Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~\~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на автомобіль. В обґрунтування вимог зазначив, що 26.10.2000 року помер його батько [PERSON], який був власником транспортного засобу марки ВАЗ 21063, 1989 року випуску, реєстраційний номер Е7246КД, двигун номер 210111055708. Спадщину після смерті якого, прийняла його мати, яка була дружиною померлого - [PERSON], померла 09.06.2015 року. У встановленому законом порядку спадщину після смерті матері не прийняв, однак користувався спадковим майном, до складу якого належить і автомобіль, а саме дбав про нього, здійснював страхові внески. Тобто, понад десять років добросовісно та відкрито володіє транспортним засобом здійснюючи його поточний ремонт та користується останнім. Ухвалою від 23.05.2018 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.09.2018 року. Ухвалою від 12.09.2018 року підготовче провадження у справі відкладено на 30.10.2018 року, витребувано у державного нотаріуса Знамянської районної державної нотаріальної контори інформацію про коло осіб, які зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 27.11.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду, справу вирішено розглядати в режимі відеоконференції. Позивач у судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просить вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій просить розглядати справи за відсутності представника, при цьому вирішення спору залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що батьками\~позивача є[PERSON] та [PERSON]. За життя батьку позивача належав транспортний засіб марки ВАЗ 21063, 1989 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер Е7246КД, номер двигуна [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за №165992 виданим 23.11.1999 року (а.с.3). Батько позивача - [PERSON] помер 26.10.2000 року, а мати - [PERSON] померла 09.06.2015 року. З розяснення Знамянського районного державного нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON], наданого [PERSON], вбачається, що позивачу рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки ним пропущено встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв її. І тільки в разі задоволення його позову про визначення додаткового строку, у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Ст.4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:\~\~\~володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач являючись сином померлої 09.06.2015 року [PERSON], яка будучи дружиною померлого 26.10.2000 року [PERSON], прийняла спадщину після смерті чоловіка фактичними діями за ЦК УРСР\~у редакції від 18.07.1963 року, та достовірно знаючи про смерть як батька так і матері, лише у 2018 році звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 05.06.2018 року на ім"я позивача нотаріусом надано роз"яснення, в якому йдеться про необхідність звернення до суду з відповідними заявами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки встановлений законодавством строк ним пропущено. Тобто на момент, предявлення позову до суду з вимогою про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю, позивач знав, що транспортний засіб зареєстрований за його померлим батьком [PERSON], тобто достовірно знав хто був його власником, і не вжив будь-яких заходів щодо переоформлення транспортного засобу на своє імя, тобто вбачаються спадкові правовідносини. Отже, позивач не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 344 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно за набувальною давністю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачу, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Крім того, враховуючи майновий стан позивача, оскільки останній не має іншого доходу ніж пенсія, його дружина важко хворіє, лікування якої потребує значних матеріальних витрат, суд вважає за доцільне звільнити його від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.4, 15,16,\~ 328,\~344\~ЦК України та

Outcome: dismissed