Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

\~\~\~У серпні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 26.12.2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] та стали разом із ним проживати у [INFO], власником якого вона є на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2008 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2010 року. Згідно із рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Разом із тим, відповідач значиться зареєстрованим у належній позивачці квартирі №2 за адресою м. Деражня вул. Інтернаціональна, 1 хоча там фактично не проживає з грудня 2016 року. Через наведену обставину позивачка позбавлена можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, позивачка просив в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщення. Позивач до суду не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність,\~в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився та, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Деражнянського РС УДМС у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та покладаючись при вирішенні спору на думку суду. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~Судом обєктивно встановлено, що з 26.12.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого відповідач зареєстрував своє місце проживання та став проживати разом із позивачем у квартирі [ADDRESS], власниками якого, відповідно до свідоцтва про право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно від 22.12.2008 року є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка [PERSON] успадкувала ? частин квартири [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON]. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.01.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, як зясовано судом, відповідач значиться зареєстрованим у [INFO], хоча за вказаним місцем реєстрації фактично не проживає з грудня 2016 року. В обґрунтування позову позивачка вказала, що реєстрація відповідача у належному їй на праві приватної спільної часткової власності квартирі позбавляє її можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивача, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких доказів на їх спростування відповідачем не подано. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав",усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст.\~71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідача у належному позивачці на праві приватної спільної часткової власності квартири чинить їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS]. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: approved