Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації була задоволена частково, з [PERSON] стягнуто на його користь 3500 грн. відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] звернувся до Сумського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, серед іншого зазначив, що [PERSON] та покійний [PERSON] неодноразово з`являлись до приміщення міської ради та в судові засідання по справі № 579/1781/17 в стані алкогольного сп`яніння та під дією лікарських препаратів, всіляко ігнорували зауваження суддів, вели себе неприпустимо як відносно позивача, так і судової влади. Покійний [PERSON] давав неправдиві показання, [PERSON] всіляко ображав працівника ВК міської ради [PERSON] . Вважає зазначені твердження неправдивими, недопустимими, такими, що порушують його гідність та ділову репутацію, встановлення факту алкогольного сп`яніння та образи не доведені належними допустимими та достатніми доказами. Інформація, яка принижує його честь та гідність, поширена відповідачем в письмовій формі. Поширення відносно нього вказаної інформації порушує його немайнові права на честь, гідність, та ділову репутацію. Інформація, яка принижує його честь, була поширена особою, яка займає керівну посаду - мером м.Кролевець. Він, позивач, людина поважного віку, є захисником Вітчизни, отримав ряд поранень, в минулому педагог, на даний час інспектор з благоустрою, має подяки та нагороди від органів виконавчої влади. Він був прикро вражений, що його, особу похилого віку образили та принизили. Більшість поважних кролевчан, які займають керівні посади, знають його з позитивної сторони, поважають його ділові якості, репутацію чесної та поважної людини та громадянина. Він співпрацює з органами місцевої виконавчої влади та адміністрацією району. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Вважає, що інформація, поширювана відносно нього відповідачем, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, є такою, що, на його переконання, порушує його немайнові права, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача. Враховуючи викладене, посилаючись на положення Конституції України, Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач просить суд визнати інформацію, поширену відповідачем відносно нього в апеляційній скарзі, поданій до Сумського апеляційного суду, як таку, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, стягнути з відповідача на його користь 5500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з приниженням честі, гідності та ділової репутації. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.24-31, 32), за змістом якого позовні вимоги не визнає, заперечує наведені позивачем обставини та правові підстави позову з посиланням на відповідні докази та норми права. В апеляційній скарзі він зазначив всі достовірні відомості, які були йому відомі від його працівників і свідком яких він був особисто, він виклав обставини справи і свою позицію - в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення. Він зазначив, що [PERSON] разом з [PERSON] неодноразово приходили до приміщення міської ради в стані алкогольного сп`яніння, і цей факт підтверджує. Вони були неодноразовими відвідувачами міськради. Зазначені ним факти можуть підтвердити працівники Кролевецької міськради та її виконавчого комітету, однак він поки що обмежиться викликом одного свідка. Він нічого не писав про перебування в стані алкогольного сп`яніння під час судових засідань у цивільній справі № 579/1781/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Кролевецької міської ради, міського комунального підприємства «Ремдільниця» про відшкодування моральної і майнової шкоди. Також він не писав про те, [PERSON] приходив до приміщення ради під дією лікарських препаратів. Вказане не підтверджується жодним доказом. Працівники виконавчого комітету [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити той факт, що [PERSON] (зазначено лише [PERSON] ) приходив під дією лікарських препаратів з різким запахом і вживав ліки «Корвалол» чи «Барбовал», перевищуючи дозу для вжитку, [PERSON] вживав ліки прямо в їх кабінеті юридичного відділу. Просить оглянути матеріали вказаної цивільної справи, які містять встановлені рішенням обставини і докази того, що [PERSON] під час судових засідань ображав спеціаліста 1 категорії (юриста) юридичного відділу апарату виконавчого комітету Кролевецької міської ради [PERSON] , допускав в її сторону негарні і образливі висловлювання. [PERSON] кричав і виявляв неповагу і до суду. Просить суд дати оцінку поведінці позивача і встановити події, що вже відбулися. [PERSON] зловживає своїми процесуальними правами, він систематично відвідує міську раду, пише численні звернення з образами на його, відповідача, підлеглих посадових осіб. Він, відповідач, не порушував немайнові права [PERSON] , не принижував його гідність, честь і ділову репутацію, не писав нічого, що не відповідає дійсності, тому моральної шкоди йому не завдавав. Позивач, навпаки, постійно його ображає як людину, як посадову особу місцевого самоврядування, його вирази, алегорії, порівняння з іншими особами та явищами описані в численних зверненнях, заявах і скаргах. Він, відповідач, не писав жодної образи на позивача, не спотворював в очах оточуючих поведінку особи. [PERSON] не має жодного відношення до [PERSON] . Він, відповідач, зазначив про те, що [PERSON] давав неправдиві свідчення, це була його особиста думка і висловлена його позиція в апеляційній скарзі. Він мав право на оскарження рішення суду першої і другої інстанції, чим і скористався у цивільній справі № 579/978/18. Зазначає, що він пропустив строк для подання відзиву на позовну заяву, встановлений судом, з поважних причин. Він займає відповідальну посаду Кролевецького міського голови, тому в умовах встановленого на усій території України карантину з 12.03.2020 до 24.04.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» зі змінами відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020, №239 від 25.03.2020, просить поновити йому строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з доданими доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, з поважних причин. Відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] , судові витрати у справі покласти на позивача. Викликати свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; підняти з архіву Кролевецького районного суду і оглянути матеріали цивільної справи № 579/1781/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , виконавчого комітету Кролевецької міської ради, міського комунального підприємства «Ремдільниця» про відшкодування моральної і майнової шкоди. Допитати його, [PERSON] , як учасника судового засідання. Від позивача до суду надійшла заява від 22.04.2020 та додаток до заяви від 22.04.2020 (а.с.37, 38) за змістом якої позивач зазначає про невідповідність наданого відзиву [PERSON] по справі №579/162/20. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позові, та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 11.06.2020 року проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованим, зазначаючи при цьому, що позивач неодноразово приходив до приміщення міської ради в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ухвали суду від 22.04.2020 року суд ухвалив справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність, ділову репутацію і відшкодування моральної шкоди розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 06.05.2020 року на 16:00. В підготовчому засіданні 06.05.2020 року задоволено клопотання позивача, приєднано до матеріалів справи копії апеляційної скарги, відповідей на звернення [PERSON] від 06.04.2020р., від 02.03.2019р., копій похвальних грамот та подяк, виданих [PERSON] на 6 арк. Задоволено клопотання відповідача, приєднано до матеріалів справи копії рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року в справі №579/978/18, постанови Сумського апеляційного суду від 12.11.2019 року в справі №579/978/18; за клопотанням відповідача в судове засідання викликано в якості свідка [PERSON] . Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування з Шосткинського міськрайонного суду Сумської області матеріалів цивільної справи №579/978/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні 10.06.2020 року суд ухвалив змінити порядок дослідження доказів, допитати свідка, дослідити матеріали провадження. В судовому засіданні 10.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11.06.2020 року на 13 год. 30 хв. Допитаний в судовому засіданні 10.06.2020 року свідок [PERSON] дав показання про те, що є працівником управління ЖКГ , його керівник начальник управління ЖКГ Кролевецької міської ради. [PERSON] неодноразово приходив до міської ради в стані алкогольного сп`яніння, від нього було чути запах алкоголю і він йому з цього приводу робив зауваження. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх додаткові пояснення, показання свідка, вивчивши відзив відповідача, дослідивши наявні в справі докази, приходить до наступних висновків. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 48-49). Відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Сумського апеляційного суду. Позивач зазначає, що відповідачем в апеляційній скарзі серед іншого вказано, що [PERSON] та покійний [PERSON] неодноразово з`являлись до приміщення міської ради та в судові засідання по справі № 579/1781/17 в стані алкогольного сп`яніння та під дією лікарських препаратів, всіляко ігнорували зауваження суддів, вели себе неприпустимо як відносно позивача, так і судової влади. Покійний [PERSON] давав неправдиві показання, [PERSON] всіляко ображав працівника ВК міської ради [PERSON] . Позивач вважає, що інформація, поширена відповідачем відносно нього в апеляційній скарзі, поданій до Сумського апеляційного суду, є такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а також йому завдано моральної шкоди. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно із статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Відповідно до ст.ст. 23, 280 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її особистого немайнового права, зокрема, у разі приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до п.17 Постанови інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що позивач неодноразово приходив до приміщення міської ради в стані алкогольного сп`яніння. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] неодноразово приходив до міської ради в стані алкогольного сп`яніння, від нього було чути запах алкоголю і він йому з цього приводу робив зауваження. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком [PERSON] у судовому засіданні. Даних про заінтересованість вищезазначеного свідка відсутні. Пояснення свідка є логічними, послідовними, об`єктивно підтверджуються і взаємодоповнюються. Таким чином, судом не встановлено факту поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності. Судом не встановлено, що зазначення в апеляційній скарзі, серед іншого, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово з`являлись до приміщення міської ради в стані алкогольного сп`яніння порушує особисті немайнові права позивача чи завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право позивачу. Позивачем не надано суду доказів, що внаслідок подачі апеляційної скарги з мотивами, викладеними в ній, було порушено його особисті немайнові права. Судом не встановлено, щоб в апеляційній скарзі, як вказує позивач, було зазначено, що [PERSON] та покійний [PERSON] неодноразово з`являлись в судові засідання по справі № 579/1781/17 в стані алкогольного сп`яніння та під дією лікарських препаратів. За змістом відзиву на позов відповідач подав процесуальний документ апеляційну скаргу, в якій виклав обставини справи та свою позицію по справі, висловив свою незгоду з поведінкою [PERSON] , яка передувала обставинам, зазначеним в рішенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2019 року. Інформація, викладена відповідачем в апеляційній скарзі, була предметом апеляційного та касаційного перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом та, враховуючи п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Позивачем не надано суду доказів поширення відповідачем відносно нього неправдивої інформації та не надано доказів, що внаслідок подачі апеляційної скарги з мотивами, викладеними в ній, було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, доводи позивача про поширення відповідачем недостовірної інформації, яка стосується позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не доведено, що інформація, яка викладена в апеляційній скарзі та на яку вказує позивач, є недостовірною. Стороною позивача інших доказів поширення недостовірної інформації відповідачем суду не надано. Позивач, за змістом позовних вимог, просить суд визнати інформацію, поширену відповідачем відносно нього в апеляційній скарзі, поданій до Сумського апеляційного суду, як таку, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, однак, на розсуд суду, це б означало визнати всю інформацію, що викладена в апеляційній скарзі недостовірною, чого суд позбавлений можливості . Щодо заявленої вимоги позивачем про стягнення з відповідача 5500 гривень моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 3 вказаної Постанови судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Оскільки доводи позивача про те, що діями відповідача, які виразились у поширенні відносно нього недостовірної інформація, було принижено його честь та гідність, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що в позові [PERSON] до [PERSON] про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність, ділову репутацію і відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Суд не знаходить підстав для задоволення позову. Крім того, суд вважає, що позивач звернувся до суду на грунті задоволення його позовних вимог рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2019 року, з метою задоволення індивідуальних потреб самоствердження та переслідуючи мету безпідставного збагачення. Суд розцінює подання позову як зловживання правом . Позивач до виготовлення повного тексту судового рішення вдався коментувати дії суду шляхом подання відповідного звернення. Згідно ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову. В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги позивача і саме подання позову є очевидно безпідставними, що суд розцінює як зловживання процесуальними правами з боку позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.40 Конституції України, ст.ст.15, 16, 201, 297, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed