Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В листопаді 2016 року\~позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 41, який розташований по вул. Толстого Льва в м. Вознесенську Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.10.2002 року між позивачем та [PERSON] (померла 18.01.2003 року) в простій письмовій формі був укладений договір купівлі\~- продажу вищевказаного будинку, відповідно до якого [PERSON] є покупцем даного майна. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно разом з усією документацією щодо нього, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В подальшому нотаріальне посвідчення даного договору купівлі - продажу не відбулося в звязку з відсутністю у позивача відомостей щодо місця проживання продавця зазначеного будинку. Разом з тим, оформлення в передбаченому законом порядку спірного договору купівлі продажу неможливе в зв'язку зі смертю продавця, що, в свою чергу, стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Питання щодо вирішення справи по суті залишив на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Заслухавши показання свідків [PERSON], Ґедзь Л.М., дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що житловий будинок № 41, який розташований по вул. Толстого Льва в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 30.07.1996 року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою Миколаївської області. Як вбачається з матеріалів справи 21.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі склали договір купівлі продажу вищевказаного будинку. Вартість нерухомого майна сторони визначили в 25\~000 грн. 00 коп., що також підтверджується розпискою від 21.10.2002 року про передачу покупцем обумовленої суми коштів продавцю будинку та слідує з показань свідків [PERSON], Ґедзь Л.М. 18.01.2003 року [PERSON] померла. За повідомленням Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 2125/01-09 від 07.12.2016 року спадкова справа після смерті вказаної особи не заведена. З матеріалів справи вбачається, що остання на час смерті була зареєстрована [INFO]. На час її смерті разом з нею був зареєстрований [PERSON], який помер 05.10.2004 року. За даними Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 2126/01-09 від 07.12.2016 року спадкова справа після його смерті не була заведена. Спадкоємців, які прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, судом не виявлено. За загальним правилом, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори. При цьому, при розгляді справ про визнання\~правочинів\~дійсними (недійсними) суд повинен перевірити чи відповідають вони умовам, змісту, формі, передбаченим законодавством, чинним на час їх укладення. Так, відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~(який, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,\~підлягає застосуванню до даних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР\~ встановлені особливості укладення договору купівлі-продажу жилого будинку. Останній повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Разом з тим, в силу положень ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Проте, як слідує з розяснень, наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, ст. ст.105,\~114 ЦК УРСР). Визначення істотних умов договору містить ст. 153 ЦК УРСР, з положень якої слідує, що істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди в потрібній у належних випадках формі. Істотною умовою договору купівлі-продажу жилого будинку, яка є необхідною для всіх договорів цього виду, є предмет договору. Безперечним є те, що предметом купівлі-продажу житла є індивідуально визначена річ, тобто кількість та якість такої речі повинні бути чітко визначені, містити конкретизовані критерії опису житла, що відчужується за договором, в тому числі найменування господарсько-побутових будівель та споруд, які є приналежними до жилого будинку, тощо. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч. 2 ст.\~59, ч. ч. 1, 4 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Між тим, наданий позивачем договір від 21.10.2002 року не можна вважати укладеним між сторонами письмовим договором купівлі-продажу в розумінні вимог закону, оскільки він не містить необхідної інформації про предмет договору, як істотної його умови (технічної характеристики жилого будинку, його складових частин, можливих обмежень, відповідно до ст. 105 ЦК УРСР), а також належної ідентифікації щодо особи покупця (зазначені паспортні дані останньої не узгоджуються з паспортними даними, наявними у позивача станом на час спірних правовідносин), не підтверджує перехід (передачу) предмета купівлі-продажу від продавця до покупця. Крім того, зі змісту договору не вбачається, що події які зазначені в ньому мали місце на час його підписання. Не є письмовим договором й надана позивачем розписка від 21.10.2002 року, так як, за своєю природою є лише документом, що підтверджує передачу коштів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed