від 05.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, буд. 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської областібуло відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії технічного паспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Шевченка, 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області були побудовані в 1965 році. На час побудови спірного житлового будинку з прибудовою та з господарськими будівлями, спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 14 квітня 2013 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 21б в селищі Головне Любомльського району Волинської області.

Outcome: approved