Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Українські новини» (далі - ТОВ ІА «Українські новини»), [PERSON] , в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] інформацію, що розміщена ТОВ ІА «Українські новини» в статті під назвою «[INFO]», яку курує [PERSON] , - [PERSON] , наступного змісту: 1) «За словами адвоката, така ситуація складається через те що є певні лобісти, які імітують розвиток спорту і мають необхідні «домовленості» з чиновниками Міністерства молоді та спорту…; За його словами, головний беніфіціар цієї непрозорої схеми фінансування - «Інваспорт» і пов`язані громадські об`єднання, які цю структуру заснували»; 2) «По суті вони зробили банк… «Інваспорт» є приватною юр компанією по суті, але насправді це чисто комерційна структура, яку подали з ефектом «вау». Якщо дивитися моделі витрати коштів, то процедура може бути прописана або розпорядником або вони платять гроші за видачу постанови чи розпорядження Кабміну. Там крадуться колосальні суми», - наголосив правозахисник»; 3) Система фізкультури та спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» розроблена головою Паралімпійського комітету України [PERSON] , система закладів « Інваспорт » тісно пов`язана з Паралімпійським комітетом України. Зобов`язати ТОВ ІА «Українські новини» протягом 7 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, яка була розміщена на офіційному сайті ТОВ ІА «Українські новини» від 03 листопада 2020 року о 18-03 годині 30 хвилин, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті ТОВ ІА «Українські новини» (https//ukranews.com) у вигляді тексту ухваленого судового рішення у цій справі та тексту спростування, текстового оголошення зі змістом публічних вибачень та роз`яснення, що поширена інформація на офіційному сайті від 03 листопада 2020 року є повністю недостовірною. Зобов`язати [PERSON] протягом 7 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати інформацію, поширену в статті під назвою «Огромные средства разворовываются в системе учреждений для инвалидов «Инваспорт», которую курирует [PERSON] , - [PERSON] за посиланням [INFO] , шляхом розміщення тим же шрифтом, на тій же сторінці на тому ж місці Інтернет-сайту, де містилася інформація, яка спростовується, тексту ухваленого судового рішення у цій справі та тексту спростування. Стягнути завдану моральну шкоду в сумі 01 грн солідарно з відповідачів. Вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначав, що [INFO] о 18 годині 08 хвилин на сайті Інформаційного агентства «Українські новини» опубліковано і поширено недостовірну інформацію під заголовком: «[INFO]», яку курує [PERSON] , - [PERSON] » та наступного змісту: 1) «За словами адвоката, така ситуація складається через те що є певні лобісти, які імітують розвиток спорту і мають необхідні «домовленості» з чиновниками Міністерства молоді та спорту…; За його словами, головний беніфіціар цієї непрозорої схеми фінансування - «Інваспорт» і пов`язані громадські об`єднання, які цю структуру заснували»; 2) «По суті вони зробили банк… «Інваспорт» є приватною юр компанією по суті, але насправді це чисто комерційна структура, яку подали з ефектом «вау». Якщо дивитися моделі витрати коштів, то процедура може бути прописана або розпорядником або вони платять гроші за видачу постанови чи розпорядження Кабміну. Там крадуться колосальні суми», - наголосив правозахисник»; 3) Система фізкультури та спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» розроблена головою Паралімпійського комітету України [PERSON] , система закладів « Інваспорт » тісно пов`язана з Паралімпійським комітетом України..». Згодом інші інформаційні джерела на своїх власних сайтах зробили посилання на статтю, викладену на сайті ТОВ ІА «Українські новини», чим продовжили ланцюг поширення неправдивої інформації в мережі Інтернет про позивача. Таким чином, відповідач у стверджувальній формі повідомив необмеженій кількості людей вказану негативну та недостовірну інформацію стосовно позивача, що в свою чергу ганьбить ділову репутацію, недоторканість якої передбачена ст. 94 ЦК України. Така інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності з огляду на те, що з інформації, викладеної на сайті ТОВ ІА «Українські новини», можна зробити оціночне судження про те, що начебто позивач є певним лобістом, який імітує розвиток спорту і має необхідні «домовленості» з чиновниками Міністерства молоді та спорту. Такі твердження є недостовірними та абсурдними, поширена інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Вказана інформація не підтверджена жодним доказом, жодним свідком, не має жодного кримінального провадження відкритих щодо позивача чи факту, де задокументовано «розкрадання коштів» за участі позивача. Поширена недостовірна інформація принижує статус позивача в очах суспільства, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем його діяльності моральних та правових норм. Внаслідок дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка оцінюється позивачем в розмірі 01 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив про задоволення позову. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 03 лютого 2021 року від ТОВ ІА «Українські новини» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що ТОВ ІА «Українські новини» є інформаційним агентством, права і обов`язки якого передбачені Законом України «Про інформаційні агентства», основною функцією якого є забезпечення оперативною політичною, економічною, соціальною, культурною інформацією редакцій газет, журналів, телебачення, радіомовлення, а також інших установ, організацій, приватних осіб, які можуть бути передплатниками її продукції, а також наповнення інформацією власного сайту ukranews.com. Спростування здійснюється інформаційним агентством, яке розповсюдило таку інформацію. Інформація, що не відповідає дійсності, має бути спростована як інформаційним агентством, так і розповсюджувачем цієї інформації. Відшкодування майнової та моральної шкоди за розповсюдження інформації, що спростовується, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством. Крім того, позовна заява не містить посилання на докази про порушення ТОВ ІА «Українські новини» честі, гідності, ділової репутації позивача внаслідок поширення інформації на сайті ukranews.com, як і містить доказів щодо недостовірності поширеної інформації, лише зазначає про її недостовірність. Разом з тим, вказана стаття є дослівним відтворенням повідомлення фізичної особи, адвоката [PERSON], відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про інформаційні агентства» звільняє відповідача - ТОВ ІА «Українські новини», від відповідальності. Посилаючись на викладене, ТОВ ІА «Українські новини» просило у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закінчено, справу призначено до розгляду по суті. 16 червня 2021 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вказано про те, що право на свободу вираження поглядів передбачено Конституцією України. Позивач є публічною особою, який обіймає публічну посаду, тому межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо нього є значно ширшим, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес. В той же час, інформація, що розміщена на сайті ї ТОВ ІА «Українські новини» є оціночним судженням [PERSON] , які ґрунтуються на його особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, а не твердженням. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Представники відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, у задоволенні позову просили відмовити. Представник ТОВ ІА «Українські новини» в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, заслухавши учасників справи, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено та не спростовується учасниками справи, що [INFO] о 18 годині 08 хвилин на сайті Інформаційного агентства «Українські новини» опубліковано і поширено недостовірну інформацію під заголовком: «[INFO]», яку курує [PERSON] , - [PERSON] » та наступного змісту: 1) «За словами адвоката, така ситуація складається через те що є певні лобісти, які імітують розвиток спорту і мають необхідні «домовленості» з чиновниками Міністерства молоді та спорту…; За його словами, головний беніфіціар цієї непрозорої схеми фінансування - «Інваспорт» і пов`язані громадські об`єднання, які цю структуру заснували»; 2) «По суті вони зробили банк… «Інваспорт» є приватною юр компанією по суті, але насправді це чисто комерційна структура, яку подали з ефектом «вау». Якщо дивитися моделі витрати коштів, то процедура може бути прописана або розпорядником або вони платять гроші за видачу постанови чи розпорядження Кабміну. Там крадуться колосальні суми», - наголосив правозахисник»; 3) Система фізкультури та спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» розроблена головою Паралімпійського комітету України [PERSON] , систем закладів « Інваспорт » тісно пов`язана з Паралімпійським комітетом України..». Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Звертаючись до суду з позовом позивач вказував на те, що ТОВ ІА «Українські новини» в стверджувальній формі повідомив необмеженій кількості людей вказану негативну та недостовірну інформацію стосовно позивача, що в свою чергу ганьбить ділову репутацію, недоторканість якої передбачена ст. 94 ЦК України. В той же час, позивач не надав належних та допустимих доказів того, яким чином розміщення на сайті ТОВ ІА «Українські новини» інформація порушило його права, оскільки зазначені вислови є дослівним відтворенням повідомлення фізичної особи, адвоката [PERSON] Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституціїта законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі убудь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання відповідача спростування недостовірної інформації на сайті ТОВ ІА «Українські новини», позивач не врахував того, що зазначена інформація є відтворенням повідомлення фізичної особи, адвоката [PERSON] Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів національного законодавства, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача до ТОВ ІА «Українські новини» задоволенню не підлягають з огляду на таке. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадянський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 вказаного закону, оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. (Постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року м. Київ, Справа № 308/2695/15-ц, Провадження № 61-5012св18) Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію позивача [PERSON] , оскільки зазначені [PERSON] слова, які визначені позивачем як інформація, що порочить його гідність, честь та ділову репутацію, є висловленнями ряду оціночних суджень, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер такого викладення спірної інформації. У зв`язку з цим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів протягом семи календарних днів з дня набрання рішення законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, не підлягають задоволенню. В той же час, ТОВ ІА «Українські новини» надано публікацію від 05 січня 2021 року о 12:24 годині, яка була розміщена на сайті відповідача наступного змісту: «В Минспорта опровергли информацию о финансовых нарушениях в «Инваспорт». Як вбачається з положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пункт 5 постанови пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральноїшкоди. Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що позивач не довів, що внаслідок розміщеної на сайті ТОВ ІА «Українські новини» інформації йому завдано моральну шкоду, а також причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). У зв`язку з відмовою у позові, відповідно до статті 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed