Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 12 березня 1971 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у райзагсі м. Вовчанська Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 43. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. З відповідачем шлюбно-сімейні відносини припинені у 1974 року, через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім`ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляд у справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12 березня 1971 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 12 березня 1971 року у райзагсі м. Вовчанська Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 43 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо з 1974 року, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім`ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved