Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач ТОВ «ВАГРА» звернувся до суду з позовом з вимогою до відповідача [PERSON] про визнання інформації недостовірною, зобов'язання її спростування та відшкодування моральної шкоди, а саме: - «решения Киевгорсовета о выделении земельного участка ООВ «ВАГРА, принятого с нарушениями законодательства»; - «…кто еще не знает, я сообщу, при каких обстоятельствах принималось решение Киевгорсовета 23 октября 2012 года….» «Понятно, что там масса градостроительных нарушений, масса земельных нарушений, кроме того еще нарушен Закон Украины «О местном самоуправлении», которое гарантирует в т.ч. свободное посещение сессий»; - «…..категорически требуем отменить незаконное решение Киевсовета, категорически требуем прекратить террор со стороны [PERSON] местных жителей и остановить незаконное строительство, которое угрожает всему массиву Батыева гора"…»; - «вот смотрите…..предполагается незаконное строительство дома, порядка 13 этажей, общая площадь количество квартир 48»….»это и так плотная застройка и она абсолютно незаконная»; - «застройщик гражданин Азербайджана [PERSON], общество с ограниченной ответственностью «Вагра»; - «я переконаний в тому, що приватизація овочевого магазину була проведена з порушенням законодавства». Зобов»язати [PERSON] протягом одного місяця з моменту набрання законної сили рішенням суду спростувати інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, тобто шляхом зібрання тієї ж кількості групи осіб на тому ж самому місці, у ту ж пору доби та привселюдно на телекамери із запрошенням журналістів та операторів відповідних телеканалів, виголосити (проголосити) спростування, при цьому чітко зазначаючи та вказуючи, яка раніше поширена інформація є недостовірною, а також висловити публічне вибачення ТОВ «Вагра» за поширення недостовірної інформації. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вагра» 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 січня 2015 року в світлу пору доби в присутності зібрання мешканців в кількості близько 50 осіб за адресою: [ADDRESS] у Солом»янському районі безпосередньо біля будівельного майданчику, який запланований та відведений у встановленому законом порядку ТОВ «ВАГРА» для будівництва багатоквартирного житлового будинку на 48 квартир із облаштуванням відповідної прибудинкової території, [PERSON] була поширена інформація відносно ТОВ «ВАГРА», що підтверджується відео (файл з назвою «00032»),де зафіксовані наступні висловлювання відповідача: - з 0:25 хв «Мы требуем полной отмены решения Киевгорсовета о выделении земельного участка обществу с ограниченной ответственностью «ВАГРА», принятого с нарушениями законодательства»; - з 08:55 хв «Дорогие друзья, кто еще не знает, я сообщу при каких обстоятельствах принималось решение Киевгорсовета 23 октября 2012 года. Это за месяц до начала Евромайдана, здание Киевсовета было оцеплено тремя кордонами милиции, это были «Беркут» и «Внутренние войска». Подойти к зданию ближе, чем 30 метров было просто физически невозможно. На каждом этаже Киевгорсовета находились милиционеры. Их было в общей сложности на один этаж примерно 20-10 человек, вот это по всем этажам, каждый этаж был заполнен милицией. С какой целью это делалось….Я хотел напомнить, что полномочия Киевсовета истекли давным -давно, и ни каких решений в октябре 2013 года они не имели права принимать, потому что их полномочия просто истекли. Но поскольку эти граждане избирались в Киевсовет вовсе не для защиты ваших интересов, не для ремонта домов, не для благоустройства дворов, не для защиты парков и скверов, а избирались исключительно для того, чтобы заниматься дерибаном Киевской земли, вот потому были приняты меры, что никто посторнний не помешал дерибану 23 октября 2013 года, не мог попасть в здание Киевсокого городского Совета. И скажите мне, пожалуйста, если например сам [PERSON] не мог попасть на сессию Киевсовета, дерутаты от фракции «дар» не могли попасть на фракцию на сессии Киевсовета, депутаты фракции Батькивщина» не могли попасть на это заседание, народные депутаты Украины не попали, были даже побиты на входе, не могли…. И вот это обстоятельство почему то постоянно всегда не в поле зрения тех, кто это все рассматривает. Понятно, что там масса градостроительных нарушений, масса земельных нарушений, кроме того еще нарушен Закон Украины «О местном самоуправлении», который гарантирует в том числе свободное посещение сессий. Люди не собирались там, грубо говоря, бить депутатов, они пришли узнать, чем они занимаются, и кто их уполномочивает на овод земли, включая общество с ограниченной ответственностью «ВАГРА». Я повторяюсь, это были события за месяц до Майдана, т.е. 23 октября 2013 года, вот, а после этого у них уже вообще были проблемы с заседаниями и они не могли толком собраться. Потому категорически требуем отменить незаконное решение Киевсовета, категорически требуем прекратить террор со стороны [PERSON] местных жителей и остановить незаконное строительство, которое угрожает всему массиву Батыева гора. Я подчеркну, не на каком генплане, не на наших картах, не наших детальных планах территорий, которых кстати, и нету, - этой стройки и близко нету. Если [PERSON] считает, что это его магазин овощной, он просто возобновляет его работу, никто возражать не будет. Но если идет речь о строительстве жилого дома, это совсем другой обьект и он ни какого отношения к сути вопроса к этому магазину не имеет, потому что это разные обьекты. - файл з назвою «00037», де зафіксовані наступні висловлювання відповідача: - з 0:40 хв «У меня такая информация вам для размышления, для размышления, вот смотрите…..предполагается незаконное строительство дома, порядка 143 этажей, общая площадь количества квартир 48, так, 48 умножаем на 3, это примерно 150 человек, так, ну это в общей сложности, согласна государственным строительным нормам на каждого жителя, от младенца до человека пожилого возраста должно приходится 6 кв.м озелененной территории, это кусты, деревья, трава и т.д. Скажите, пожалуйста, где здесь есть 900 кв.м озелененной территории для жителей этого дома и покажите мне где здесь эти 900 м…… Вот и я о том же, это и так плотная застройка и она абсолютно незаконная. Спасибо, что пришли, я держу связь с представителями инициативной группы, друзья, и с понедельника контролирую вопрос о вынесении вопроса об отмене землеотвода на [ADDRESS] на комиссию по вопросам землепользования, вы поняли, да…… Т.е, я на тедефоне, если кому нужен, могу продиктовать…..» - з 02:18 хв «Застройщик гражданин Азербайджана [PERSON], ООО «ВАГРА» - файл з назвою «[INFO]» - 12:17 хв «Долю цього магазину мають вирішити знову Київрада, тому я переконаний в тому, що приватизація овочевого магазину булла проведена з порушенням законодавства. На жаль так.»…. Зазначають також про те, що дана інформація стосується сааме ТОВ «ВАГРА» та не відповідає дійсності, оскільки створює загальне враження, що ТОВ «ВАГРА» користується земельною ділянкою, яка отримана начебто не на законних підставах. На такій ділянці здійснюватиметься незаконне будівництво будинку та всупереч чинного законодавства, а відповідне рішення Київської міської ради незаконне, спотворює сприйняття товариства по національній ознаці та як войовничу організацію і затверджень відповідача, що його засновник є громадянином Азербайджану, хоча і ця інформація не відповідає дійсності і начебто займається терором місцевих жителів м. Києва. Відповідачем була поширена інформація відносно засновника ТОВ «ВАГРА», який з його слів являється не громадянином України, а громадянином Азербайджану (азербайджанцем). Власне, засновник товариства не є забудівником вищевказаної ділянки, оскільки таким забудовником може бути тільки ТОВ «ВАГРА», яке є самостійним господарюючим суб'єктом окремо від свого засновника. Зазначають, що товариство засноване у 1996 році [PERSON], який є громадянином України з 1994 року, а відтак висловлювання відповідача, що [PERSON] громадянин Азербайджану і до цього є одночасно забудовником, недостовірні та не відповідають дійсності. Про недостовірність поширених відповідачем відомостей та інформація, що ТОВ «ВАГРА» користується земельною ділянкою, яка отримана не на законних підставах, на такій ділянці здійснюватиметься незаконне будівництво будинку та всупереч чинного законодавства, а відповідні рішення Київської міської ради незаконні і приватизація овочевого магазину проведена з порушенням законодавства, - свідчить наступне. ТОВ «ВАГРА» на підставі договору купівлі - продажу являється власником нежилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке було придбано у ТОВ «Київтрейд». Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Також слід зазначити, що земельна ділянка, на якій знаходиться нежилий будинок, була надана в оренду на підставі рішення Київської міської Ради, яке відповідач намагається своїми висловлюваннями в бік ТОВ «ВАГРА» створити видимість щодо незаконності даного рішення. А тому з даного приводу, зазначають, що позивач звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва обслуговування та експлуатації житлового будинку. На підставі ст.ст. 93,120,123,124 ЗК України Київрада прийняла рішення від 18.04.2013 р., яким надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ВАГРА» на [ADDRESS] орієнтовною площею 015 га в довгострокову оренду на 10 років. В подальшому, рішенням Київради від 23.10.2013 р. передано ТОВ «ВАГРА» у довгострокову оренду земельну ділянку для будівництва житлового будівництва. Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ВАГРА» за вищевказаною адресою передбачено відвести земельну ділянку в оренду для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку за рахунок міських земель не наданих у власність чи користування. Як вбачається із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в якому наявний позивний висновок Департаменту містобудування та архітектури від 18.03.2013 р. щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації та наявних містобудівних умов та обмежень, а також погодження інших зацікавлених органів. Також, позивачем було погоджено межі земельної ділянки із сусідніми землекористувачами, про що свідчить акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 24.04.2013 р., який підписано представниками суміжних землекористувачів, які претензій до існуючих меж земельної ділянки по [ADDRESS] не заявляють. Посилаючись на норми ст. 277 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач вважає поширену відповідачем інформацію недостовірною, оскільки вона не підтверджується жодним доказом, такою що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах невизначеного кола осіб. Враховуючи, що негативна інформація поширена відповідачем щодо позивача має характер наклепу, то вона підлягає спростуванню. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання, призначене на 08 вересня 2015 року, не з»явився, однак про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки не повідомив. В попередніх судових засіданнях відповідач позовні вимоги не визнавав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та надуманість, при цьому посилався на те, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Зазначав також про те, що на даний час у провадженні Київського апеляційного адміністративного суду перебуває справа щодо скасування рішення Київської міської ради від 23.10.2013 р. «Про передачу ТОВ «ВАГРА» земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку на [ADDRESS]». Вважає, що в основу постанови суду покладено саме ті тези, доводи, мотиви і обставини, з якими проходило зібрання жителів Солом»янського району м. Києва з протестами проти забудови земельної ділянки по [ADDRESS], яке відбулося 17 січня 2015 року. Він керувався виключно інформацією, яка стала підставою для пред'явлення позову в адміністративній справі, який пред'явило ГО «Український суспільно - правовий рух:Демократія через право», при цьому Закон України «Про громадські об»єднання» прямо передбачає право громадського об»єднання на звернення до суду з метою захисту як власних прав і свобод, так і громадян. Поширена ним інформація за правовою природою авторства не належить йому, а належить засобам масової інформації, процесуальним документам: позовним заявам, ухвалам, постановам судів, а висловлена інформація на основі отриманої інформаціїє реалізацією конституційного права на свободу думки та здійснення самозахисту у спосіб проведення мирного зібрання. Свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні, пояснили, що 17 січня 2015 року по [ADDRESS] були очевидцями висловлювань [PERSON], який був організатором зібрання, на якому було присутніх близько 50-60 осіб, який відбувся біля майбутньої забудови. [PERSON] був яскраво одягнений, відрізнявся від інших, через гучномовець стверджувально висловлювався про негативне ставлення до забудовника ТОВ «Вагра», оскільки забудова незаконна та, відповідно, у ТОВ все незаконно, про порушення земельних, містобудівних правил, про незаконність рішення Київради. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Виходячи зі змісту ст. 277 ЦК України сторона позивача повинна довести факт поширення інформації, а також те, що вона є негативною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію. Сторона відповідача, в свою чергу, повинна довести, що поширена інформація є достовірною. Позивач має право подати суду докази невідповідності дійсності відомостей, розповсюджених відповідачем. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які,будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (ч.3 п.19 Постанови). Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. У відповідності до рекомендацій, викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту Постанови), негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Пунктом 3 Постанови передбачено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема, права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений п.3, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст.277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278ЦК) тощо. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 15 Постанови, повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Відповідно до ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об»єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров»я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до Закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням, для охорони здоровя населення або захисту прав і свобод інших людей. Конституційний Суду України у рішенні від 19.04.2001 р. № 4рп/2001 зазначив про те, що право громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, закріплене в ст. 39 Конституції України, є їх невідчужуваним і непорушним правом, гарантованим основним законом України. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що відповідно до ст.. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, завчасно сповіщаючи про них органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Справи про обмеження цього права розглядаються судами в порядку встановленому про справи, що виникають з адміністративно правових відносин. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених у судовому засіданні доказів, проведене 17 січня 2015 року зібрання було спрямоване на реалізацію права громадян на свободу мирних зібрань та проводились за відсутності будь - якого обмеження щодо зазначеного права. За змістом ст. ст. 94,277 ЦК України, ст.32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Посилання позивача про те, що відповідачем поширювалася як недостовірна інформація наступного змісту: «решения Киевгорсовета о выделении земельного участка ООВ «ВАГРА, принятого с нарушениями законодательства»;«…кто еще не знает, я сообщу, при каких обстоятельствах принималось решение Киевгорсовета 23 октября 2012 года….» «понятно, что там масса градостроительных нарушений, масса земельных нарушений, кроме того еще нарушен Закон Украины «О местном самоуправлении», которое гарантирует в т.ч. свободное посещение сессий»; «…..категорически требуем отменить незаконное решение Киевсовета, категорически требуем прекратить террор со стороны [PERSON] местных жителей и остановить незаконное строительство, которое угрожает всему массиву Батыева гора"…»;вот смотрите…..предполагается незаконное строительство дома, порядка 13 этажей, общая площадь количество квартир 48»….»это и так плотная застройка и она абсолютно незаконная»; «застройщик гражданин Азербайджана [PERSON], общество с ограниченной ответственностью «Вагра»; «я переконаний в тому, що приватизація овочевого магазину була проведена з порушенням законодавства», є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки зазначені вислови не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Представником позивача в судовому засіданні не доведено, що поширення недостовірної інформації, яка зазначена в позові, завдає шкоди відповідним особистим немайновим правам або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє немайнове право, відсутність мотивації завданої шкоди діловій репутації позивача та в чому вона полягає, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., - відсутні. Зокрема, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. ст. 16, 277 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Підстав для відшкодування позивачу судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє йому в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed