Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

07.06.2021 року до суду звернувся представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» Фокін К.О. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. 11.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 15.04.2008 року між ПАТ «Запоріжжяобленерго» (ПАТ «Запоріжжяобленерго» є новим найменуванням ВАТ «Запоріжжяобленерго») та побутовим споживачем [PERSON] був укладений Договір про користування електричною енергією №0502195/1376. За умовами Договору кожна із сторін взяла на себе зобов`язання, а саме: Енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати Споживачу електричну енергію у необхідних обсягах відповідно до потужності електроустановок, а Споживач взяв на себе зобов`язання оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені Договором. На підставі Договору ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрило особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] та проводило постачання електричної енергії на об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] померла у 2014 році, та на даний час у будинку за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] , за яким з лютого 2018 року було зареєстровано пільги по оплаті за спожиту електроенергію, що підтверджується довідкою Залізничної селищної ради від 20.03.2020 року. В період часу з 01.01.2018 року по 28.03.2019 року за відповідачем утворився борг за спожиту електричну енергію на загальну суму 3221,86 грн. На даний час Відповідач не оплатив вартість спожитої ним електричної енергії, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Прохають стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» борг за спожиту електроенергію у розмірі 3221,86 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 07.07.2021 року представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, проти заочного рішення по справі не заперечував (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, була належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.20а) та оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с.27, 31), будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281\~ЦПК України\~про заочний\~розгляд справи\~суд постановляє\~ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Тому відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 15.04.2008 року між ПАТ «Запоріжжяобленерго» (ПАТ «Запоріжжяобленерго» є новим найменуванням ВАТ «Запоріжжяобленерго») та побутовим споживачем [PERSON] був укладений Договір про користування електричною енергією №0502195/1376 за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно п.1 Договору Енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати Відповідачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 2,5 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором Відповідно п.9.5 Договору - Споживач електричної енергії зобов`язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до п.14 цього договору. Відповідно п.14 Договору - оплата спожитої електричної енергії здійснюється Споживачем на підставі розрахункових документів, які виставлені до оплати постачальником електричної енергії відповідно до фактичних показань приладу обліку. Відповідно п.32 Договору цей Договір укладається на три роки та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру розірвати його. На підставі вказаного Договору ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрило особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] та проводило постачання електричної енергії на об`єкт споживача за адресою: [ADDRESS] . Однак, [PERSON] померла у 2014 році, та на даний час у будинку за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Залізничної селищної ради від 20.03.2020 року (а.с.6). [PERSON] з 01.02.2018 року включений до Єдиного Державного автоматизованого реєстру пільговиків Гуляйпільського району та має право на отримання пільг на житлово-комунальні послуги як учасник бойових дій згідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Гуляйпільської РДА від 13.02.2018 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] народився [INFO] в м. Пологи Запорізької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 10.03.2005 року Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема електроенергії, за адресою: [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з несплатою в період часу з 01.01.2018 року по 28.03.2019 року за відповідачем утворився борг за спожиту електричну енергію на загальну суму 3221,86 грн. На час розгляду справи судом Відповідач не оплатив вартість спожитої електричної енергії, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Відносини щодо постачання електричної енергії регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуги за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг зокрема належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Відповідно до ч.2 п.5 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. На підставі ч.1 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно з абз.5 п.13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 червня 1999 року, також регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками, обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності (п.1 ПКЕЕ). Відповідна постанова втратила чинність 26.06.2018 року на підставі постанови КМУ від 20.06.2018 року № 502. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), які підлягають застосуванню в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п.2 зазначеної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно п.4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що рахунок за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію оплачується споживачем протягом 10 робочих днів з дня отримання рахунка, але не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕспоживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, як електропостачальник, з позовом до відповідача [PERSON] , як споживача електроенергії, який в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил роздрібного ринку електричної енергії не сплачував за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим за період 01.01.2018 року по 28.03.2019 року за відповідачем утворився борг на загальну суму 3221,86 грн. Тому суд\~доходить висновку,\~що відповідач\~порушив зобов`язання\~щодо оплати за електричну енергію та надані послуги, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію. Крім того, відповідно до ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що заборгованість є необґрунтованою відповідачем не надано, як і будь-яких заперечень з приводу факту порушення споживачем вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил роздрібного ринку електричної енергії в матеріалах справи немає. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надав доказів для підтвердження його можливих заперечень щодо позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved