Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Прокуратури Полтавської області, третя особа: слідчий прокуратури Полтавської області [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди в розмірі 522000,00 грн., заподіяної посадовою особою в результаті прийняття незаконних рішень та протиправної триваючої бездіяльності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області знаходиться кримінальне провадження відносно колишніх керівників прокуратури Полтавської області. Слідчим у вказаному кримінальному провадженні відмовлено у визнанні позивача потерпілим. Через чисельні незаконні та невмотивовані процесуальні рішення слідчого прокуратури Полтавської області [PERSON] змушений протягом 9 місяців звертатись до судів для оскарження таких рішень, що завдало позивачу значних моральних страждань. Посилаючись на вказані обставини та положення статей 23, ч.1 ст.1167, 1172, 1176 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, заподіяну тривалим невиконанням посадовими особами вимог діючого кримінально-процесуального законодавства України, в розмірі 522000,00 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що твердження [PERSON] про те, що [PERSON] порушив вимоги Конституції України, КПК України, умисно діяв та лише імітував досудове слідство є абсурдними, необргунтованими та не підтверджені будь-якими доказами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що з 14.01.2016 року в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області знаходиться кримінальне провадження № 42016000000000211 за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України у відношенні посадових осіб прокуратури Полтавської області. 12.02.2016 року слідчим прокуратури Полтавської області [PERSON] винесено постанову про відмову у визнанні [PERSON] потерпілим. 03.03.2016 року ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави зазначену постанову скасовано. Постановою слідчого прокуратури Полтавської області [PERSON] від 28.04.2016 року кримінальне провадження № 42016000000000211 за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України закрито. Ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави від 12.08.2016 року в задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого прокуратури Полтавської області [PERSON] про закриття кримінального провадження № 42016000000000211 - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Октябрьського районного суду м. Полтави від 12.08.2016 року скасовано, скаргу [PERSON] задоволено та скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.04.2016 року. Постановою про проведення процесуальних дій на іншій території від 09.09.2016 року у кримінальному провадженні № 42016000000000211 від 14.01.2016 року слідчому відділу прокуратури Харківської області доручено вручити [PERSON] памятку про права потерпілого та провести допит в якості потерпілого. На думку позивача посадова особа більш ніж 9 місяців навмисно не виконує вимог діючого кримінального процесуального законодавства України, ухвалюючи заздалегідь неправомірні рішеннята тривалий час навмисно бездіє, що спричинило позивачу моральну шкоду. Відповідно до вимог частини 6 статті 1176 ЦК України шкоди, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювача. Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Відповідно до вимог статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Положення статті 1176 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, стосується незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Реалізація [PERSON] свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Сам факт неприйняття слідчим процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов'язок позивача (статті 10,60 ЦПК України). Будь-яких доказів спричинення моральної шкоди, позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed