Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

В березні 2019 року Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради звернувся в суд в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] про позбавлення, останнього батьківських прав відносно його сина [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з часу подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилаються на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з 14 червня 2017 року перебуває під опікою бабусі [PERSON] , згідно рішення виконкому Добропільської міської ради від 14 червня 2017 року №302. Батько успіхами дитини в школі не цікавиться, не відвідує батьківські збори. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у [PERSON] та [PERSON] було відібрано малолітнього [PERSON] . Відповідач 18 грудня 2018 року звернувся з питання повернення дитини в родину, проте під час консультацій було з`ясовано, що останній ніде не працює, самостійного доходу не має, кошти на утримання дитини не сплачує, а тому відповідача була запропоновано працевлаштуватись, зібрати всі документи щодо повернення дитини собі на виховання та звернутись в суд з позовом. Але станом на 05 березня 2019 року з позовом до Добропільського міськрайонного суду він так і не звернувся, а тому вони звернулись з позовом про позбавлення батьківських прав. Представник органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проте зазначила, що на даний час поведінка батька змінилась, він працевлаштувався, характеризується позитивно, має належні умови для проживання дитини, виявляє інтерес до дитини, відводить дитину до навчального закладу, бере участь у лікуванні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити в його задоволенні з огляду на те. що він любить сина та бажає брати участь у його житті, він працевлаштувався на шахту «Білозерська» електрослюсарем підземним. Він бере участь у лікуванні та утриманні дитини. Цікавиться її навчанням, відводить до школи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, прийшов до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.7) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . (а.с.12) Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , у його батьків - [PERSON] та [PERSON] , які мешкають за адресою [ADDRESS] . Малолітнього [PERSON] передано під опіку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради для проведення заходів соціально-правового захисту його прав і інтересів. (а.с.16-18) Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 13 січня 2017 року №37 надано малолітній дитині [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.9) Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 14 червня 2017 року №302 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім онуком [PERSON] (а.с.10) Довідкою виконавчого комітету Добропільської міської ради від 27 лютого 2019 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.20) З копії особового рахунку вбачається, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордера №8 від 23 лютого 2011 року. (а.с.23) Згідно висновку виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] від 07 березня 2019 року, з метою соціального захисту [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.4-5) Згідно довідки Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 01 березня 2019 року, [PERSON] , 2011 року народження, навчається в 1-Б класі Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 Добропільської міської ради. (а.с.28) Згідно характеристик з місця проживання, [PERSON] характеризується позитивно. З характеристики [PERSON] вихованням хлопчика займається батько [PERSON] та бабуся - опікун. [PERSON] . Вони приділяють належну увагу виховання хлопчика. Постійно цікавляться навчанням хлопчика у школі, відвідують батьківські збори, але частіше про хлопчика опікується бабуся-опікун. (а.с.29) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків; не бере участі у вихованні дітей. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, у зв`язку тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки відповідача в ухиленні його від виконання своїх батьківських обов`язків, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками стосовно дитини, в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України, та з того, що позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Крім того, судом враховується, що [PERSON] не втратив інтерес до дитини, намагається змінити ставлення до дитини, відвідує навчальний заклад, цікавиться успіхами у навчанні, бере участь у лікуванні сина, що також підтверджується показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка є опікуном хлопчика. Як зазначає Пленум Верховного суду України в свій Постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає, що відповідача слід попередити про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, відмовивши в задоволенні позову.

Outcome: dismissed