Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

представник [PERSON] [PERSON] 12.07.2016 року звернулась до суду з позовом про визнання ордера недійсним (а.с. 10). 25.07.2017 року позовні вимоги уточнила (а.с. 12-13) і мотивувала тим, що в 2005 році її брат [PERSON], що визнаний недієздатним, змушений був вселитись до неї в кімнату № 11 в будинку № 57 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці. На той час вона на законних підставах проживала в кімнаті № 11 і була зареєстрована за цією адресою з 28.07.1983 року. Таким чином, з 2005 року і по даний час (більше 11 років) [PERSON] безперервно проживає та користується кімнатою № 11 в будинку № 57 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці, тому вважає, що він набув права на користування цим житлом. Однак, 07.12.2007 року керівництвом СП «Благоустрій» ВКГ «Вінницяводоканал» на зайняту ними кімнату було видано ордер № 57 на імя [PERSON], що суперечить нормам ст. 59 ЖК УРСР. Представник [PERSON] просила визнати недійсним ордер № 57 від 07.12.2007 року, виданий на імя [PERSON] і визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання в кімнаті № 11 в будинку № 57 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2017 року №127/14906/16-ц позовну заяву [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] в частині вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право на проживання в кімнаті № 11 в будинку № 57 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці залишено без розгляду. \~\~\~\~ В судовому засіданні 11.12.2017 року представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги про визнання недійсним ордера № 57 від 07.12.2007 року, виданого на імя [PERSON] підтримали за обставин, викладених в позовній заяві, просили позов задоволити. Представник\~виконкому Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні 14.02.2017 року позов не визнала, пояснила, що оскільки [PERSON] не проживав в гуртожитку на законних підставах, не був зареєстрованим за цією адресою, його права не порушені видачею ордера на вселення в кімнату № 11 [PERSON], тому позов про визнання ордера недійсним задоволенню не підлягає. Також звернула увагу, що [PERSON] має у власності 1/3 частку квартири, яку набув внаслідок приватизації, зареєстрований у власній квартирі, крім того, він перебуває на квартирному обліку під № 1 загальної черги та в списку на першочергове отримання житла по висновку ЛКК за № 1. Представник КП «Вінницяоблводоканал» - [PERSON] в судовому засіданні 15.11.2016 року позов не визнав, суду пояснив, що ордер сім`ї [PERSON] виданий на законних підставах. В кімнаті, яка на даний час має № 11 і яку фактично займав [PERSON] з 80-х років [PERSON] і [PERSON] ніколи не проживали, тому їх права видачею ордера не порушені. В подальшому просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 218). Третя особа [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, надав письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 184-188). Представник третьої особи [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні 15.11.2016 року позов не визнала, надала письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 54-55, 71). Вважає, що ордер не може бути визнаний недійсним, оскільки таку вимогу може бути заявлено лише протягом трьох років з дня його видачі. Представник органу опіки і піклування [PERSON] в судових засіданнях пояснень не надавала. Вислухавши пояснення осіб, що брали участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2013 року № 127/5092/13-ц [PERSON], [INFO], визнано недієздатним (а.с. 50). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2014 року № 127/18155/14-ц [PERSON] призначено опікуном [PERSON] (а.с. 26). [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи загального захворювання (а.с. 16). З висновків лікарських комісій від 18.02.2013 року, 03.10.2014 року, 29.11.2015 року вбачається, що хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с. 23-25). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], зазначила, що він постійно проживав з 2005 року разом з нею в квартирі № 11 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці, але на займану ними кімнату 07.12.2007 року незаконно був виданий ордер [PERSON], тому відповідно до ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення слід визнати недійсним. Так, відповідно до ст. 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Частиною 3 ст. 59 ЖК УРСР визначено, що вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). В судовому засіданні було встановлено, що будівля № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці є гуртожитком, перебувала на балансі СП «Благоустрій» Вінницького обласного комунального виробничого підприємства ВКГ «Вінницяводоканал». Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 13.11.2008 року гуртожиток прийнятий у комунальну власність територіальної громади м. Вінниці і переданий на баланс ЖЕК №5 з 01.02.2009 року. З 13.02.2014 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 335 гуртожиток перебуває на балансі ОСББ «Успенського-57» (а.с. 82, 105). 07.12.2007 року сім`ї [PERSON] в складі чотирьох осіб СП «Благоустрій» ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» був виданий ордер на право зайняття двох кімнат № 11, площею 54,3 кв.м., по вул. Г.Успенського, 57 в м. Вінниці (а.с. 114). Згідно копії технічного паспорту на приміщення гуртожитку квартира № 11, яку займає [PERSON], складається з приміщень: І площею 1,9 кв.м., ІІ площею 9,2 кв.м., 1 площею 5,0 кв.м., 2 площею 11,9 кв.м., 3 площею 3,6 кв.м., 4 площею 9,0 кв.м., 5 площею 13,7 кв.м. (а.с. 69-70). Також в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], з 28.07.1983 року була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 14, зворот). В судовому засіданні [PERSON] повідомила, що фактично займала з сім`єю інші кімнати, площами 12,2 кв.м. і 13,8 кв.м., які в технічному паспорті відповідають квартирі № 12 (а.с. 70). Суд враховує, що будівля № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці є гуртожитком, проте [PERSON] не була наймачем житлових приміщень в гуртожитку. Згідно картки форми № 17 (а.с. 27) сім`ї [PERSON] (бувший чоловік [PERSON]М.) виділялась кімната № 11/1 по вул. Г.Успенського, 57 і [PERSON] з 28.07.1983 року була зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 141). При розгляді даної справи і попередніми рішеннями судів, які набрали законної сили (від 30.10.2009 року (а.с. 57-59), від 26.10.2010 року (а.с. 62-63), від 03.10.2016 року (а.с. 78-80) було встановлено, що інвентаризаційний номер квартири № 11, яку займала [PERSON] і в якій була зареєстрована, змінився на № 12/1 і № 12/2. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року №2-725/07 (а.с. 64-66), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнати № 11 в гуртожитку по вул. Г. Успенського, 57 в м. Вінниці. При розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідачі незаконно утримують кімнату № 12/1 та № 12/2, в яких раніше вони проживали, а потім вибули на інше місце проживання. [PERSON], в порушення п. 15 Положення про гуртожитки передавала кімнату № 12 в користування стороннім особам, а сама проживала в Київській області, де доглядала за хворим братом ([PERSON]М.) і матір`ю, навідувалась періодично із синами до спірного житла. Ордер [PERSON] на вселення до гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці ніколи не видавався. [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] і є власником 1/3 частки цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1999 року. На підставі того, що ордер на вселення у гуртожиток [PERSON] не надавався, він має у власності інше житлове приміщення, в кімнатах № 12/1 і 12/2 вселені інші особи (сім`я Ситко), 03.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON], яка діяла в інтересах недієздатного [PERSON], про визнання за ним права користування цими приміщеннями (а.с. 78-80). Рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2016 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2017 року рішення першої та ухвала апеляційної інстанції залишені без змін. Наведеними рішеннями судів було встановлено, що [PERSON] в гуртожитку не проживав, а кімнати № 12/1, № 12/2 незаконно утримувала [PERSON] і здавала їх в користування іншим особам. В силу ст. 61 ЦПК України дана обставина не потребує доказування. Згідно\~ст. 128 ЖК УРСР\~порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства УРСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК УРСР). Також порядок надання жилої площі в гуртожитках, вселення на надану жилу площу, користування цією жилою площею та виселення з гуртожитків встановлюється Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим\~постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208, яке було чинним на момент видачі ордеру [PERSON] Відповідно до п. 14 розділу ІІІ даного Положення вселення до гуртожитків провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Право на зайняття кімнат № 11 в будинку № 57 по вул. Г. Успенського в м. Вінниці [PERSON] набув на підставі ордера (а.с. 114), виданого СП «Благоустрій». Оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] не проживав в гуртожитку на законних підставах і не набув права користування кімнатами в гуртожитку, його житлові права видачею ордера [PERSON] на вселення до приміщення № 11 в гуртожитку № 57 по вул. Г.Успенського в м. Вінниці не порушені, тому не підлягають захисту. Також при ухваленні рішення суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України". Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи, судові витрати слід залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed