Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 липня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, що підтверджується її підписом у заяві і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У відповідності до умов договору банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідачка згідно з п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19301 грн. 09 коп., з яких 1364 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом, 13445 грн. 56 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3095 грн. 360 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 895 грн. 29 коп. (процентна складова), від сплати яких відповідачка ухиляється, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 50, 62, 72), в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 40). Судом ухвалою від 05 грудня 2016 року було визнано явку представника позивача обов'язковою та направлено копію ухвали на адресу позивача для виконання (а.с. 72), але представник позивача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в судове засідання не з'явилась причини неявки суду не повідомила. Згідно заяви просить справу слухати у її відсутності за участю її представника [PERSON] (а.с. 59). Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду письмові заперечення, згідно яких просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав що позивачем не надано жодного доказу, що між банком та [PERSON] укладався будь-який кредитний договір, а зазначене у позовній заяві взагалі є фантазіями позивача, які направлені на намагання незаконного стягнення коштів на користь позивача. З доданої до позовної заяви «Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанке» вбачається, що відповідачка мала бажання отримати зарплатну картку і ніяк не кредитну і тому вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є безпідставними (а.с. 64-67). Суд, заслухавши представника відповідачки, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачкою [PERSON] 29 липня 2010 року був укладений договір без номера, відповідно до якого остання виявила бажання отримати зарплатну карту. Даний договір був оформлений між позивачем та відповідачкою, шляхом заповнення, останньою «Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с. 7). Як повідомив в судовому засіданні представник відповідачки, його довірителька не укладала з позивачем будь-яких кредитних договорів і ніяких грошових коштів не отримувала. Додані позивачем до позову матеріали, не містять, належних та допустимих в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказів, які б підтверджували наявність між позивачем та відповідачкою будь-яких кредитних правовідносин, оскільки в «Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» від 29 липня 2010 року, відповідачка про намір укладати кредитний договір не висловлювалась, а лише бажала отримати зарплатну картку. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, жодним чином не підтверджує правомірність нарахування заборгованості позивачем, оскільки доказів на існування правовідносин між сторонами суду не надано. За таких підстав, суд вважає, що позивачем, в порушення ст. 60 ЦПК України, не доведено свої позовні вимоги і тому заперечення відповідачки є обґрунтованими, і в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, тому у відповідність до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed