Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

23 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] / відповідач-1 / був укладений кредитний договір № 1/08BWRUД, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язання відповідача-1 за вищевказаним кредитним договором, між позивачем та [PERSON] / відповідач-2 / 23 липня 2008 року було укладено договір поруки № 5JD/1. Відповідачі порушили умови кредитного договору і мають прострочену заборгованість станом на 30 грудня 2015 року в сумі 161711,43 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 51861,75 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 52360,14 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 57489,54 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Індустріального суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2012 року з відповідачів на користь ПАТ КБ "Приват Банк", яка станом на 19 липня 2012 року складала 110003,83 доларів США, які складались з заборгованості за кредитом - 54438,80 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 39332,39 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 10964,57 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 31,28 доларів США; штрафу (процентна складова) 5236,79, загальна різниця становить 59552,72 доларів США. Крім того штрафи відповідно до договору, 10,51 доларів США - штраф (фіксована частина); 2977,64 доларів США (процентна складова). Отже заборгованість за період з 20 липня 2012 року по 30 грудня 2015 року складає 62540,86 доларів США, що за курсом 23,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30 грудня 2015 року складає 14887847,17 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13027,75 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 47524,97 доларів США; а також штрафи відповідно до договору 10,51 доларів США - штраф (фіксована частина); 2977,64 доларів США (штраф (процентна складова), які представник позивача і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 3654 гривень судового збору. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково і просить застосувати строк позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення пені, яка не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково і також просить застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення пені та зменшити суму судових витрат через скрутне матеріальне становище. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 1/08BWRUД від 23 липня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 60000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 22 липня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредитування № 1/08BWRUД між відповідачем-2 та позивачем, 23 липня 2008 року було укладено договори поруки № 5JD/1. Але відповідачі, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконали, заборгувавши за період з 20 липня 2012 року по 30 грудня 2015 року, як стверджує позивач, 62540,86 доларів США яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13027,75 доларів США; заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 46524,97 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору, штрафу (фіксована частина) - 10,51 доларів США; та штрафу (процентна складова) - 2977,64 доларів США. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не виконали зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості, як те передбачає ст. 554 ЦК України. При цьому суд приймає до уваги заяву представника відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені, оскільки ст. 258 ЦК України передбачає спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені, а з часу порушення відповідачами умов договору минуло вісім років і позивачем розрахована сума пені саме за цей строк без вказання причин пропуску строку давності та постановки питання про його поновлення. При цьому суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача про встановлений п. 6.8 кредитного договору строк позовної давності в тому числі і щодо стягнення пені - 5 років, оскільки згідно постанови Верховного Суду України № 6-1138цс15 від 25 травня 2016 року спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною відповідної заяви до винесення судом рішення, що має місце в даному випадку. Тому суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума пені 28298,08 доларів США, а решта позовних вимог про стягнення пені задоволенню не підлягає. Банк, звертаючись до суду з позовом до позичальника просить стягнути на свою користь як пеню, так і штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання /ч.2 ст. 549 ЦК України/. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання /ч.3ст. 549 ЦК України/. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільної відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пенні відбувається за кожен день прострочення. У той час, згідно пункту 8.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5 % від суми позову. Враховуючи вищевикладе та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, вимоги банку позичальника про стягнення штрафу (фіксована частина) 10,51 доларів США, штрафу (процентна складова) - 2977,64 доларів США задоволенню не підлягають. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів за правилами ст. 554 ЦК України на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 41325,83 доларів США, з яких 13027,75 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28298,08 доларів США - заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором і про відмову в задоволенні решти позову. А часткове задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачів солідарний обов'язок по сплаті судових витрат - 3654 гривень судового збору, що спростовує доводи відповідача [PERSON] про неможливість сплати нею судового збору через матеріальну скруту.

Outcome: dismissed