Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким встановити, що [PERSON] звільнений з посади директора ТОВ "ЖИЛБУД - ІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ 32078476) на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з 01 листопада 2013 року. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі протоколу № 29 загальних зборів учасників ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» віл 25 вересня 2013 року його було призначено на посаду директора цього Товариства з 01 жовтня 2013 року. Згодом позивач побажав звільнитися з займаної посади, у з'язку з чим ним було направлено поштою відповідні заяви на адресу ТОВ «ЖИЛБУД - ІНВЕСТ» Загальних Зборів Учасників та засновникам Компанії "Івенвуд Холдингс Лімітед" (Evenwood Holdings Limited), представнику за довіреністю компанії "Івенвуд Холдингс Лімітед" (Evenwood Holdings Limited) та [PERSON]. Однак, позивач стверджує, що на день подання позовної заяви рішення учасників ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» про звільнення його з займаної посади до цього часу не отримав, чим на його думку порушуються його права, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Представник відповідача Компанії "Івенвуд Холдингс Лімітед" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 16.12.2013 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяві, в якому представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності представника компанії. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази та матеріали справи, доходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Протоколу № 29 Загальних зборів учасників ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» від 25 вересня 2013 року [PERSON] було призначено на посаду директора цього Товариства з 01 жовтня 2013 року. Відповідно до п. 16.1 статті 16 Статуту ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» виконавчим органом Товариства є Директор, який обирається загальними зборами безстроково та здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним Загальним зборам. Питання обрання та відкликання виконавчого органу віднесені до виконавчої компетенції загальних зборів учасників. На підставі Наказу від 01 жовтня 2013 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ». Однак, 16 жовтня 2013 року [PERSON] направив поштою заяви на адресу ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» Загальних Зборів Учасників та засновникам Компанії "Івенвуд Холдингс Лімітед", [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі змісту заяви позивач просив звільнити його за власним бажанням з посади директора Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» у зв`язку з неможливістю сумісництва даної посади зі своїм основним місцем роботи та великим обсягом роботи у ТОВ «ЖИЛБУД-ІНВЕСТ» з 01 листопада 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Верховний Суд України в постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-120цс12 зазначив, що за змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України «Про деякі аспекти звільнення з роботи працівників», письмова заява подається працівником роботодавцю за місцем роботи, а якщо той відмовляється прийняти її, працівник може відправити заяву поштою. Законодавством про працю не покладено на працівника обов`язок доведення факту відмови роботодавця прийняти від працівника його письмову заяву про звільнення за місцем роботи, як підставу для її відправлення поштою. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2011 року у справі № 6-7199св11 роз`яснено, що оскільки законодавцем на працівника покладено обов`язок саме по поданню роботодавцю письмової заяви про звільнення, а не його врученню останньому, то не отримання роботодавцем такої письмової заяви не може свідчити про наявність вини працівника у неналежному повідомленні роботодавця про своє звільнення. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В межах наданих доказів суд приходить до обгрунтованого висновку про те, що [PERSON] як працівник, мав підстави для реалізації передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України права з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ТОВ «ЖИЛБУД - ІНВЕСТ» на невизначений строк трудовий договір у визначений ним строк, не мав на меті уникнути відповідальності за будь-які свої винні дії при подачі цієї заяви, та не порушив вимоги ст. 38 КЗПП України щодо порядку попередження роботодавця про розірвання трудового договору за ініціативою працівника у визначений ним строк. Таким чином, розглянувши позовні вимоги ретельно та неупереджено, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Положення ст. 233 КЗпП України передбачають, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Outcome: approved