Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернулась до суду з звернулась до Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, у якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартири номер один, два та чотири у будинку номер сто десять по вулиці Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області та на господарські надвірні споруди, які знаходяться за означеною адресою. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі свідоцтва про право власності від 15.03.1995 р. та рішення суду від 09.04.2008 р. є власником двокімнатної квартири номер 3 у будинку номер 110 по вулиці Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області, яка обліковується по Сіннівській сільській раді, проживає з сином [PERSON][ADDRESS], будинок має квартири номер 1, 2 та 4, та розташовані рядом господарські надвірні споруди: погреби, сараї, гараж та теплицю, якими з 1985 року користується сімя позивача, фактично позивач проживає у будинку з 1966 року та користується усіма надвірними спорудами. Рішенням від 30.10.2013 р. їй було відмовлено у державній реєстрації прав на будинок на підставі відсутності правовстановлюючих документів на надвірні будівлі та споруди, невідповідності документів вимогам законодавства. Позивач з дозволу відповідача більше 10 років добросовісно та відкрито володіє спірним майном, одноособово утримує будинок, за власні кошти проводить його поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні платежі за означеною адресою; інших осіб, які б володіли або користувалися спірним майном, не має, що є підставою для визнання за нею права власності за набувальною давністю. За ухвалою суду від 13 липня 2015 р Державне підприємство «Краснопільське лісове господарство» залучено. у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору /ас. 61/. Представники позивача за дорученням у судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав. Зокрема, представник позивача [PERSON] суду пояснив, що Сіннівську сільську раду визнано відповідачем з тих міркувань, що спірне майно знаходиться на її території. Після відїзду сусідів, позивач добросовісно заволоділа спірним майном, утримує увесь будинок та господарські будівлі, сплачує комунальні послуги. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що 30 років сімя позивача проживає у будинку у лісі, та за власні кошти його утримує. Представник відповідача в особі Сіннівського сільського голови [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що спірне майно знаходиться за межами населеного пункту с. Барилівка на землях лісового фонду, і до 1986 р. належало Грунівському лісгоспу, яке після 1986 р. переведено до Осоївського лісництва, у звязку з чим мешканців квартир № 1, 2, та 4 по вулиці Шлях в с. Барилівка було переведено до Осоївського лісництва. Будинок, господарські будівлі залишились існувати. У квартирі № 3 на той час проживав [PERSON], чоловік позивача, був пенсіонером, тому його сімя залишилась проживати у будинку, а вивільнені квартири пустували, на балансі сільської ради не перебували. За майном доглядає позивач. Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, відповідно поданої заяви просить справу розглянути за відсутності її представника /ас. 88/. По суті позову зазначила, що спірне майно на балансі підприємства відсутнє, тому не має претензій щодо зазначеного майна. Свідок [PERSON] суду показав, що у період часу з 1972 по 1986 роки працював у Грунівському лісництві, проживав в [INFO], по сусідству з [PERSON], нині покійним. Квартири надавало підприємство, квартирної плати чи орендної плати вони не сплачували. У 1986 році за розпорядженням директора Краснопільського лісгоспу [PERSON] виїхав до с. Осоївка, а оскільки [PERSON] був уже пенсіонером, то залишився проживати в квартирі №3 того будинку. На той час були надвірні будівлі спільний сарай на три відділення та два окремих погреба. По сусідству також жив лісник, але потім виїхав до смт. Краснопілля. Після їх переїзду [PERSON] залишився проживати в квартирі №3, інші квартири залишилася пустувати. Свідок [PERSON] суду показав, що будинок за №110 по вулиці Шлях знаходиться у лісі між селами Грунівка та Барилівка Краснопільського району. Він усе життя проживає в с. Грунівка і йому відомо, що після розпаду Грунівського лісництва позивач залишилась проживати у тій квартирі, де і жила, але користується усіма будівлями, слідкує за будинком, за власні кошти разом з сином перекрили дах, оббили стіни пластиком. Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судових засіданнях встановлено, що позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири номер три у будинку номер сто десять по вулиці Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області на підставі рішення суду від 09.04.2008 р./ ? частка/ та Свідоцтва про право власності від 15.03.1995 р. ? частка / /копії ас. 10, 15/. Згідно з технічним паспортом на домоволодіння /копія ас. 11-14/, поруч з будинком знаходяться господарські надвірні споруди погреби, сараї, гараж та теплиця, квартири у будинку окремо не виокремлені. Згідно довідок Сіннівської сільської ради за № 504 від 28 жовтня 2014 року та №555 від 03 грудня 2014 року, по сільській раді за громадянкою [PERSON] обліковується квартира [ADDRESS], решта квартир №№1, 2 та 4 по сільській раді не обліковуються та на балансі не перебувають. З 1985 року у квартирах №№1, 2 та 4 ніхто не зареєстрований та не проживає / ас.18-19/. Із встановлених судом обставин вбачається, що спір між сторонами виник з приводу набуття права власності. Суд розглядає справу у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог ст. 60, 137 ЦПК України. Обставини справи дають підстави вважати, що позов [PERSON] є необґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Вселення [PERSON] в квартиру номер три будинку номер сто десять по вулиці Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області було здійснено на відповідній правовій підставі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні не знайшов підтвердження факт володіння позивачем [PERSON] спірними квартирами номер 1, 2 та 4 у будинку номер 110 по вулиці Шлях в с. Барилівка Краснопільського району Сумської області. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Оскільки позивачем не доведено наявність правових підстав для звернення з позовом, а також обґрунтованість їх вимог, то необхідно відмовити [PERSON] у задоволенні її позову до Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області про визнання права власності за набувальною давністю. Не є підставами для задоволення позову і доводи позивача про проведення нею ремонту будинку та оплати комунальних послуг. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, та віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed