Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду в з позовом, у якому просить визнати недостовірною та такою, що порочить та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, поширену відповідачем [INFO] о 10 годині 25 хвилин у соціальній мережі «Facebook» під нікнеймом « [PERSON] » під назвою «[INFO]» від першого заступника [PERSON] , скарга зятя [PERSON] . Все тут дивіться до кінця», наступного змісту: «Оце система, оце схема, і ми покажемо, що сьогодні у нашій Олександрійській міській раді, яка вже 20 років поспіль керує нашим містом корупція просто процвітає», а також: «А насправді вся корумпованість Олександрійської міської ради разом з її чиновниками намагаються врятувати родину [PERSON] від викриття їхніх правопорушень і тим самим користуючись своїм службовим становищем, намагаються чинити тиск на Головне Управління держгеокадастру у Кіровоградській області та на її інспекторів які наважилися перевіряти земельну ділянку та викрити ряд її правопорушень. Це в котре підтверджує кругову поруку чиновників Олександрійської міської ради та членів їхніх родин». Крім того, позивач просить зобов`язати [PERSON] не пізніше 10 днів після набрання рішенням законної сили особисто спростувати поширену ним [INFO] о 10 годині 25 хвилин у соціальній мережі «Facebook» під нікнеймом « [PERSON] » інформацію під назвою «[INFO]» від першого заступника [PERSON] , скарга зятя [PERSON] . Все тут дивіться до кінця» вказаного вище змісту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що [INFO] о 10 годині 25 хвилин [PERSON] , зареєстрований у соціальній мережі «Facebook» під нікнеймом « [PERSON] », на зазначеній веб-сторінці розмістив відеозапис свого публічного звернення до глядачів, отже визначеного кола осіб, під назвою « [INFO]» від першого заступника [PERSON] , скарга зятя [PERSON] . Все тут дивіться до кінця», у якому викладена зазначена вище інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та спростувати. Зазначена інформація, яка на думку позивача є недостовірною, негативною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, була поширена [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» на власній сторінці « [PERSON] », [INFO] о 10 го. 25 хв., на час звернення до суду вказана публікація мала 22 тисяч переглядів, отже публічно доведена до відома невизначеного кола осіб, які є користувачами зазначеної соціальної мережі та глядачами цього виступу. Позивач зазначає, що висловлювання з боку [PERSON] а саме: «сьогодні у нашій Олександрійський міський раді, яка вже 20 років поспіль керує нашим містом корупція просто процвітає», свідчить про те, що її автор мав на увазі позивача як Олександрійського міського голову, у зв`язку із тим, що, по перше, це він вже 20 років керує містом як міський голова, а не міська рада, та, по друге, перед висловленням цієї фрази [PERSON] звертався безпосередньо до позивача з образливими висловлюваннями, адже весь його виступ присвячений темі негативної інформації пов`язаної з позивачем та його родиною. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що йог честь та гідність як фізичної особи підлягає захисту, та просить задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.12.2019 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду представник відповідача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечують з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. У відзиві відповідач зазначив, що позивачем помилково сприйняте оспорюване ним висловлювання як таке, що стосується саме його, а тим більше зачіпає його честь, гідність та ділову репутацію як міського голови. Навпаки, як вбачається з цитованих ним висловлювань, вони звернені до посадових осіб міської ради, коло осіб яких не визначено. Представник відповідача вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів того, що оприлюднене [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» висловлювання стосувалося Олександрійського міського голови [PERSON] , а не будь-якої іншої особи (осіб), заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені. Крім того, представник відповідача зазначає, що висловлювання [PERSON] не містило фактичних даних, тому його можна оцінювати виключно як оціночні судження. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гулий А.В. 14.02.2020 року надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що вважає доводи представника відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, такими, що мають на меті уникнення відповідальності за поширення [PERSON] недостовірної інформації, яка ганьбить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] . Так, позивач вважає, що представник відповідача на підтримку своїх тверджень не подав жодних доказів Щодо аргументу представника відповідача, що відповідач висловлював не фактичні твердження, а оціночні судження, представник відповідача вважає безпідставними, оскільки інформація, яка поширена [PERSON] , стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача), та подається чітко, точно, а відтак є констатацією факту з боку [PERSON] . Крім того, представник позивача - адвокат Гулий А.В. 20.08.2020 року подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких додаткового зазначив, що інформація, повідомлена [PERSON] є фактичними твердженнями про вчинення позивачем злочинних дій (корупційних правопорушень), а не оцінкою його діяльності при виконанні посадових обов`язків, тому правдивість такої інформація може бути предметом перевірки судами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, дійшов наступних висновків. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано суду диск з відеозаписом виступу відповідача, що було оприлюднене [PERSON] у соціальній мережі «Facebook». В ході перегляду вказаного диску встановлено, що відповідач [PERSON] зазначає, що донька позивача [PERSON] неправомірно використовує земельну ділянку та здійснює на ній незаконне будівництво. Також, відповідачем у даному зверненні зазначено, що ним в подальшому будуть подані заяви про вчинення кримінальних правопорушень рядом чиновників Олександрійської міської ради. Крім того, даний виступ містить і висловлювання наступного змісту: «Оце система, оце схема, і ми покажемо, що сьогодні у нашій Олександрійській міській раді, яка вже 20 років поспіль керує нашим містом корупція просто процвітає», а також «А насправді вся корумпованість Олександрійської міської ради разом з її чиновниками намагаються врятувати родину [PERSON] від викриття їхніх правопорушень і тим самим користуючись своїм службовим становищем, намагаються чинити тиск на Головне Управління держгеокадастру у Кіровоградській області та на її інспекторів які наважилися перевіряти земельну ділянку та викрити ряд її правопорушень. Це в котре підтверджує кругову поруку чиновників Олександрійської міської ради та членів їхніх родин». Саме вказану інформацію просить визнати недостовірною та скасувати позивач. Відповідач не оспорює той факт, що ним вжито дані висловлювання в ході свого відео звернення у соціальній мережі «Facebook». Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим, відповідно дост. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституціїта законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Згідно зі ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. За приписами ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати спростування цієї інформації. Відповідно дост. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зіст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. За змістом ст. 200 ЦК України інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. У ст. 1 Закону України «Про інформацію» зазначено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст. 2 Закону України «Про інформацію»). Як зазначено у ст. 27 Закону України «Про інформацію», порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач у справі - [PERSON] тривалий час є публічною особою. Так, як вбачається із загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційному сайті Олександрійської міської ради, [PERSON] з 1998 по 2006 роки двічі обирався Олександрійським міським головою; з 2006 по 2007 роки народний депутат України, член Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування; з квітня по листопад 2010 року працював першим заступником Олександрійського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради; з листопада 2010 року по теперішній час Олександрійський міський голова. Відповідно до положень Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування» міський голова є головною посадовою особою відповідної територіальної громади. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих ст. 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, ст. 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 ст. 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес. У зазначеному рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого ст. 10 Конвенції. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів. Так, дослідивши відеозапис на долучений позивачем, що був оприлюднений [PERSON] у соціальній мережі «Facebook», суд встановив, що висловлювання відповідача у вказаному відеозаписі щодо корумпованості стосувалося невизначеного кола посадових осіб Олександрійської міської ради та припущення щодо правопорушень родини позивача. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що поширена відповідачем інформація до того ж була його власними судженнями та оцінкою. Таке поширення та оцінка інформації є оціночними судженнями відповідача, які ґрунтуються на його особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації. Крім того, у самому зверненні відповідачем зазначено, що з метою перевірки вказаної інформації ним в подальшому будуть подані заяви про вчинення кримінальних правопорушень рядом чиновників Олександрійської міської ради. Вказане дає підстави вважати, що відповідач не висловлював тверджень щодо корумпованості конкретних чиновників Олександрійської міської ради, та мав намір вказаний факт в подальшому перевірити. Таким чином, така оцінка є вираженням суб`єктивної думки відповідача, тобто є не твердженням, висловленим особисто про факт, а є оцінкою наявної або отриманої інформації та власними висновками за наслідками аналізу цієї інформації. Такі висновки не можуть бути ані спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом спору. Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації отриманої з різних джерел. За викладених обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed