Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], треті особи відділ Державної виконавчої служби Чутівського районного управління юстиції Полтавської області та [PERSON], про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлених рішенням суду, який обґрунтовував тим, що відповідно до рішення Чутівського районного суду від 09.07.2013 р. з позивача стягуються на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 02.09.2014 р. він одружився з [PERSON], а [INFO] р. у них народився син [PERSON]. Його матеріальний та сімейний стан змінився - він одружився, народився син і йому недостатньо коштів для утримання сина, дружини та самого себе, а тому просив зменшити розмір аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особа - ВДВС Чутівського РУЮ Полтавської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представника. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, а позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Встановлено, що з [PERSON], згідно з рішенням Чутівського районного суду від 09.07.2013 р., стягуються аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Утримання аліментів із заробітку позивача відбувається за місцем його роботи - в Чутівської філії ПАТ «Полтаваобленерго». 17.12.2014 р. [PERSON] одружився з [PERSON] і [INFO] р. у них народився син [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» звертає увагу на те, що розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7 та 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище дитини. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді … стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Виходячи з того, що з позивача стягуються аліменти на утримання 2 неповнолітніх доньок, вік яких 12 років, в розмірі 1/3 частини його заробітної плати, а також наявність у нього на утриманні малолітнього сина 1 річного віку, на якого, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно того, що під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50 % заробітної плати, припадає, виходячи з принципу рівності, 1/6 частина заробітної плати позивача. Таким чином, на утримання дітей позивача приходиться 1/2 частина заробітної плати - по 1/6 частини на кожну дитину, та 1/2 частина на особисте утримання, що відповідає вимогам законодавства України. Стосовно посилань позивача на перебуванні на його утриманні дружини та матері, суд зазначає, що дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, отримує відповідні державні виплати, а мати отримує пенсію за віком. Виходячи з викладеного, суд вважає, що стягнення аліментів з позивача саме в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) є достатнім для фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку його 2 неповнолітніх доньок, і зменшення цього розміру буде порушенням їх прав, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed