Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина постійно живе [ADDRESS]. Посилаючись на те, що [PERSON] не дає йому можливості спілкуватись з сином, [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення порядку його участі у вихованні дитини. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визначити наступні способи у вихованні сина: особисте спілкування раз на тиждень, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ; побачення з пятниці по неділю два рази на місяць через тиждень з ночівлями; під час відпустки на строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії; спільний відпочинок та оздоровлення: 45 днів влітку та 10 днів взимку під час Різдвяних свят дитина проводить з батьком за попереднім повідомленням матері дитини про період, час перебування сина з батьком та з урахуванням інтересів дитини; у свята: дні народження (самої дитини, батька, племінниці, сина, дочки, брата, сестри), Новий рік (парні календарні роки), 9 травня, Різдво, Великдень; у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем його фактичного знаходження (проживання); необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день його побачення з сином позивач має право забирати сина з дому чи іншого місця перебування/навчального закладу. Суд залучив до участі в справі як третю особу службу у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області. В судовому засіданні позивач пояснив, що він як батько має право на безперешкодне спілкування з дитиною. Після розірвання шлюбу [PERSON] створює перешкоди у здійсненні цього права. На даний час син [PERSON] на його дзвінки не відповідає, в квартиру його не пускає. Вважає, що тільки безпосередня участь батька у вихованні сина має вплинути позитивно на його розвиток та виховання. Відповідач позов не визнала і пояснила, що не створює перешкод у спілкуванні позивача з сином. Син навчається в м. Ірпіні, йому 16 років і він вже сам визначає коло свого спілкування. На даний час [PERSON] не бажає підтримувати стосунки з батьком, будь-яке нагадування про батька у нього викликає різке погіршення настрою. Вважає, що примусові зустрічі негативно вплинуть на психологічний стан дитини. Представник органу опіки і піклування пояснив, що при вирішенні питання щодо участі батька у вихованні і спілкуванні з сином було заслухано думку дитини, який категорично заперечував проти зустрічей з батьком. Для родини необхідною є подальша терапевтична робота з психологом для відновлення емоційної стабільності, налагодження відносин та взаєморозуміння. Однак позивач відмовився від співпраці із службою у справах дітей. Зазначив, що при вирішенні спору насамперед повинні враховуватись інтереси дитини. Оскільки на даний час здійснення батьківських прав позивачем зашкодить психологічному здоровю дитини, просила відмовити [PERSON] у позові. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 27 листопада 2013 року по справі № 703/2032/13-ц 2/703/739/13 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Сторони визнали, що після розірвання шлюбу дитина залишилась жити з матірю [ADDRESS]. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права і обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України батько, мати та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном. В судовому засіданні допитаний як свідок шістнадцятирічний син сторін пояснив, що сам уникає спілкування з батьком. Він відчуває від нього злість і агресію. Вибрав професію юриста з метою захисту себе і матері від посягань батька. Неодноразово висловлював батьку свою позицію щодо зустрічей, однак батько його думку до уваги не бере, постійно чинить на нього психологічний тиск. В категоричній заперечній формі висловився щодо можливості задоволення позову. Запитання [PERSON] в ході допиту викликали у дитини напад істерики. Згідно зі ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, в супереч зазначеним нормам закону, позивачем не надано доказів того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Навпаки, судом встановлено, що з вересня 2016 року [PERSON] навчається на юридичному факультеті у Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України. Він проживає окремо від обох батьків і, за наявності згоди сина, [PERSON] може вільно з ним спілкуватись. Судом також встановлено, що позивачу службою у справах дітей пропонувались заходи щодо покращення стосунків між ним і сином, однак позивач уникає будь-яких заходів, спрямованих на налагодження відносин та взаєморозуміння з дитиною. Як вбачається із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При вирішення даного спору суд приймає до уваги ставлення батька до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 7, 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Смілянської міської ради від 27 березня 2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати суду відмовити [PERSON] у визначенні способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином з метою недопущення здійснення батьківських прав на шкоду фізичному і психічному здоровю дитини, його моральному розвитку. На підставі викладеного, ст. 141, 157, 159 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства",

Outcome: dismissed