overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, залишити на проживання з нею неповнолітню дитину та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 27 листопада 2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, не дбає про сімейний добробут. На протязі останнього року вони проживають окремо, шлюбні відносини існують тільки формально, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився також, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити теперішнє. Неповнолітнього сина залишити проживати з матір»ю. Стягнути з відповідача у користь позивачки судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 лютого 2010 року. Від спільного проживання дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважав її як дружину, не враховував її думку при вирішення сімейних питань. Вона зрозуміла, що у них різні погляди на життя, вони втратили взаємну довіру та перестали поважати одне одного. У 2011 році вона покинула сім»ю та перейшла проживати до своїх батьків. На даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини існують тільки формально, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Просить залишити їй дівоче прізвище. Відповідач у судове засідання не з"явився також, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити теперішнє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне, залишити на проживання з нею неповнолітню дитину та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 22 листопада 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, зневажливо та агресивно ставився до неї. 1 січня 2014 року відповідач покинув сім»ю і з того часу вони проживають окремо, шлюбні відносини існують тільки формально, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, наполягає на його розірванні. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримує, відповідач - визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а. с. 5) та копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці за її заявою слід змінити на дошлюбне. Неповнолітнього сина залишити проживати з матір"ю. Відповідно до ст.. 88 ЦПК україни стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони судові витрати у справі. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 серпня 2014 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними. Крім того, у них з відповідачем різні погляди на життя та вирішення побутових проблем. З жовтня 2014 року вон проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності,позов підтримує. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності позивачки. Відповідач позов визнав та пояснив, що після одруження жив разом з дружиною у її батьків. Мати дружини втручалася у їхнє сімейне життя, вимагала, щоб він виконував роботи по господарству, які має робити жінка, а тому він перейшов жити до своїх батьків. З жовтня вони спільно не живуть, дружина в усьому підтримує свою матір. Тому вважає, що спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Вислухавши відповідача та вчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 жовтня 2012 року. Від спільного проживання дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, зловживає спиртним, а перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння часто влаштовує сімейні скандали. Така поведінка відповідача призвела до того, що з вересня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у судове засідання не з"явилися. Позиівачка направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Причину своєї неявки у судове засідання, належним чином повідомлений про час розгляду справи відповідач суд не За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Рішення суду допустити до негайного виконання. Стягнути з відповідача судові витрати. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного з відповідачем проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, а тому вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному об"ємі, просить заслухати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі визнав, справу просить розглянути у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6) підтверджено, що відповідач доводиться батьком дитини позивачки, сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач може сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. Крім того, відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Питання судових витрат, пов'язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезгадане домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом є вона ,позивачка, її мати [PERSON] та брат [PERSON] - відповідачі по справі. Однак відповідачі не претендують на спадкове домоволодіння, проти задоволення позову не заперечують. Бажаючи оформити своє право на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове домоволодіння. При таких обставинах вона не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивачка у судове засідання не з»явилася, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого І ПП"Луги" (а. с. 15-18), підтверджено, що у [ADDRESS], знаходиться домоволодіння, яке складається з житлового будинку, чотирьох сараїв , вбиральні, та огорожі . Копією свідоцтва про народження позивачки (а. с. 14), підтверджено, що [PERSON] доводився їй батьком. Копією виписки з рішення від 15.12.2013 року (а.с.10) підтверджено,що Суходільська сільська рада вилучила у [PERSON]-відповідачки по справі,за її згодою 0.2500 га землі,цільове призначення якої -для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд,тобто вилучила земельну ділянку,на якій розташоване спадкове домоволодіння,яке знаходиться по [ADDRESS]. Копією свідоцтва про смерть (а. с. 11) підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] року. Позивачка у встановлений законом строк звернулася у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі (а.с.19). Листом нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 січня 2014 року № 4/02-14 (а.с.9), підтверджено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за відсутністю документа про право спадкодавця на спадкове домоволодіння. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. За таких обставин позивачка та відповідачі є спадкоємцями першої черги щодо спадкового майна за законом. Відповідачі на спадкове майно не претендують, відмовляються від нього на користь позивачки. За таких обставин за позивачкою слід визнати право власності на спадкове домоволодіння,яке належало [PERSON] На підставі ст.ст. 1218,1223,1218, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 23 вересня 2010 року у виконавчому комітеті Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №69. Після розірвання шлюбу прізвище їй змінити на дошлюбне. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалось через різні погляди на життя та на сімейні проблеми, між ними немає взаєморозуміння. На даний час вони не підтримують сімейних стосунків і шлюбні відносини існують тільки формально. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим і воно суперечило б їхнім інтересам, надії на нормалізацію відносин між ними немає. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. В судове засідання відповідач також не прибув, направив до суду заяву, в якій вказав що позов визнає, просить справу розглянути у його відсутності. За таких обставин суд вважає необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить, щоб після розірвання шлюбу їй прізвище змінити на " [PERSON] ", тому її вимога підлягає задоволенню. Оскільки позивачка не порушує питання про розподіл судових витрат між сторонами, тому понесені нею витрати по сплаті судового збору суд відносить за її рахунок. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним йому житловим будинком, який знаходиться у с. Іванівка по вул. Незалежності, 2, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Іванівка по вул. Незалежності, 2. Крім нього, у цьому будинку зареєстрований, але фактично не проживає відповідач [PERSON] колишній чоловік його дочки [PERSON] Сімейне життя у [PERSON] та відповідача [PERSON] не склалося і в 2011 році шлюб між ними розірвано. Відповідач у належному йому житловому будинку з того часу не проживає і протягом останніх років жодного разу там не зявлявся. У добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку відповідач не бажає, чим порушує майнові права позивача. Сторони у судове засідання не зявився, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивач є власником домоволодіння, яке знаходиться у с. Іванівка по вул. Незалежності, 2, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29 серпня 2016 року (а. с. 5, 6). У належному позивачу будинку зареєстрований відповідач колишній зять позивача, як член його сімї. Останній з дочкою позивача розлучений, та не проживає у спірному житлі більше одного року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 06 вересня 2011 року, актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивача від 30 серпня 2016 року, та довідкою № 567, виданою Ясеновецькою сільською радою 31 серпня 2016 року (а. с. 7-9). За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідач не живе у належному позивачу житловому будинку більше одного року, не надав суду будь - яких доказів про те, що там не проживає з поважних причин, проти зняття його з реєстрації не заперечує, то він втратив право на проживання у спірному житлі і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку.

Outcome: approved