Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачки про стягнення з нього боргу в сумі 36180 грн.76 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 16 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №NKXRFB06360221, відповідно до якого позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 2049 грн. 00 коп. на строк з 16.04.2007 року по 16.04.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 61 грн. 47 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0 грн. 00 коп., в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Відповідно до п.5.5 Умов, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи те, що відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, процентів, комісію до 16.04.2008 року, а позовна давність сторонами встановлено тривалістю 5 років, за такого позивач пропустив строк звернення до суду з заявою про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки повинен був звернутися до суду не пізніше 16 квітня 2013 року. Відповідно до ст. 268 ЦК України, вимоги позивача, не входять до вичерпного переліку вимог, на які позовна давність не поширюється. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. 256,260,268 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позову не підлягають задоволенню - за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed