Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача 50 000 грн. упущеної вигоди та 13368 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2007 року по 2010 рік працював муляром 3-го розряду в ПрАТ «Полімекс-Мостосталь Україна». В зв»язку з необхідністю захисту своїх порушених відповідачем прав у суді, отримання консультацій у галузі права та участі у численних судових засіданнях 17.03.2010 року звільнився із займаної посади. За вказаного просить стягнути з [PERSON] 50 000 грн. упущеної вигоди. Крім того, зазначає, що зазнав дуже сильних душевних страждань у зв»язку з протиправною поведінкою відносно нього, яку оцінює в сумі 13368 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] 18.12.2007 року Наказом № 85 від 18.12.2007 року був прийнятий на постійну роботу муляром 3-го розряду до АТЗТ «Енергоцентраль - Україна». 30.05.2008 року звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. 03.03.2008 року Наказом №3к від 03.03.2008 року [PERSON] прийнятий на посаду муляра 3-го розряду за сумісництвом до ЗАТ «Полімекс-Мостосталь Україна». 02.06.2008 року Наказом №6 по підприємству був переведений на постійну роботу муляра З-го розряду. 02.11.2009 року ЗАТ Полімекс-Мостоталь Україна» перейменовано в Приватне Акціонерне Товариство «Полімекс- Мостосталь Україна». 17.03.2010 року Наказом №62-к від 17.03.2010 року був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38КЗпП України. В зв»язку з виниклим спором щодо спадкових прав після смерті матері позивача [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] змушений був звернутись до суду з позовом до [PERSON] за захистом своїх порушених прав та інтересів. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2011 року позов [PERSON] задоволено, визнано факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,06147 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,06147 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] і належала на підставі Державного акту на право спільної часткової 2/5 частини власності на землю, серії КР №00008649, виданого 04 квітня 2000 року Кіровоградською міською радою, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2011 року скасовано рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 15.06.2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору від 28.05.2007 року купівлі-продажу цілого житлового будинку [ADDRESS] та визнання права власності на будинок за [PERSON] Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 05.03.2014 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2012 року скасовано, визнано недійсним Державний акт серії ЯЛ №662010, зареєстрований за №351010001000629, на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий 21 липня 2011 року [PERSON] на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 30 червня 2011 року №654; скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зареєстровану 02 серпня 2011 року за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 липня 2011 року на підставі рішення сесії від 30 червня 2011 року. Позивач зазначає, що змушений був подати заяву про звільнення за власним бажанням з ПрАТ «Полімекс-Мостосталь Україна», так як керівництво підприємства не надавало безоплатних відпусток для підготовки документів та участі у судових засіданнях, тому просить стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 50000 грн. З таким висновком позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) повинні враховуватися заходи вжиті особою щодо їх одержання. З вказаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнився з ПрАТ «Полімекс-Мостосталь» 17.03.2010 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. В даному випадку вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях, що він міг би отримати прибуток, як би не дії відповідача. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач був зобов'язаний довести в порядку, визначеному чинним законодавством, факт неотримання упущеної вигоди внаслідок дій відповідача. Всупереч вимог ЦК України, позивач таких доказів не надав. Необхідність позивача бути присутнім у судових засіданнях сама по собі не може бути причиною звільнення з роботи, так як роботодавець зобов»язаний зберігати за працівником місце роботи в разі виклику його до суду. Крім того, згідно ст. 86 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 13368 грн. також задоволенню не підлягають. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить. Як вбачається з матеріалів справи позивачем суду не надано жодного доказу перенесених ним душевних страждань, душевного або фізичного болю, пов'язаних з неправомірними діями відповідача, крім того реалізація права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскарження судового рішення у разі незгоди з ним, не може бути розцінено, як завдання моральної шкоди будь якій стороні по справі. За вказаного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з відповідача 50 000 грн. упущеної вигоди та 13368 грн. моральної шкоди не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed