Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 1.1. 20.01.2020 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , в якому просила: - розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 737; - визнати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС її право на залишення після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] , яке обирає собі після реєстрації розірвання шлюбу; - визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю і залишити сина [PERSON] , [INFO] , для подальшого виховання до досягнення дитиною повноліття з матір`ю, [PERSON] ; - стягнути її користь з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Тбілісі, громадянина Грузії, посвідка на проживання в Україні серія [NUMBER] , видана органом 1801 11.03.2014, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень з моменту звернення до суду до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку включно щомісячно, допустивши рішення суду негайному виконанню; - судові витрати покласти на [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, з 2017 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 31.01.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/467/20, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.19-20). 2.2. 16.06.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира приєднано до матеріалів справи надані позивачем докази, закрито підготовче провадження у цивільній справі №296/467/20 та призначено для розгляду по суті на 13.08.2020 (а.с.77-79). 2.3. 13.08.2020 представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.83). 2.4. Представник органу опіки і піклування - виконавчий комітет Житомирської міської ради 16.06.2020 подала заяву, у просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.73). 2.5. Відповідач у судові засідання (06.04.2020, 16.06.2020, 13.08.2020) не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими відправленнями за адресою останнього відомого місця проживання, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті суду - https://kl.zt.court.gov.ua/ (а.с.21,24-25, 68-71, 80-82). 2.6. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, що повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. 2.7. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 06 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №737, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). 3.2. [INFO] у м. Житомирі у сторін народився син - син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 252 (а.с.6). 3.3. Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що стверджується довідкою № 24, виданою ЖБК №1 (а.с.9). 3.4. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією картки форми 16 (А) (а.с.7). 3.5. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією картки форми 16 (А) (а.с.8). 3.6. [PERSON] , [INFO] є учнем 2-А класу Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17, що стверджується довідкою №26, виданою 01.04.2020 (а.с.28). 3.7. Згідно довідки Житомирської дитячо-юнацької спортивної школи з футболу «Полісся» № 80 від 27.03.2020 [PERSON] навчається в СДЮСШОР з футболу «Полісся», яку дитина відвідує з вересня 2018 року (а.с.29). 3.8. Відповідно довідки Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу музичної школи № 1 імені Бориса Лятошинського Житомирської міської ради №47 від 01.04.2020, [PERSON] навчається в КПСМНЗ музичній школі №1 імені Б.М. Лятошинського, яку відвідував з 01.10.2019 по 31.03.2020 (а.с.30). 3.9. [PERSON] є вихованцем ГО «Федерація Айкідо Житомирської області», що стверджується довідкою Громадської організації «Федерація айкідо Житомирської області» №2 від 01.04.2020 (а.с.33). 3.10. Згідно копії акту Служби у справах дітей Житомирської міської ради від 22.01.2020 про обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] наявні всі зручності. У розпорядженні дитини окрема кімната, де є місце для сну, занять, відпочинку (а.с.31). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ (a) Положення закону, що регулює шлюбні відносини 4.1. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 4.2. Згідно з частиною п`ятою статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 4.3. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. 4.4. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 4.5. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). 4.6. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. (b) Положення закону, що регулює утримання дитини 4.7. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 4.8. Частинами першою, другою та четвертою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом [...] у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 4.9. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 4.10. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 4.11. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. (c) Положення закону, що регулює місце проживання дитини 4.12. У відповідності до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 4.13. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 4.14. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 4.15. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. V. ОЦІНКА СУДУ 5.1. Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу припинення шлюбних відносин та стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини. (a) Щодо припинення шлюбних відносин 5.2. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем, посилаючись на те, що сторони проживають окремо, у них наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. 5.3. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, яка бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. 5.4. Разом з тим, після розірвання шлюбу позивач бажає надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". 5.5. Враховуючи те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем, суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. 5.6. Зважаючи на приписи ст. 113 СК України позивач має право має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". (b) Щодо стягнення аліментів на дитину 5.6. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка здійснює його утримання. 5.7. Суд звертає увагу, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 Сімейного кодексу України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві, відповідно до якого на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. 5.8. Позивач у пред`явленому до [PERSON] позові просила стягувати з останнього аліменти на малолітнього сина [PERSON] у розмірі 5000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку включно, допустивши рішення суду негайному виконанню. 5.9. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX з 1 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2318гривень. Саме у такій віковій групі перебуває дитина сторін. 5.10. При визначенні розміру аліментів на дитину, що підлягають стягненню з відповідача суд враховує норми СК України, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також відсутність доказів зі сторони відповідача про неможливість сплачувати аліменти у встановленому нею розмірі. 5.11. Таким чином враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідач своїм правом з`явитися до суду і спростувати доводи позивача не скористався, відзив на позов не подав, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.76-81 ЦПК України відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 5000 гривень, що підлягає індексації відповідно до закону щомісячно, починаючи з 20.01.2020 до досягнення кожною дитиною повноліття. (c) Щодо визначення місця проживання дитини 5.12. З матеріалів справи вбачається, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , а також відсутність конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. 5.13. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. 5.14. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 5.15. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 5.16. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. 5.17. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. 5.18. Таким чином, приймаючи рішення, суд виходить з інтересів дитини, бере до уваги ту обставину, що на день розгляду справи малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, відсутність заперечень відповідача щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, враховуючи висновки, до яких дійшов Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини разом із позивачем підлягають задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. У зв`язку з задоволенням позову в частині позовних вимог немайнового характеру про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду. 6.3. Крім того, згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. у зв`язку з задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати яких позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».,

Outcome: approved