Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

03 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту батьківства [PERSON], який помер [INFO] відносно нього. В обґрунтування заяви зазначив, що на момент народження його мати [PERSON] та його батько - [PERSON] не перебували у шлюбі, оскільки батьку не виповнилося 16 років, а тому у свідоцтві про його народження відомості про батька записані відповідно до ст. 55 КпШС України зі слів матері. Згодом, коли батько став повнолітнім вони одружилися з матір'ю, але через 5 років розірвали шлюб. Після цього батько не одружувався та інших дітей не мав, помер [INFO]. Батько його батька та відповідно його дідусь 29.01.2009 року заповів йому квартиру та земельну ділянку, грошові вклади, а [INFO] померла його бабуся (мати батька), яка заповіла йому будинок. Дід (батько батька) помер [INFO]., але він пропустив строк на прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом, але не пропустив строк для прийняття спадщини, як спадкоємець 5 черги за законом. Встановлення факту батьківства йому необхідно для прийняття спадщини за законом. 05 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначене судове засідання на 26.12.2018 р. В судовому засіданні 26 грудня 2018 року заявник та його адвокат підтримали заяву в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у заяві, в подальшому в судове засідання не з'явилися, надана заява про закінчення розгляду справи у їх відсутність. Представник заінтересованої особи Корабельного районного у м.Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, подана заява про розгляд справи без участі представника. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з'явися - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухав вступне слово заявника та його представника, заслухавши свідків та дослідивши письмові докази встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] у м.Херсон, про що свідчить його свідоцтво про народження, згідно якого матір'ю є [PERSON] а батьком мовою оригіналу - «[PERSON]» (арк. справи 15). Згідно копії актового запису про народження заявника № 753 від 01.09.1993 року відомості про батька заявника, як «[PERSON] записані відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС за вказівкою матері [PERSON] (арк справи 66). Громадянин «[PERSON]», народився [INFO], його батьки: «[PERSON]» та «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] видане 09.08.1977 року (арк. справи 16). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 06 жовтня 1995 року уклали шлюб (арк. справи 17). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 2007 року спадкоємцем [PERSON] є її онук [PERSON], [INFO] (арк справи 18, 19) - свідоцтва видані на земельну ділянку та житловий будинок. [PERSON] заповів 29.01.2009 року [PERSON] квартиру та грошові вклади ВАТ «Державний ощадний банк України» (арк справи 20,21). Згідно довідки № 309/02-14 від 02.11.2018 р. приватного нотаріуса Збутевич О.В. єдиним спадкоємцем останнього є його рідний онук [PERSON], але встановити родинний зв'язок з документів не є можливим. За матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [INFO]. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом 12.10.2018 р. звернувся [PERSON], інші особи з заявою про прийняття спадщини не зверталися, встановлено наявність заповіту (арк. справи 68-85). Свідок [PERSON] суду пояснила, щ є матір'ю позивача. Його батьком є [PERSON], з яким вона познайомилися приблизно у [INFO] та вона народила від нього сина, вони не були одружені, оскільки [PERSON] був неповнолітнім. Вони жили з [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, а у 1996 році офіційно оформили шлюб, прожили у шлюбі приблизно 5 років, жили за її місцем проживання. [PERSON] одразу визнавав [PERSON] своїм сином, визнали його онуком і батьки [PERSON], вони дуже любили [PERSON], вказували його у своїх заповітах. Після розірвання шлюбу [PERSON] у іншій шлюб не вступав та помер у 2007 році. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] (раніше [PERSON]) її сусідка. Ій особисто відомо, що [PERSON] у 1992 році познайомилася з [PERSON] та у [INFO] народила сина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали сумісно, вели господарство, а одружилися офіційно лише у 1996 році. [PERSON] дуже любив [PERSON]. Батьки [PERSON] також дуже любили онука, часто його забирали до себе. Свідок [PERSON] пояснила, що є кумою [PERSON] (дівоче - [PERSON]), а заявник [PERSON] - її син. [PERSON] знає з дитинства, [PERSON] це батько [PERSON], який з 1992 року зустрічався з [PERSON], а у [INFO] народився від цих відносин у них син [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю, офіційно [PERSON] та [PERSON] оформити шлюб лише у 1996 році. Батьки [PERSON] приїжджали до них, [PERSON] визнавали онуком та дуже любили. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України)суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 ст. 128 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" п. 15 роз'яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства позивачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини ,яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128,на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно із ч. 2 та ч. 3ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і позивачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заявник вказує, що батьки не уклали шлюб через неповнолітність батька, після його народження проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, потім батьки офіційно оформили шлюбу, його, як онука визнавали батьки батька. Зазначено підтверджують допитані в судовому засіданні свідки. Враховуючи, встановлені в судовому засіданні обставини справи, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів (покази свідків та письмові докази) у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 14 січня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved