Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного кредитного договору без номеру від 20 червня 2012 року банк надав [PERSON] кредитні кошти 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив, що зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Крім того, позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, комісії та пені не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року складає 14610 грн. 32 коп., яка складається з наступного: - 5945 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом; - 6003 грн. 87 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1488 грн. 59 коп. заборгованість по комісії за пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); - 671 грн. 92 коп. штраф (процентна скаладова). Просить стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості в розмірі 14610 грн. 32 коп., та понесені судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає . Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору без номеру від 20 червня 2012 року банк надав [PERSON] кредитні кошти 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, позивач в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, комісії та пені не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року складає 14610 грн. 32 коп. Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2012 року кредит був наданий [PERSON], а не [PERSON] (а.с 5). Згідно зі ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком. На підставі ст. 203 ЦК України Волевиявлення учасника права чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. За кредитним договором банк зобов»язується видати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором(ст.1054 ЦК України). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Разом з тим,\~\~з доданих до позову копій документів взагалі не вбачається, що\~\~саме такий договір на зазначених умовах було укладено із відповідачем, оскільки в анкеті-заві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с 5) вказано персональні дані заявника, а саме клієнтом банку є [PERSON], яка відповідно до вищевказаної заяви отримала кредит в сумі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відтак,\~\~наданий\~\~позивачем розрахунок заборгованості за договором від 20 червня 2012 року не відповідає дійсності, оскільки вказаний відповідач по справі не отримувала вказані кошти, а тому вказаний розрахунок не може бути доказом в розумінні ЦПК України, оскільки\~\~ не містить підтвердження того факту, що [PERSON] укладала договір з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є не обґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed