Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить визнати недійсним договір іпотеки № 687/1-07 від 29.08.2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір іпотеки № 687/1-07 та 07.02.2008 року укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 687/1-07, за яким предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. «Б-3» по [ADDRESS] загальною площею 726,7 кв.м. Відповідно до умов договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07.Проте, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07 було скасоване 31.08.2010 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова за заявою ТОВ «Функтор» за нововиявленими обставинами.За таких обставин, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07 не призвело до виникнення нових прав [PERSON], з дня його ухвалення, в тому числі і до виникнення права власності позивача на нежитлову будівлю літ. «Б-3» по [ADDRESS] загальною площею 726,7 кв.м. У зв'язку з вищевикладеним вказаний договір іпотеки є недійсним, оскільки вказане нерухоме майно не може бути предметом іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення. Суд, вислухавши думку представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.08.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір іпотеки № 687/1-07, де предметом іпотеки зазначено нежитлову будівлю літ. «Б-2» по [ADDRESS] загальною площею 489,2 кв.м., яка належить Іпотекодавцю на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.07.2007 року у справі № 2-2585/07. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07 було задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-3» по [ADDRESS] Після цього, 07.02.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору № 687/1-07 в частині предмету іпотеки, а саме предмет іпотеки змінений на нежитлову будівлю літ. «Б-3» по [ADDRESS] загальною площею 726,7 кв.м., яка належить Іпотекодавцю на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.08.2010 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2007 року у справі № 2-4142/07 було скасоване на підставі заяви ТОВ «Функтор» за новоявленими обставинами. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.12.2011 року у справі № 22-ц-12644/2011 допущено поворот виконання рішення Червонозводського районного суду м.Харкова від 10.09.2010 року шляхом скасування будь-яких реєстрацій права власності за ТОВ «Функтор» на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS], літ. «А-3», загальною площею 1230.8 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Харків, пров.Микитинський, 28/1 та відновлено реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю в літері «А-2» загальною площею 591,6 кв.м., яка складається з приміщень 1-ого поверху № 1-11 площею 195 кв.м., 2-ого поверху № 1-9 площею 194,8 кв.м. мансарди № 1 площею 201,8 кв.м., та яка розташована за адресою: [ADDRESS] належну на праві власності [PERSON] та нежитлову будівлю літери «Б-2» загальною площею 489,2 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS], належну на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст. Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ст. 5 Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 5 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику правах про захист права власності та інших речових прав» Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ: «Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК)». З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що оскільки вищевказаною ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.08.2010 року було скасоване рішення про визнання за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю літ. «Б-3» по [ADDRESS] а при укладанні оспорюваного договору іпотеки його предметом було зазначено нежитлову будівлю літ. «Б-2» по [ADDRESS] загальною площею 489,2 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.07.2007 року, яке є чинним та не скасованим, підстав для визнання недійним договору іпотеки № 687/1-07 від 29.08.2007 року немає. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed