Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з 2008 року не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в її утриманні. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідачки. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловою квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Представник Служби по справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення просив врахувати інтереси неповнолітнії дітей. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 2005 року, [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Це свідоцтво зареєстроване Маріупольським бюро технічної інвентаризації 21.12.2005 р. за реєстраційним номером 34070. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 03.12.2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області між [PERSON] та [PERSON] 03.12.2005 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 1227. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». 08 грудня 2008 року шлюб між ними був розірвано, про що зроблено актовий запис під № 478 та позивачці залишено прізвище «[PERSON]». З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач - [PERSON] дійсно є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням цим майном. Судом встановлено, що відповідно до копії домової книги в квартирі, за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрована відповідачка - [PERSON], [INFO], та її діти, а саме: малолітня [PERSON], [INFO] р. н. та неповнолітній [PERSON], [INFO] р. н. Згідно акту № 286 від 13.08.2014 року, виданого головою КСН Мороховською Г.І., [PERSON], [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2008 року. Відповідно до листа Комунального закладу «Маріупольська ЗОШ І-ІІІ № 21» № 584 від 24.11.2014 року [PERSON], [INFO] р. н. вибув із складу учнів 9-Б класу 16.06.2014 року (наказ № 67 від 16.06.2014 року), а [PERSON], [INFO] р. н. вибула зі складу учнів 1-А класу 05.09.2014 року (наказ № 02 від 05.09.2014 року) в ОШ м. Воронеж, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання, згідно заяви матері [PERSON] Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] понад один рік, вона втратила право користування цим житловим приміщенням. Враховуючи заперечення Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO] р. н. та малолітньої [PERSON] [INFO] р. такими, що втратили право користування квартирою суд зазначає, що в цивільному позові позивачем заявлялись вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише в відношенні [PERSON].

Outcome: approved