Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

08.02.2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності відповідно до Державного акту від 16 грудня 2006 року, серія ЯБ №897419, належить земельна ділянка площею 3,07 га, кадастровий номер земельної ділянки №1 - №5123955400:01:001:0156; земельної ділянки №2 - №5123955400:01:001:0155 яка розташована на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. 06.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди вказаних земельних ділянок строком на 49 років. Враховуючи те, що відповідач з 2008 по 2013 роки частково здійснював розрахунки по орендній платі, але з того часу розрахунки припинив, багаторічні насадження не обробляв третій рік поспіль, не використовував орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, порушив обовязки орендаря щодо недопущення погіршення екологічного стану й родючості земельної ділянки, тобто порушив і не виконав умови договору, просила зазначений договір розірвати, зобов'язати Реєстраційну службу по Роздільнянському району Роздільнянського МУЮ в Одеської області скасувати право оренди на земельну ділянку. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надавши заяву про підтримання позову та просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити. Представники відповідача повторно у судове засідання не прибули, будучи належним чином сповіщені про час, дату і місце розгляду справи за місцезнаходженням (юридичною адресою), також повідомлялись через сільську раду, заперечень на позов не надали. За згодою позивача та її представника суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 4 ЦПК України встановлює способи захисту, які застосовуються судом та визначає, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,07 га, кадастровий номер ділянки №1 - №5123955400:01:001:0156; земельної ділянки №2 - №5123955400:01:001:0155, яка розташована на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, від 16 грудня 2006 року, серія ЯБ №897419. Акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010653000347. 06 жовтня 2006 року позивач уклала договір оренди землі №10 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінстар» в особі виконавчого директора [PERSON], згідно якого передала відповідачу зазначену земельну ділянку в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років. Договір зареєстрований у Роздільнянському райвідділі ДП ОРФ Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 січня 2008 року за №040853000013. Свої зобовязання за договором оренди позивач виконала та передала відповідачу згідно Акту приймання-передачі від 06.10.2006 року земельну ділянку, зазначену у договорі. З дослідженого в судовому засіданні договору оренди вбачається, що він розроблений на підставі типового Договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 р. №220, та у ньому визначені і зафіксовані письмово всі істотні умови, зокрема термін оренди, розмір та форма орендної плати, права, обовязки та відповідальність сторін тощо. Умови орендної плати визначені у п.9п.14 договору, де вказано, що вона сплачується у розмірі 449,83 грн. за 1 рік у термін з 1 вересня по 31 грудня поточного року. Також зазначено про індексацію зазначеної суми. Суд встановив та приймає до уваги, що питання виконання договору оренди відповідачем в частині оплати орендної плати було предметом обговорення на численних нарадах та зустрічах як органів влади, так і місцевого самоврядування з орендатором та орендодавцями. Позивач звертався з листом до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про надання інформації стану розрахунків по орендній платі відповідача з орендодавцями, заходів органів влади до відповідача за порушення земельного законодавства, яка рекомендувала позивачу звернутися до суду. Крім істотного порушення даного договору оренди землі в частині несплати орендної плати, відповідач не виконує зобовязання щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно умов договору. Дана земельна ділянка не засіяна та заросла буряном, що призводить до погіршення її стану та родючості. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2015 року, складеного землевпорядником Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, встановлено, що всі земельні ділянки, які знаходяться у оренді ТОВ Вінстар, у тому числі і земельна ділянка позивача, знаходяться у жахливому стані, не обробляються, позаростали бурянами, багаторічні насадження знаходяться у занедбаному стані, шпалери для виноградника перебувають на 50 відсотках розбиті та розібрані. Відповідно до ст.2 Закону України Про оренду землі (далі Закон) відносини, повязані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов. За змістом ст.611 ЦК України правовим наслідком порушення зобовязання є, зокрема, розірвання договору, якщо це передбачено договором або законом. За умовами договору (п.31) сторони дійшли згоди про те, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яка істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ст.32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Одним із основних обовязків орендаря відповідно до ст.24 Закону України Про оренду землі є своєчасне внесення орендної плати. Цьому положенню кореспондуються умови розділу 4 (п.11) щодо внесення орендної плати не пізніше 31 грудня поточного року. В силу приписів ч.5 ст.17 Закону України Про оплату за землю, несплата земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності виробниками сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами протягом року, іншими платниками протягом півроку вважається систематичною і є підставою для припинення права користування земельними ділянками. Згідно з п. ач.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобовязані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. У свою чергу, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди ст.24 Закону Про оренду землі. Відповідно до ст.141 Земельного кодексу України, серед підстав припинення права користування земельною ділянкою зазначені такі як використання її не за цільовим призначенням, та систематична несплата орендної плати. Згідно зі ст.34 ЗУ Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно до п.21 Договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом предявлення позову про розірвання договору. Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та і інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі [PERSON] Девелопментс ЛТДпроти Ірландіїта у справі від 20.11.1995 року "Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії", зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися свою власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. Оскільки ТОВ Вінстар не виконує взяті на себе зобовязання за укладеним з позивачем договором оренди землі №10 від 06.10.2006 року щодо цільового використання земельної ділянки та виплати орендної плати, то на вимогу позивача даний договір слід достроково розірвати, зобовязати відповідача повернути позивачу належну йому на праві власності земельну ділянку. На користь держави з відповідача підлягає стягненню не сплачена позивачем сума судового збору у розмірі у розмірі 1349,49 гривень. На підставі ст.ст. 526,610,611,651 ЦК України, ст.ст.25,32,34 Закону України Про оренду землі, ст.96, ст.141 Земельного кодексу України, ст.17 Закону України Про плату за землю,

Outcome: approved