Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Представник заявника звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку статті 317 ЦПК України, в обґрунтування якої зазначив, що працівниками служби у справах дітей Добропільської міської ради та Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області в зв`язку з загрозою життю та медичними показниками у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]., були вилучені неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO] Представник заявника зазначає, що у вилученого неповнолітнього [PERSON] відсутнє свідоцтво про народження, яке б було видано відповідно до законодавства України, натомість є свідоцтво про народження, видане 17 липня 2015 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції, тобто в період, коли м.Макіївка Донецької області не було підконтрольне українській владі і контролювалося так званою ДНР. Представник заявника також зазначає, що звертався до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з клопотанням про проведення державної реєстрації малолітньої дитини, але листом від 14.02.2020 року в проведенні реєстрації було відмовлено. Малолітня дитина [PERSON] з 16.09.2019 року по теперішній час перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, оскільки мати дитини [PERSON] померла [INFO] , а батько дитини [PERSON] вихованням дитини не займається.Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2019 року у [PERSON] , [INFO]., відібрано [PERSON] , [INFO] , без позбавлення [PERSON] батьківських прав. За час перебування малолітнього [PERSON] у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради батько жодного разу не поцікавився станом здоров`я сина, не намагався з"ясувати його місцезнаходження. З метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] , належного оформлення його перебування в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради звернувся до суду та просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Макіївка Донецької області, зазначивши батьками дитини [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до підготовчого судового засідання, заінтересованим особам надано строк для подання пояснень або заперечень на заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, заперечень від заінтересованих осіб до суду не надійшло. Представники заінтересованих осіб та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник заявника в судове засідання 18.05.2020 року не з"явилася, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, натомість в судовому засіданні 12.05.2020 року свою заяву про встановлення факту народження дитини [PERSON] підтримала та просила її задовольнити. Допитана в судовому засіданні 12 травня 2020 року в якості свідка представник Новодонецької селищної ради Безкровна Л . І . суду показала, що вона є керуючою справами вказаного виконкому з травня 2015 року. [PERSON] на її численні звернення органом місцевого самоврядування було надано будинок по [ADDRESS] , де вона і проживала разом з родиною. При відвідуванні вказаної громадянки представниками селищної ради у 2015 році було встановлено, що разом з нею проживає новонароджена дитина [PERSON] . Також свідок суду повідомила, що на її запитання стосовно новонародженої дитини, [PERSON] їй повідомила, що дитину вона народила в м. Макіївка Донецької області, і батьком дитини є [PERSON] . На той час батько з ними не проживав, оскільки перебував в місяцях позбавлення волі. У 2018-2019 році родина почала проживати за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , а потім - у бабусі дитини, оскільки батько дитини звільнився з місць позбавлення волі. Свідок зазначила, що на сьогоднішній день батько дитини пасе баранів у фермера в селі, сільським головою йому було вручено судові повістки, таким чином, батько знає про розгляд даної цивільної справи. Допитана в судовому засіданні 12 травня 2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та відповідно, бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Загалом донька свідка мала 9 дітей, і останню дитину, [PERSON] , народила у м. Макіївці Донецької області. За життя донька свідка перебувала в шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано у смт. Новодонецьке. Малолітню дитину забрали представники Служби у справах дітей, оскільки мати дитини хворіла на туберкульоз, інші діти [PERSON] перебувають у колишнього зятя [PERSON] . Свідок суду повідомила, що хоче оформити опіку над своїм онуком [PERSON] , [INFO] , для чого також необхідно належним чином провести реєстрацію народження цієї дитини. Суд, вивчивши зміст заяви, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 22 червня 2013 року, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00026329251, сформований Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно матеріалів справи, а саме копії обмінної карти погового будинку міської лікарні №6 м.Макіївка Донецької області [PERSON] , народила хлопчика вагою 2650гр. 11.07.2015 року. (а.с. 43). Окрім того, згідно копії свідоцтва про народження, виданого 17 липня 2015 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції, [INFO] у Совєтському районі м. Макіївка Донецької області [PERSON] народила дитину чоловічої статі, [PERSON] (а.с. 13). Зазначене свідоцтво було видано [PERSON] під час коли м.Макіївка Донецької області не контролювалося українською владою і на цій території Донецької області проводилося АТО. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII ( з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Втім, згідно консультативного висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Окрім того, відповідно до норми ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне прийняти до уваги копію обмінної картки пологового будинку та копію свідоцтва про народження, оскільки інформація, яка міститься в них про народження [PERSON] дитини чоловічої статі [INFO] в м. Макіївка Донецької області, підтверджується іншими доказами по справі, які були досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків, яких було допитано в судовому засіданні. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 29). Відповідно до копії наказу Служби у справах дітей Добропільської міської ради № 140 від 16.09.2019 року, малолітнього [PERSON] було зараховано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради з 16 вересня 2019 року (а.с. 16). Згідно копії наказу Служби у справах дітей Добропілсьькоїх міської ради № 118 від 12.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка проживає в родині, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина проживала в родині, в якій батьки ухилялися від виконання батьківських обов`язків та не забезпечували жодних належних та допустимих умов для проживання дітей, про що свідчить інформація Виконавчого комітету Новодонецької селищної ради (а.с. 18), направленням Служби у справах дітей Добропільської міської ради малолітньої дитини на медичне обстеження (а.с. 20), копії актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.09.2019 року (а.с. 21), від 20.02.2019 року (а.с. 22), від 17.07.2019 року (а.с. 23), від 24.05.2019 року (а.с. 24), від 23.11.2018 року (а.с. 25), з яких вбачається, що батьки дітей часто перебувають в стані алкогольного сп`яніння, належних умов для проживання та розвитку дітей, ї навчання не створено; копія повідомлення про родину Крєпких до Служби у справах дітей Добропільської міської ради від директора школи смт. Новодонецьке щодо відсутності належних умов для проживання та навчання дітей, невідвідування дітьми школи (а.с. 26), інформацією директора КНП «Добропільська ЛІЛ» до Служби у справах дітей про існування загрози життю дитини (а.с. 27). Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року було відібрано у батька [PERSON] , [INFO]., малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення його батьківських прав, та передано дитину до органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради для проведення заходів соціально-правового захисту прав та інтересів дитини (а.с. 30-32). Судом встановлено, що представник Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради дійсно звертався до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про реєстрацію народження дитини, але листом № 20.31-31-44 від 14.02.2020 року йому було відмовлено в державній реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 42). Згідно інформації, наданої Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 05.06.2019 року № 15.31-3-2256, актовий запис про народження [PERSON] в архіві відділу не виявлено (а.с. 17). Відповідно до абз.1 та абз.2 ч.4ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження ( форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу ( форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Згідно з абз. 5 ч. 4ст. 13 Закону № 2398-VI за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п.7 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно представнику заявника для державної реєстрації народження дитини, отримання свідоцтва про народження дитини встановленого зразка та забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі із громадянином України [PERSON] , [INFO] , громадянка України [PERSON] , [INFO] , народила хлопчика [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що представнику заявник, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , органом реєстрації актів цивільного стану було відмовлено в державній реєстрації народження дитини з тих підстав, що ним для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, який не відповідає вимогам законодавства України, з метою захисту прав малолітньої дитини [PERSON] , суд приходить до висновку, що заяву Органу опіки та піклування виконкому Добропілсьької міської ради необхідно задовольнити.

Outcome: approved