Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У березні 2016 року представник в інтересах Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просив суд стягнути з останньої матеріальну шкоду в розмірі - 73826,45 грн. Протокольною ухвалою суду від 06.07.2016 року до участі у справі в якості тертьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено АТ «Страхову компанію «АХА Страхування». Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.12.2014 року на перехресті вулиць Дегтярівської та Д.Запольського в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: марки «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія установи позивача - [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], яку в подальшому постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2015 року було визнано винною у вчиненні адміністравтиного правопорушення за ст.124 КУпАП. На дату ДТП цивільна-правова відповідальність автомобіля [NUMBER] була застрахована у третьої особи ПрАТ «СК «АХА страхування» як за договором обов»язкового та і за договором добровільного страхування цивільної відповідальності. Страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 70 391,69 грн., проте вартість нанесеного збитку майну позивачки складає більше - 144 218,14 гривень. За стягненням різниці між сумою завданого збитку та виплаченого відшкодування позивача звертався до відповідача, але відповіді не отримав, а тому за захистом права позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Зазначив, що станом на даний час пошкоджений автомобіль не відремонтовано і він вважається фізично знищений, але визнавати його таким позивач не бажає, хоча останній залишився у власності позивача. Представник відповідача у судовому засіданні просив в задовленні позову відмовити, мотивуючи це тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] вища за ринкову вартість ТЗ до ДТП, таким чином він вважається фізично знищеним. Страховик вішкодував позивачу різницю між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля (45 453,27 грн.) та вартістю його відновлювального ремонту в сумі - 115 844,96 грн., а саме в розмірі - 70 391,69 грн. Крім того, між страховиком та відповідачем було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, де визначено страхову виплату в розмірі до - 100 000 грн. Зважаючи на те, що позивач не погоджується із визнанням автомобіля фізично знищеним та він залишився у його користуванні і не був переданий до страхової компанії відповідно до вимогст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а відтак усі належні до виплати позивачу кошти були сплачені страховою компанією, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] зазначив, що за висновками проведеної ним експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шевролет» внаслідок ДТП становить - 115 844, 96 грн., що дорівнює вартості відновлювального його ремонту, а ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля становить - 45 тис.грн., а тому вказаний автомобіль є фізично знищений. Суми збитків рахував він без урахування фізичного зносу автомобіля, оскільки якщо вартість ремонту є більшою за вартість авто до ДТП він є фізично знищеним і такий коєфіцієнт не розраховується. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що 25.12.2014 року на перехресті вулиць Дегтярівської та Д.Запольського в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: марки «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія установи позивача - [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]., внаслідок чого було пошкоджено обидва автомобілі. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2015 року було визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП за обставин порушення Правил дорожнього руху, що стало наслідком вчинення вказаного ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На дату ДТП цивільна-правова відповідальність водія за керування автомобілем [NUMBER] була застрахована у третьої особи ПрАТ «СК «АХА страхування» як за договором обов»язкового страхування (Поліс №АІ6756933 від 24.07.2014 року) та і за договором добровільного страхування цивільної відповідальності №192559 від 24.07.2014 року. У відповідності до висновків експертного автотоварознавчого дослідження від 30.06.2015 року вартість матеірального збитку завданого власнику автомобіля «ШЕвролет» д.н.з. [NUMBER], 2007 р.в. внаслідок ДТП від 24.12.2014 року становить - 115 844,96 грн., а вартість такого автомобіля до ДТП із урахуванням фізичного зносу становить - 116 068,97 грн., а вартість залишків пошкодженого автомобіля становить - 45 453,27 грн. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За наслідками звернення підприємства позивача до страхової компанії, Страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі - 70 391,69 грн. (а.с.36-37). Між тим, за стягненням іншої суми (різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою) позивач звертався із листом до відповіджача, але відповіді не отримав. За рекомендаціями постанови пленуму Вщого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із пояснень сторонни позивача, то він не згоден і не визнає вказаний автомобіль фізично знищеним та залишив його у себе, тобто страховій компанії не передав, а вартість матеріального збитку, що було завдано власнику автомобіля внаслідок ДТП, дорювнює вартості такого автомобіля до ДТП (115 844,96 грн.), а вартість після ДТП - 45 453,27 грн., тому страховою компанією було вішкодовано різницю між вартістю траснпортного засобу до та після ДТП (115 844,96 - 45 453,27) в сумі - 70 391,69 грн. Відтак, третьої особою було у відповідності до вимог чинного законодавства відшкодовано усі належні до виплати позивачу кошти, що було завдано пошкодженням належного йому автомобіля, тому підстави для стягнення інших коштів з відповідача відсутні. Інші доводи позивача не спростовують вказаних судом підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. В зв'язку з вищевикладеним, суд з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 526, 979, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: dismissed