Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

07.07.2014 року ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго" в інтересах Селидівського РЕМ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, вказуючи на те, що відповідач мешкає в м.Новогродівка по [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення відповідач зобов'язаний вносити оплату за спожиту електричну енергію. Свої зобов'язання відповідач виконує не в повному обсязі, в зв'язку з чим станом на 06.01.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 8584грн.31коп., Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати 243,60грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, надавши новий розрахунок, згідно якого заборгованість по квартирі [ADDRESS], станом на 22.09.2014 року складає 6776грн.90коп, яку і просить стягнути з відповідача. Відповідач з позовом не згодна, так як вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою м.Новогродівка по [ADDRESS] та є наймачем житлового приміщення, згідно типового договору від 21.11.2001 року. Позивач дійсно надавав відповідачу послуги по постачанню електричної енергії, а відповідач, згідно зі ст.ст.67,68 ЖК України, як наймач жилого приміщення, повинен оплачувати всі витрати, які пов'язані з експлуатацією цього жилого приміщення, в тому числі і за спожиту електричну енергію. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов'язаний вносити плату за спожиту електричну енергію. Відповідач оплату за спожиту електричну енергію не вносила, в зв'язку з чим за період з 20.02.2003 року по 22.09.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 6776грн.90коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Наданий розрахунок перевірений судом. Договір є обов»язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).Договором є домовленість двох, або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов»язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Таке визначення розкриває сутність зобов»язання, як правового зв»язку між двома суб»єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов»язок вчинити певну дію (певні дії) чи утримуватись від її (їх) здійснення, іншій стороні зобов»язання надано право, що кореспондує обов»язку першої. Обов»язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов»язання (ст.510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) (ст..610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов»язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов»язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов»язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред»явити вимогу про виконання зобов»язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. У даному випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, сплата якої визначена відповідно до умов договору періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу- 06.01.2014 року- строк останньої сплати відповідачем за використану електроенергію. А тому клопотання відповідача про застосування загального строку позовної давності (3 роки) є необґрунтованим, а позов про стягнення заборгованості за період з 20.02.2003 року по 22.09.2014 року підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які були сплачені останнім при поданні позову, в сумі 243,60грн.

Outcome: approved