Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 5418 грн. 77 коп. надмірно сплачених коштів. Посилається в позові на те, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києві здійснити перерахунок пенсії відповідачу та виплатити йому пенсію за віком відповідно до вимог ст. ст. 40, 42 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п. 3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, за 2010 календарний рік, починаючи з 01 січня 2011 року та здійснити відповідні виплати. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2012 року, яка була отримана Управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києві 02.01.2014 року, постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року була скасована і в задоволенні позову відповідачу було відмовлено. Протягом часу з 02.01.2014 року і до 31.03.2014 року відповідачу було переплачено пенсії на суму 5418 грн. 77 коп. 09.04.2014 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера [PERSON]. 16.10.2014 року листом позивач повідомив відповідачу про обставини справи та просив сплатити переплату пенсії, однак надмірно сплачені кошти ним повернуті не були, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі. Виходячи з зазначених вище обставин, просить задовольнити позов в повному обсязі. 05.08.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, подав до суду письмові заперечення. Зазначив, що його вини в переплаті пенсії немає, а тому просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києві здійснити перерахунок пенсії відповідачу та виплатити йому пенсію за віком відповідно до вимог ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.п. 3 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, за 2010 календарний рік, починаючи з 01 січня 2011 року та здійснити відповідні виплати. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2012 року, постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року була скасована і в задоволенні позову відповідачу було відмовлено. Представник позивача суду пояснив, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду була отримана Управлінням 02.01.2014 року. Як вбачається, протягом часу з 02.01.2014 року і до 31.03.2014 року відповідачу було сплачено пенсії на суму 5418 грн. 77 коп. Листом №645 від 09.04.2014 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії, здійсненої відповідачу (а.с. 12). Позивач просить стягнути з відповідача 5418 грн. 77 коп. надмірно сплачених коштів, посилаючись ну ту обставину, що оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2012 року, постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2011 року була скасована, то у відповідача відсутні підстави для отримання коштів в розмірі 5418 грн. 77 коп., а тому враховуючи положення ст. 1212 ЦК України відповідач повинен повернути їх позивачу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції ", виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «;Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, представник позивача суду не надав і на ці обставини в судовому засіданні не посилався. За таких обставин правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні. Суд при цьому зважає також на те, що копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2012 року отримана позивачем 02.01.2014 року, а переплата пенсії була здійснена в період з 02.01.2014 року і до 31.03.2014 року, тобто в момент переплати позивач володів інформацією про скасування постанови суду, на підставі якої здійснювалися ці виплати. Та обставина, що переплата пенсії була здійснена на підставі постанови суду, яка в подальшому була скасована, не є підставою для стягнення переплаченої суми, так-як відсутні винні дії відповідача, а також рахункова помилка Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва при нарахуванні та виплаті відповідачу пенсії у цей період часу, які б, з точки зору закону, давали підстави для стягнення з нього надмірно сплаченої суми. Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON] презюмуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин його недобросовісної поведінки чи пов'язане з технічною помилкою, а також факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Outcome: dismissed