Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням міського майна [NUMBER] від 08.08.2005 року. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2010 року не проживає за зазначеною адресою, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні житла. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомний належним чином. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2005 року, виданого згідно із розпорядженням [NUMBER] та витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі, іншими співвласниками є чоловік позивачки [PERSON] та дочка [PERSON] З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач - [PERSON] є співвласником 1/3 частини квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. 28.07.2007 року дочка позивачки [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, а рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 24.09.2010 року шлюб розірвано. Згідно із довідкою №984, виданою Комітетом самоорганізації населення сел. «Мирний» 04.08.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, однак з травня 2014 року по теперішній час не проживає. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] в м.Маріуполі понад один рік, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved