Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору дарування належить 19/100 частина жилого будинку №3 по вул.Кондрашкіна в м.Маріуполі, а саме квартира №4. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з червня 2013 року не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в її утриманні. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловою квартирою № 4 в будинку № 3 по вул. Кондрашкіна у м. Маріуполі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 24 вересня 1997 року, [PERSON] належить на праві власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Цей договір посвідчений Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою та зареєстровано Маріупольським бюро технічної інвентаризації 14.10.1997 р. за реєстраційним номером №37242. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16.08.2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 101. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач - [PERSON] дійсно є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням, користуванням та розпорядженням цим майном. Судом встановлено, що відповідно до копії довідки з Іллічівського РВ ММУ ГУДМС України в Донецькій області, відповідач, [PERSON], 05.07.1969р.н., дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту від 20.02.2014 року, виданого ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя, [PERSON], 05.07.1969р.н., не проживає за адресою: [INFO], з червня 2013 року. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] понад один рік, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved