Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 17 988,24 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 червня 2016 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] у формі електронного документу укладено договір про надання кредиту № 801917265, на підставі якого відповідачем отримано кредит в розмірі 10 680,00 грн строком на 28 календарних днів із сплатою 0,74% в день від суми кредиту за кожний день користування. Позивач своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] виконав. Відповідачем кредит не погашається, що стало підставою для звернення до суду з позовом Ухвалою судді від 08.01.2019 провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не має заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 4 ст. 174 ЦПК України) Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до положень ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. 01 червня 2016 року сторонами укладено договір № 801917265 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 9520,00 грн. шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER] . За умовами п. 1.4 Договору відповідач зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 0,74% в день від суми кредиту за кожний день користування. Строк дії договору встановлений п.1.2 Договору і становить 28 (двадцять вісім) днів. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9520,00 грн відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням від 16 жовтня 2018 року . Відтак факт укладення договору між сторонами та виконання його умов позивачем беззаперечно встановлений. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин першої, другої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми отриманого кредиту, процентів за користування кредитом та процентів за прострочення терміну повернення кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 31.10.2018 складає 17 988,24 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved