Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

08.04.2014 року ПАТ «Акцент Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.04.2008 року [PERSON] 04.04.2008 року отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Оскільки, [PERSON] порушував строки повернення кредиту у нього станом на 20.02.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 23346,64 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 2941 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11677,70 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 7140 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1087,94 грн. На підставі викладеного, ПАТ «Акцент Банк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 23346,64 грн. за кредитним договором б/н від 04.04.2008 року, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача Клименко Н.С. не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «Акцент Банк» у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2008 року ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н. Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунку ([PERSON].), видає Клієнту Карти, їх вид та строк дії визначені Заявою до карти клієнта, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Держателя стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Банк має право, у разі порушення Держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником картки або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. [PERSON] зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. У разі невиконання зобов'язань по Договору, [PERSON] зобов'язувався за першою вимогою Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в т.ч. простроченого кредиту и Овердрафту), сплатити винагороду Банку /а.с. 8, 9-11/. Отже, встановлено, що 04.04.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір з ПАТ «Акцент банк», отримав кошти, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку, користувався ними, але в повному обсязі взятих на себе зобов'язань не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 23346,64 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 2941 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11677,70 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 7140 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1087,94 грн. /а.с. 3-7/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ «Акцент банк», але взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 04.04.2008 року, відповідно до розрахунку ціни позову, останній платіж, пов'язаний із погашенням процентів був здійснений [PERSON] 27.06.2008 року, після цієї дати відповідач будь-яких платежів на користь Банку не здійснював. Проте, з позовом до суду кредитор - ПАТ «Акцент банк» звернулося 08.04.2014 року, на поважність причин пропуску позовної давності в позові не посилався і поновити цей строк не просив. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] у своїй заяві просив застосувати до позовних вимог ПАТ «Акцент банк» строк позовної давності. Згідно з ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ПАТ «Акцент банк» пропустило строк позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed