Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, Олександрійської районної державної адміністрації про визнання права на отримання з земель резерву Шарівської сільської ради Олександрійського району земельної ділянки площею не менше 6,47 га, зобов'язати виділити земельний пай та видати земельний сертифікат. Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача залучено управління Держземагенства в Олександрійському районі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що починаючи з 1992 р. по 1997 р. він перебував у трудових відносинах з Шарівським бурякорадгоспом, згодом - ВАТ «Шарівське», являється держателем 82 акцій ВАТ «Шарівське» й досі отримує дивіденди. Після розпаювання земель товариства його не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки(паю), і ніхто його не повідомляв, що він має на це право. В кінці 2012 р. він як акціонер ПАТ «Шарівське» зацікавився цим питанням та отримав відповідь від ПАТ «Шарівське» про те, що Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Шарівське» зареєстровано 26.03.2002 р. Управління Держкомзему повідомило його про те, що на час розпаювання землі він не працював у ВАТ «Шарівське», а тому права на земельний пай не має. Згідно відповіді Шарівської сільської ради землі ВАТ «Шарівське» розпайовані в 2002 р., землі резервного фонду Шарівської сільської ради здані в оренду ПАТ «Шарівське». Олександрійська районна державна адміністрація надала відповідь аналогічного змісту, посилаючись на відсутність у нього права на земельну частку. Позивач вважає, що право на земельний пай у нього виникло в зв'язку із членством в сільськогосподарському акціонерному товаристві на час паювання землі, при цьому список осіб, які мають право на земельну частку (пай), має відповідати реєстру власників акцій товариства на той час. Оскільки про своє право він дізнався в травні 2013 р. лише з відповіді ВАТ «Шарівське», консультацій юристів та ухвали Верховного Суду України від 19 грудня 2001 р., тому вважає, що пропустив строк позовної давності з поважної причини та просить його поновити. Представник відповідача - Шарівської сільської ради Олександрійського району в судове засідання не з'явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Олександрійської районної державної адміністрації Єрух А.О. позов не визнав з огляду на те, що громадяни, хоча і є акціонерами товариства, але на момент передачі земель у колективну власність не були членами товариства і не були включені до списку - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, права на земельну частку(пай) не мають. Позивач не надав доказів свого членства в товаристві. Крім того, позивач не визначився із характером вимог, оскільки визнання права на пай - немайновий спір, а визнання права на земельну ділянку - майновий. Земельна частка (пай) не є земельною ділянкою, а лише свідчить про право громадянина (члена КСП) на виділення її із масиву земель КСП. З моменту розпаювання земель сплинуло більше 10 років. Юридичну необізнаність позивача, на думку представника відповідача, не можна вважати поважною причиною для поновлення строку позовної давності. Щодо посилання позивача на існуючу судову практику, то в Україні прецедентного права не існує. Видача земельного сертифікату на даний час законом не передбачена. Представник управління Держземагенства в Олександрійському районі Овчаренко О.Г. позовні вимоги теж не визнала та зазначила, що за даними управління Держземагенства в Олександрійському районі Денисенко В.А. у списках на розпаювання земель ВАТ «Шарівське» відсутній. Розпаювання земель по даному підприємству відбулося в квітні 2001 р. згідно розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 06 квітня 2001 р. [PERSON] звільнився з ВАТ «Шарівське» у 1997 р. за власним бажанням, а тому права на земельну частку (пай) він не має. Землі резервного фонду Шарівської сільської ради передані в оренду ПАТ «Шарівське». Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає повністю. Встановлено, що починаючи з 27 січня 1992 р. по 15 лютого 1992 р. позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Шарівським бурякорадгоспом, з 31 серпня 1992 р. по 30 квітня 1997 р. - з ВАТ «Шарівське», являється держателем 82 акцій ВАТ «Шарівське». Землі ВАТ «Шарівське» було розпайовано в 2001 р. Розпаювання земель відбулося на підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації № 172 від 6 квітня 2001 р. Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Шарівське» зареєстровано 26 березня 2001 р. № 33. На час розпаювання земель [PERSON] не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеної норми права вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була членом та включена до списку, що додається до державного акта на право власності на землю. Питання членства осіб у сільськогосподарському підприємстві регулюються статутом підприємства, яким, зокрема, визначається порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї (ст. 4 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"). Згідно ч.1 ст.1, ст. 5 цього Закону членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути лише внаслідок волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу. Позивач не порушував питання про включення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доказів перебування у членах колективного підприємства (протокол засідання правління, рішення загальних зборів або зборів уповноважених) не надав. У осіб, які працювали у сільськогосподарському підприємстві на підставі трудового договору без прийняття їх у члени підприємства, права на земельну частку (пай) не виникає, оскільки вони не є членами цього підприємства. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, а також пенсіонерів з їх числа, є сертифікат на право на земельну частку (пай). 30 квітня 1997 р. позивач звільнився з ВАТ «Шарівське» за власним бажанням і не був включений до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, виданого 26 березня 2001 р., що підтверджується матеріалами справи. Наявність простих іменних акцій у позивача не спростовує висновок суду щодо відсутності права позивача на земельну частку (пай). Суд не входить в обговорення пропуску позивачем позовної давності та підстав його поновлення, оскільки вважає, що позивачем не доведено існування у нього суб'єктивного права та факт його порушення з боку відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed