Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 13 895,84 дол. США, що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 року складає 359 068,51 грн. станом на 26.07.2017 року за кредитним договором №K2X6A800000011 від 17.06.2008 року та судові витрати. В ході розгляду справи позивачем було зменшено позовні вимоги, а саме просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 13 895,84 дол. США, що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 року складає 359 068,51 грн. станом на 26.07.2017 року за кредитним договором №K2X6A800000011 від 17.06.2008 року, яка складається з наступного: 1 049,48 дол. США - заборговіаності по відсоткам за користування кредитом; 3 279,30 дол. США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 9 567,06 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що заявлені вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому заіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки відповідачі є поручителями за кредитним договором №K2X6A800000011 від 17.06.2008 року, укладеним між позивачем та третьою особою [PERSON] , однак 12.04.2015 року відбулось припинення поруки, а тому банк позбавлений можливості вимагати від відповідачів виконання взятих на себе зобов`язань за договором поруки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розглядяу справи повідомлений судом належним чином. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 17.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №K2X6A800000011, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 075,20 дол. США на термін до 14.06.2013 року та зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] , а також між позивачем і [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно до умов яких, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, завзначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перенд кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 4 договору поруки від 17.06.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON] визначено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Так, відповідно до пункту 12 договору поруки від 17.06.2008 року, порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до п. 16 договору поруки повернення кредиту має бути здійснено в строк до 14.06.2013 року включно. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2011 року у справі за № 2-1692/11 зокрема зазначено, про те, що у зв`язку з неналежним виконанням зобовязань [PERSON] перед позивачем, за кредитно-заставним договором №К2Х6А800000011 від 17.06.2008 року, позивач, згідно акту прийому передачі від 12.04.2010 року фактично отримав у володіння автомобіль марки BMW 5401, 1997 року випуску, що належить на праві власності [PERSON] . Вказана подія обумовлена вимогами кредитного договору, відповідно до пункту 11.2.1. якого у разі настання Події [PERSON] надає позичальнику письмове повідомлення про настання Події Дефолту, в якому зокрема ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов`язань за договором. Пунктом 11.2.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний усунути Подію Дефолту негайно або передати предмет застави у володіння Банку. Враховуючи вказані вимоги кредитного дговору та передачу [PERSON] предмета застави у володіння позивача наявний факт зміни умов кредитного договору щодо строків виконання основного зобов`язання. Тобто, у зв`язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором позивач використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК строк дії поруки підлягає обрахуванню з цієї дати. Вказана позиція викладена і в постанові №5 від 30.03.2012 Пленуму вищого алізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», в якій зокрема зазначено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, припинення поруки, з урахуванням вимог пункту 12 договору поруки, відбулося 12.04.2015 року. При цьому, припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, ні відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть б) ти змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов`язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить. вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. При цьому, строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором (ВСУ у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016р.). Отже, виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Крім того, позивачем не уточнено за який період часу він пред`являє вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам та комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Так, у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, пред`явивши у 2011 році позов до [PERSON] , що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києв від 06.06.2011 року у справі за № 2- 1692/11 та не заперечується позивачем, останній втратив право нараховувати передбачені договором проценти. При цьому, зазначення позивачем в розрахунку заборгованості по відсоткам та комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за 2008-2011 роки є безпідставним, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києв від 06.06.2011 року у справі за № 2-1692/11 стягнуто не лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту), а й заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Таким чином, з урахуванням вказаних норм права та п.12 договору поруки від 17.06.2008 року, оскільки 12.04.2015 року відбулось припинення поруки, а позивач звернувся до суду з даним позовом 02.08.2017 року, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову, так як зобов`язання, взяті на себе відповідачами при підписанні договорів поруки 17.06.2008 року, припинені. Згідно ст.133; 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed