Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

22.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] та встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме на 14.05.2017 року. Свої вимоги мотивував тим, що волевиявлення [PERSON], яка склала 29.12.2014 року вказаний заповіт на користь дужини його брата -[PERSON], не було вільним, оскільки вона була особою похилого віку. Крім того зазначає, що в заповіті не зазначено місця його складення, і так як [PERSON] погано рухалася і без стронньої допомоги не могла дістатися до [PERSON] сільської ради, тому в даному приміщенні воне не могла його скласти. Він особисто доглядав за [PERSON], яка проживала до дня смерті в його будинку, розташованому по вул. Садовій (колишня назва Ватутіна), 51, який за час життя, 04.12.2009 року подарував йому батько [PERSON] і проживав з нею на час вікриття спадщини, тобто на 14.05.2017 року. 06.11.2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу та його рідному брату - [PERSON]. 07.08.2018 року відповідачкою [PERSON] подано відзив на позов, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову, так як вважає, що викладені в даній заяві обставини, на які посилається позивач, є необгрунтованими та безпідставними. При складенні заповіту [PERSON] було роз»яснено зміст ст.ст. 1241, 1307 ЦК України і остання самостійно прочитала та підписала даний заповіт. Волевиявлення її було вільним, так як вважає, що саме вона (відповідачка) здійснювала належний догляд за [PERSON] та піклувалася про неї. Зазначає також, що позивач зареєстрований і постійно проживав за адресою [INFO]. Вона за власні кошти здійснила поховання [PERSON], а відповідач не приймав участі у її похованні, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради за № 842 від 08.06.2018 року. Незважаючи на те, що будинок за № 51, розташований в с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області по вул. Садова (колишня назва Ватутіна), за договором дарування від 04.12.2009 року був подарований батьком позивача останньому, проте не набув чинності, оскільки, в порушення вимог ст. 210 ЦК України, не було здійснено його державної реєстрації. Тому вказаний будинок з надвірними будівлями є об»єктом спадкування між позивачем [PERSON]Д та її чоловіком [PERSON] 29.08.2018 року позивачем було подано відповідь на відзив, в змісті якого позивач просив задовольнити його позов. Щодо договору дарування будинку від 04.12.2009 року зазначає, що вказаний договір ніким не оспорений і є дійсним. 14.08.2018 року здійснено його державну реєстрацію і власником будинку за № 51 по вул. Садова с. Курінь є саме [PERSON]. Вважає, що саме заповіт від 06.11.2013 року дійсно виражає волю померлої [PERSON], оскільки при розподілі майна їх батька [PERSON] все було поділено порівну між синами [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що довідка [PERSON] сільскої ради від 08.06.2018 року про здійснення відповідачкою поховання [PERSON] не може бути належним доказом, оскільки видана за місцем вимоги, а не для подачі до суду. В ній не зазначено скільки саме коштів витрачено на поховання та де саме похована [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив і просив суд задовольнити їх, оскільки саме він здійснював догляд за [PERSON], яка після смерті 26.09.2013 року його батька [PERSON], проживала в належному йому будинку за № 51 по вул. Садова с. Курінь. Він піклувався про неї, доглядав, купував ліки, оскільки вона була особою похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. Він особисто постійно проживав у належному йому будинку за вищевказаною адресою. Вважає, що волевиявлення [PERSON] не було вільним при складенні заповіту 29.12.2004 року на ім»я [PERSON], так як вона ніколи нічого самостійно не читала. У разі скасування заповіту від 14.05.2014 року, він, як спадкоємець четвертої черги, як особа, яка постійно, більше п»яти років проживала однією сім»єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, матиме змогу успадкувати майно після померлої [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив і просив задовольнити їх, оскільки в такому випадку позивач зможе успадкувати майно після померлої [PERSON], як спадкоємець четвертої черги. Підставами недійсності заповіту, складеного 29.12.2014 року [PERSON] на користь [PERSON], зазначає відсутність місця його посвідчення та невідповідність волевиявленню заповідча. Також вказав, що власником будинку за адресою с. Курінь вул. Садова, 51, є саме позивач згідно наданих ним підтверджуючих документів і він може проживати в ньому в будь-який час. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог і просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що доводиться дружиною рідного брата позивача [PERSON] [PERSON] проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який доводився батьком позивачеві та її чоловіку - [PERSON], за адресою вул. Садова, 51 с. Курінь. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати у вказаному будинку, так як власної родини та житла не мала. Вона особисто здійснювала догляд за [PERSON] і з цією метою, навіть, звільнилася з роботи у м. Києві. Сама вона з чоловіком проживає за адресою [INFO]. Про заповіт [PERSON] ніколи не говорила, і лише за місяць до смерті повідомила про його наявість. При цьому вона говорила, що заповіт складений з урахуванням того, хто саме і як ставивився до неї. Де саме було складено заповіт на її ім»я, їй достеменно невідомо, але знає, що цим питанням займався [PERSON], який на даний час помер. Представник третьої особи - [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився. Але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій просять ухвалити рішення згідно закону (а.с. 45, 94). Допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на час складення заповіту працював секретарем Курінської сільської ради. За зверненням [PERSON], який діяв на прохання [PERSON], приїхав до останньої за адресою вул. Садова (Ватутіна), 51 с. Курінь. Вона пояснила, що вже склала заповіт, але бажає його переписати на ім»я [PERSON], оскільки остання здійснює за нею належний догляд, а хлопці, яким вона заповідала майно, їй непотрібні. В зв»язку з цим він взяв її документи, а саме паспорт, ідентифікаційним номер, поїхав в сільську раду, де написав текст заповіту на комп»ютері, повернувся назад до [PERSON], де вона особисто в будинку самостійно прочитала його та підписала. Зміст заповіту він роз»яснював [PERSON] Інших осіб в будинку не було. При цьому [PERSON], який привозив і відвозив його, перебував на вулиці. [PERSON] добре почувалася, її дієздатність було перевірено і ніяких сумнівів у нього не виникало. Місця складення заповіту у його змісті не відобразив. Щодо місця проживання позивача зазначив, що останній постійно проживає по вул Центральній, 9 в с. Курінь. Заповіт на ім»я [PERSON] та [PERSON] він імені [PERSON] також він посвідчував. Допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як соціальний працівник відвідувала [PERSON] двічі на тиждень за адресою с. Курінь вул. Садова, 51. В період з 2014 по 2017 роки іноді бачила в будинку [PERSON], але чи проживав він там постійно, не може стверджувати. [PERSON] бачила в будинку в цей період значно частіше. Про заповіти, складені [PERSON], їй нічого невідомо. Допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що доводиться позивачеві дружиною. [PERSON] проживала спільно з батьком її чоловіка -[PERSON] за адресою вул. Садова, 51 с. Курінь. Вони з чоловіком допомагали їм та здійснювали догляд. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати за вказаною адресою сама, оскільки іншої родини в неї не було. Вона склала заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Про наявність іншого заповіту не говорила. Вони з чоловіком (позивачем) проживали постійно за адресою вул. Центральна, 9 с. Курінь. Приходили в господарство на Садовій, 51 с. Курінь обробляти город. [PERSON] проживав за даною адресою лише в період з серпня по вереснеь 2013 року, коли його батько захворів та потребував допомоги. Допитані за клопотаннням відповідачки свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що саме [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] і остання повідомляла, що віддячить та залишить своє майно тому, хто здійснює за нею догляд [PERSON] [PERSON] постійно проживав за адресою вул. Центральна с. Курінь. На вулиці Садовій, 51 зазначеного населеного пункту ніколи не проживав, незважаючи, що це його будинок, а лише приходив обробляти город і за [PERSON] не доглядав. Остання мала добру пам»ять, була при здоровому глузді. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], яка проживала без реєстрації шлюбу з 2004 року і до дня смерті спільно з [PERSON], батьком позивача та [PERSON], померла 14.05.2017 року (а.с. 10). [PERSON], який доводився батьком позивачеві та [PERSON], помер 26.09.2013 року (а.с. 7). Власником будинку за адресою с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області вул. Садова, 51, на підставі договору дарування від 04.12.2009 року, є позивач [PERSON] (а.с.6, 44). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. 06.11.2013 року [PERSON] склала заповіт на все своє майно на користь [PERSON] та [PERSON], який посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. 29.12.2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, яким на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] 22.11.2017 року, 23.01.2018 року, 22.06.2018 року відповідачка [PERSON] отримала чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом на грошові заощадженя, пенсійні виплати та земельні ділянки (а.с. 25-34). Вказані свідоцтва про право на спадщину видані державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За прписами ч.1 ст. 1257 Цк України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року в редакції, яка діяла на час посвідчення заповіту, у сільських населених пунктах, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних). Згідно п. 2.1 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом від 11.11.2011\~року\~№ 3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року № 1298/20036 (в редакції від 11.11.2011 року) нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (наприклад: "У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: [ADDRESS]"). Як зазначив ВССУ у своєму листі від 16.05.2013 року відсутність у тексті заповіту напису що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Як встановлено в судовому засіданні заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] 29.12.2014 року був посвідчений секретарем Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області [PERSON], який відповідно до посадової інструкції секретаря виконавчого комітету [PERSON] сільської ради здійснює нотаріальні дії. Текст даного заповіту не містить напису щодо складення його поза межами приміщення сільської ради. Нормою ст. 1251 ЦК України визначено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, що передбачено ч.2 ст. 1247 ЦК України. Заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). З матеріалів справи вбачається, що заповіт [PERSON] від 29.12.2014 року складено секретарем Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] зі слів [PERSON]. Текст заповіту набраний на комп»ютері. Заповіт прочитаний та власноручно підписаний нею у присутності секретаря сільської ради. Особу заповідача секретарем встановлено, її дієздатність перевірено. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» роз»яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Позивачем та її представником в судовому засіданні не надано доказів того, що при складанні заповіту спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки, як було зазначено вище, при складанні заповіту його дієздатність перевірено і допитані в судовому засіданні свідки показали, що [PERSON] мала добру пам»ять, сама читала, спілкувалася з оточуючими, не мала відхилень здоров»я, була при здоровому глузді. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що було відображено в заповіті від 29.12.2014 року, який був досліджений в судовому засіданні. Позивачем не доведено протилежного. Посилання позивача на те, що [PERSON] ніколи нічого не читала, оскільки мала похилий вік, не заслуговують на увагу, оскільки як було встановлено в судовому засіданні вона особисто самостійно прочитала та підписала текст заповіту. Відсутність інформації в тексті заповіту про місце його складення та посвідчення, відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року, не є підставою для визнання його недійсним, так як вказаний заповіт був посвідчений особою, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, його форма відповідала вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі. Рішенням третьої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 12.01.2016 року назву вулиці «Радянська» перейменовано на «Центральна», назву вулиці «Ватутіна» перейменовано на «Садова» (а.с.95-96). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задовленні позовних вимог слід відмовити, оскільки відсутні, передбачені ст. 1257 ЦК України підстави для визнання заповіту недійсним. В межах заявлених позовних вимог і з тих підстав, які зазначені у позовній заяві, на які посилаєтся позивач та його представник, суд не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним. Не підлягають задоволенню також позовні вимоги щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні позивач не є спадкоємцем у розумінні положень глави 85 та 86 ЦК України після померлої [PERSON] Крім того, факт постійного проживання позивача за адресою с. Курінь вул. Садова, 51 станом на 14.05.2017 року не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, навіть, допитані за клопотанням позивача свідки, не підтвердили вказаної обставини.

Outcome: dismissed